This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0785
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN CENTRAL BANK, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE, THE COMMITTEE OF REGIONS AND THE EUROPEAN INVESTMENT BANK A SINGLE MARKET FOR GROWTH AND JOBS: AN ANALYSIS OF PROGRESS MADE AND REMAINING OBSTACLES IN THE MEMBER STATES - Contribution to the Annual Growth Survey 2014 -
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU, VÝBORU REGIONŮ A EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANCE JEDNOTNÝ TRH PRO RŮST A PRACOVNÍ MÍSTA: ANALÝZA POKROKU A ZBÝVAJÍCÍCH PŘEKÁŽEK V ČLENSKÝCH STÁTECH - Příspěvek k analýze růstu na rok 2014 -
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU, VÝBORU REGIONŮ A EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANCE JEDNOTNÝ TRH PRO RŮST A PRACOVNÍ MÍSTA: ANALÝZA POKROKU A ZBÝVAJÍCÍCH PŘEKÁŽEK V ČLENSKÝCH STÁTECH - Příspěvek k analýze růstu na rok 2014 -
/* COM/2013/0785 final */
ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU, VÝBORU REGIONŮ A EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANCE JEDNOTNÝ TRH PRO RŮST A PRACOVNÍ MÍSTA: ANALÝZA POKROKU A ZBÝVAJÍCÍCH PŘEKÁŽEK V ČLENSKÝCH STÁTECH - Příspěvek k analýze růstu na rok 2014 - /* COM/2013/0785 final */
Úvod Finanční a ekonomická krize ukázala, že v Evropě
je třeba provést rozsáhlé strukturální reformy. V reakci na tuto
skutečnost Komise představila ambiciózní program ke zlepšení fungování
jednotného trhu. Akty o jednotném trhu I a II představují soubor
legislativních návrhů a další opatření na podporu růstu
a zaměstnanosti v Evropě. Komise rovněž nedávno předložila návrhy
na další dokončení jednotného digitálního trhu. Všechny zbývající návrhy
je nutné rychle přijmout, aby potenciál jednotného trhu byl skutečně plně
využit a aby jednotný trh odpovídal 21. století. Pro řádné fungování jednotného trhu však reformy právního
rámce EU nestačí. Aby občané, spotřebitelé a podniky mohli účinně využívat
výhod jednotného trhu, musí předpisy fungovat v praxi. Je třeba vyvíjet důsledné
a soustavné úsilí, aby bylo zajištěno, že trhy budou řádně fungovat a zbývající
překážky budou odstraněny. Pět let od počátku krize se objevují známky oživení. Řada
členských států podnikla kroky k prosazení reforem a vytvoření lepších
tržních podmínek, a to navzdory krátkodobým tendencím k ochraně
vnitrostátních trhů. Cílem této zprávy je v kontextu strategie Evropa 2020
prověřit, jak jednotný trh funguje v různých členských státech. Zpráva
hodnotí, kde bylo od začátku krize dosaženo pokroku, a snaží se
identifikovat, kde přetrvávají problémy, a na tomto základě definuje soubor
priorit pro politiky. Zpráva tudíž přispívá k naplnění celkových priorit
stanovených v roční analýze růstu Komise na rok 2014 a k další
identifikaci doporučení pro jednotlivé země v rámci evropského semestru. Stejně jako v případě loňského vydání se tato zpráva
zaměřuje na klíčové oblasti, kde je potenciál růstu největší: služby, sítě a
digitální ekonomiku. Odvětví služeb roste rychle a vytváří nejvíce pracovních
míst. I když již bylo dosaženo pokroku, je nezbytné učinit další kroky
k uvolnění plného potenciálu tohoto odvětví. Vzhledem k tomu,
že služby jsou silně propojeny s dalšími odvětvími ekonomiky,
a obzvláště se zpracovatelským průmyslem, je třeba souběžně dále zlepšovat
fungování vnitřního trhu s průmyslovými výrobky.
Ačkoli je vnitřní trh se zbožím úspěšný, musí EU zajistit, aby její
právní rámec odpovídal globalizovanému světu, kde jsou klíčové inovace
a produkty se rychle vyvíjejí. Za tímto účelem Komise do konce roku
předloží přezkum vnitřního trhu s průmyslovými výrobky. Letošní zpráva se také zaměřuje na fungování finančního
sektoru, protože lepší přístup k financování a lepší integrace
finančních trhů jsou nezbytné k obnovení důvěry a financování reálné
ekonomiky. Sítě jsou i nadále páteří ekonomiky. Činnosti v oblasti
elektronické komunikace, energetiky a dopravy společně tvoří 8,9 %
přidané hodnoty a 6,1 % pracovních míst v EU-27 a jejich
význam stále roste.[1]
Rovněž poskytují základní vstupy pro ostatní odvětví ekonomiky. Digitální
technologie je kromě toho hlavním předpokladem produktivity, tvořivosti
a inovací. V některých
velkých ekonomikách (země G8, Jižní Korea a Švédsko) přinesla
v období 2006–2011 internetová ekonomika[2]
21% zvýšení HDP[3].
Část I této
zprávy obsahuje analýzu klíčových odvětví, jež byla zmíněna výše,
a definuje řadu priorit politik. Část II uvádí několik horizontálních
zjištění o fungování jednotného trhu, a to na základě analýzy
hodnotových řetězců uvnitř i mimo EU. Část I – Stav
jednotného trhu v klíčových oblastech s největším potenciálem růstu
2.1.
Realizace a prosazování – obecný přehled
·
Ve
sdělení o lepší správě z června 2012[4] byla oznámena řada
opatření zaměřených na rychlý pokrok v oblastech klíčových pro růst.
Zaprvé sdělení vyzvalo „k nulové toleranci“: Členské státy by
měly provést a uplatňovat právní předpisy EU uvedené v příloze
sdělení rychle a správně tak, aby snížily deficity týkající
se provedení a dodržování předpisů na 0 %. ·
Po
roce a půl se objevují některé dobré výsledky (viz příloha). U právních
předpisů uvedených v příloze sdělení vztahujících se na oblast
finančních služeb, jednotného digitálního trhu a dopravy je dosaženo cíle
deficitu provádění ve výši 0 %. Na opačném konci spektra však
stojí odvětví energetiky. I když se situace v řadě členských států zlepšila,
mnoho členských států stále nedodrželo lhůty pro provedení, přičemž čtyři
členské státy neprovedly dokonce tři ze čtyř dotčených směrnic. ·
Sdělení
rovněž vyzvalo k důslednějšímu přístupu k právním předpisům a jejich
vymáhání v klíčových oblastech. Pokud existují náznaky, že klíčové
právní předpisy jsou porušovány, nemělo by správní řízení o nesplnění
povinnosti v průměru trvat déle než maximálně 18 měsíců a plné
provedení rozhodnutí Soudního dvora by nemělo v průměru trvat déle než 12
měsíců. V několika oblastech byly podniknuty důsledné kroky kvůli možnému
porušení práva EU a výsledky tohoto přístupu jsou zřetelně viditelné například
v odvětví služeb (viz níže). Nicméně průměrná délka soudního řízení o
nesplnění povinnosti je stále 29,4 měsíce, přičemž některá řízení
o nesplnění povinnosti trvají více než 50 nebo dokonce 84 měsíců. Situace
je mnohem lepší v oblasti energetiky (15 měsíců) a dopravy (15,4
měsíce).
2.2. Trhy se službami
Výsledky na trhu a překážky integrace EU
Mnohé členské státy provedly reformy
v odvětví služeb, aby služby fungovaly lépe. V minulém
roce tomu tak bylo konkrétně v PT, ES, IT, GR a PL, a v menším
rozsahu i v SI a CZ. Motivací pro tyto reformy byla doporučení pro
jednotlivé země nebo programy dohodnuté s příslušnými vládami. Několik
členských států však ještě musí reformy provést, včetně AT, BE, DE a FR. Tyto
státy rovněž obdržely doporučení pro oblast služeb. Další podnět pro reformy vyplynul z kontroly Komise týkající
se nulové tolerance v zájmu zajištění plného dodržování
směrnice o službách. V průběhu minulého roku započalo další
reformy 13 členských států v reakci na projekt EU Pilot nebo řízení
o nesplnění povinnosti zahájená Komisí. Tato řízení se většinou vztahují
k omezením týkajícím se obchodních sdělení, požadavku trvalého pobytu nebo
k územnímu omezení povolení. V mnoha členských státech byla zlepšena
jednotná kontaktní místa v rámci širšího úsilí nabízet společnostem
komplexní služby elektronické veřejné správy (otázkami elektronické veřejné
správy se podrobněji zabývá oddíl „Digitální trhy“ níže). Aby se společnostem
dařilo, potřebují spolehlivé a snadno dostupné informace
o regulatorních požadavcích a musí být schopny splnit příslušné
administrativní postupy on-line. To je cílem jednotných kontaktních míst
a nedávno schválené Charty jednotných kontaktních míst. Některá jednotná
kontaktní místa jsou již součástí integrovaných struktur v oblasti
elektronické veřejné správy (EE, ES, DK, NL, UK, SE, LU). Další země učinily v
uplynulém roce pokrok (BG, EL, FR). Jednotná kontaktní místa v BE, DE, LV,
PL a RO však vyžadují zvláštní pozornost, zejména s ohledem
na dokončení postupů on-line. Přesto zůstává potenciál jednotného trhu pro podporu
rozvoje odvětví služeb i nadále silný. Trendy uvedené ve zprávě
z loňského roku ukazující na to, že integrace v oblasti služeb
byla podstatně nižší než na trhu se zbožím, stále platí. Obchodní
integrace na jednotném trhu se zbožím představuje přibližně 22 %, ale
u služeb činí přibližně 5 %[5]. Obdobně
spotřebitelé hodnotí fungování jednotného trhu se službami méně pozitivně než
se zbožím.[6] Ambicióznější přístup k provádění směrnice
o službách by mohl být přínosný pro růst a zaměstnanost v EU. Opatření přijatá
členskými státy za účelem provedení směrnice o službách zvýší HDP v
průběhu příštích 5–10 let přibližně o 0,8 %. Odvážnější uplatňování
směrnice o službách by samo o sobě mohlo zvýšit HDP o dalších
0,6 %–2,6 % HDP.[7] Zároveň nedávné vzájemné hodnocení provádění směrnice
o službách potvrdilo výsledky předchozího posouzení[8] , podle nichž mnoho členských států
neprovedlo důležité testy proporcionality, pokud jde o zbývající požadavky
v odvětví služeb[9]. Provádění
těchto testů je nutné k posouzení toho, zda jsou tato omezení odůvodněná
a zda stejných cílů ve veřejném zájmu nelze dosáhnout méně restriktivními
opatřeními. V důsledku toho stále existuje nespočet omezení týkajících se
práva usazování, jako je povinnost, aby společnosti měly určitou právní formu, nebo
požadavky na držení akcií a kapitál. Tyto překážky mohou omezit usazování
společností poskytujících služby kdekoliv v rámci jednotného trhu, mohou
brzdit rozvoj některých obchodních modelů nebo omezit investice
do odvětví, která ovlivňují růst a inovace. Roztříštěnost vnitrostátních předpisů týkajících se práce,
daní, zdraví a bezpečnosti, ochrany spotřebitele a smluvního práva
zůstává problémem. V přeshraničním kontextu to představuje náklady
na dodržování předpisů, které dopadají zejména na mikropodniky
a malé podniky. Pokud jde o přístup k profesním činnostem,
několik členských států již začalo s reformami, ale překážky vstupu
v mnoha profesních činnostech zůstávají. Vstupní překážky mají často
podobu kvalifikačních požadavků pro danou profesi nebo omezení počtu povolených
poskytovatelů služeb na trhu. Mohou být odůvodněny nezbytností zachovat
kvalitu služeb, zajistit odpovídající technické poznatky odborníků
a ochránit spotřebitele před nekalými praktikami. Zároveň značně omezují přístup
k profesním činnostem a jejich vykonávání. Několik členských států zahájilo
přezkumy, aby posoudilo, zda zájmů veřejné politiky nelze dosáhnout, aniž by
byla uvalena omezení týkající se přístupu na trh a konkurence. PT
provádí komplexní prověřování a reformu regulovaných povolání. IT
revidovala svůj horizontální regulatorní rámec. ES předložila návrh zákona
vymezující pravomoci profesních sdružení napříč odvětvími. Reformy v
konkrétních odvětvích byly rovněž zahájeny v PL, CZ a SI a byly ohlášeny v DK.
Komise bude k těmto přezkumům nadále přispívat pomocí vzájemného hodnocení,
které bylo spuštěno v rámci revidované směrnice o profesních kvalifikacích[10], a to i v
zemích, jež mají prostor k dalším reformám, jako je AT, DE nebo FR. Pokud jde o zdravotnické služby, mnoho členských
států stále ještě musí vytvořit přiměřeně vybavená vnitrostátní kontaktní
místa, která by pomáhala pacientům uplatňovat jejich práva při čerpání
zdravotní péče v zahraničí. Když pomineme pacienty, v rámci sektoru
zdravotnických služeb s sebou značný potenciál nese i volný pohyb odborných
pracovníků a poskytovatelů služeb. V maloobchodním sektoru služeb byly již některé
reformy zahájeny a je třeba dále usilovat o řešení zbývajících
překážek ovlivňujících konkurenci, včetně těch, které se týkají zřízení
obchodní pobočky. FI zahájilo reformy ke zvýšení konkurence
v maloobchodním odvětví. ES provedlo reformy, pokud jde o malé
maloobchodní prodejny, ale omezení zůstávají u větších prodejen. Zatímco
některá omezení lze odůvodnit veřejným zájmem (např. dopad na životní
prostředí), jiné lze odůvodnit obtížněji, neboť především zmírňují konkurenci,
což má nepříznivý vliv jak na průmysl (modernizace, efektivnost), tak pro
spotřebitele (menší výběr, vyšší ceny). Testy ekonomické potřebnosti jsou podle
směrnice o službách zakázány, ale jsou stále uplatňovány v HU, NL a v některých
regionech DE a ES. Komise vydala doporučení pro BE, DK, FI, FR, DE, HU
a ES s cílem podpořit další reformy. Jak bylo oznámeno v Evropském
akčním plánu pro obchod[11], Komise
zahajuje rozsáhlou debatu a výměnu osvědčených postupů mezi členskými
státy týkající se obchodních poboček. Omezení týkající se přeshraniční nabídky zboží
mohou rovněž ovlivnit konkurenci na retailových trzích. Maloobchodníci
v Evropě nemusí mít vždy možnost nakupovat zboží za nejlepší ceny. Existují
oprávněné důvody pro určité cenové rozdíly mezi vnitrostátními trhy, ale
existují i náznaky teritoriálního omezení nabídky, které brání nižším
cenám na některých vnitrostátních trzích (LU a BE), zejména u značkových
výrobků. Komise má v úmyslu se tímto tématem v roce 2014 dále zabývat, a
to prostřednictvím konzultací se zúčastněnými stranami o údajném
teritoriálním omezení nabídky, s cílem rozhodnout o případných
dalších krocích. Spotřebitelé se někdy stále ještě potýkají se situacemi, kdy
je jejich státní příslušnost nebo místo bydliště omezuje v jejich možnosti
nakupovat zboží a služby na jednotném trhu nebo musí zaplatit vyšší
cenu, zejména při nakupování online. Tato situace, kdy spotřebitelé vnímají
diskriminaci, nemusí být vždy výsledkem objektivních tržních podmínek
a ovlivňuje důvěru spotřebitelů v jednotný trh. Orgány veřejné správy jsou hlavním příjemcem služeb
v Evropě. Řádné, účinné a transparentní uplatňování pravidel pro
zadávání veřejných zakázek přináší výrazné úspory. Některé členské státy,
včetně IT, GR, PT a ES, již zahájily reformy v oblasti zadávání
veřejných zakázek[12]. V mnoha
členských státech by pro poskytovatele služeb a veřejné rozpočty dalším
přínosem bylo zkrácení řízení, posílení konkurence a transparentnosti
ve veřejných nabídkových řízeních a předcházení nesrovnalostem
(např. díky investicím do zvýšení odborné úrovně úředníků odpovědných
za veřejné zakázky nebo vyšší úrovni zveřejněného oznámení) a obecně
zlepšení správy a řízení v této oblasti (například prostřednictvím lepšího
monitorování, lepšího informování a šíření osvědčených postupů). Reformy
jsou obzvláště (nikoli však výhradně) žádoucí v BG, DE, HU, IT, MT a RO,
jak je uvedeno v doporučeních určených těmto zemím z roku 2013. Kromě
toho lepší dodržování pravidel pro zadávání veřejných zakázek v odvětvích
nakládání s odpady a informačních a komunikačních technologií by
vzhledem k jejich ekonomické důležitosti[13] mohlo být
zdrojem značných úspor, které by přinesla vyšší konkurence na těchto
trzích. Priority politiky S ohledem
na výše uvedené by se členské státy měly zaměřit na následující
hlavní priority: ·
Přistupovat
ambiciózněji k provádění směrnice o službách, a sice provádět
systematický screening regulatorního rámce s cílem posoudit nezbytnost
a přiměřenost zbývajících překážek. Zvláštní pozornost by měla být
věnována omezením, která byla zjištěna v souvislosti s nedávným
vzájemným hodnocením, které se týkalo právních forem společností a držení
akcií. ·
Věnovat
náležitou pozornost zásadám jednotného trhu při přijímání vnitrostátních
předpisů s dopadem na poskytování služeb a usazování, jako jsou
daňové předpisy členského státu, pracovněprávní předpisy a předpisy
na ochranu spotřebitele. Pouze komplexní přístup
ke službám umožní významný pokrok v integraci jednotného trhu se
službami. ·
Zjednodušit
právní předpisy v odvětví služeb tak, aby to vedlo
k administrativnímu zjednodušení pro společnosti, zejména pro malé
a střední podniky. Elektronická veřejná správa je účinným nástrojem
k dosažení tohoto cíle. Členské státy by proto měly dále zlepšit fungování
jednotných kontaktních míst tak, aby se staly součástí služeb elektronické
veřejné správy (viz také oddíl „Digitální trhy“ níže). ·
Využít
příležitosti dané procesy transparentnosti a vzájemných hodnocení a provést
hloubkový průzkum opatření zavedených na vnitrostátní úrovni, která
ovlivňují přístup k regulovaným povoláním, prověřit důvody pro jejich
zachování, a to se zohledněním jejich nepříznivých účinků na další
trhy. Posoudit možnost méně restriktivních mechanismů na ochranu
spotřebitele a veřejného zájmu. ·
Posílit
konkurenci v odvětví služeb, včetně v oblasti maloobchodních služeb,
odstraněním bariér. Zejména omezení obchodních poboček, která nejsou nutná
a přiměřená, by měla být odstraněna a zbývající testy ekonomické
potřebnosti by měly být systematicky zrušeny. ·
Podporovat
transparentnost a informovanost o cenových rozdílech a práva
spotřebitelů
na celém jednotném trhu, zejména prostřednictvím evropských
spotřebitelských center a jiných odpovědných orgánů. Usilovat
o snížení neodůvodněné diskriminace spotřebitelů. ·
Zřídit
vnitrostátní kontaktní místa, která by pomohla pacientům hledajícím
zdravotní péči v zahraničí. ·
Usilovat
o snížení složitosti a délky řízení, posílit konkurenci
v rámci veřejných nabídkových řízení, mimo jiné prostřednictvím větší
transparentnosti a zveřejňováním sazeb, a investovat
do zvýšení odborné úrovně úředníků odpovědných za zadávání veřejných
zakázek. Úředníci by rovněž měli aktivně bránit nesrovnalostem
a zlepšit správu a řízení veřejných zakázek. Další pozornost je třeba
věnovat správnému uplatňování pravidel zadávání veřejných zakázek
v oblasti nakládání s odpady a informačních a komunikačních
technologií. 2.3. Finanční služby Výsledky na trhu a
překážky integrace EU Obecně se fragmentace finančního trhu – chápaná jako
rozdíly ve fungování a výkonu trhů členských států způsobené
překážkami volného pohybu kapitálu nebo finančních služeb – během krize
zvýšila. I když se nyní objevují známky
stabilizace, tento trend je třeba zvrátit. Fragmentace je patrná
z odpovědí společností pro statistické šetření týkající se přístupu MSP v
eurozóně k financování (SAFE)[14], které
dokumentuje značné rozdíly mezi jednotlivými zeměmi. Fragmentace je také zjevná
při porovnávání různých úrokových sazeb u bankovních úvěrů (což je obvykle
důležité pro domácnosti a malé a střední podniky) v různých
členských státech, jak ukazuje graf č. 1. Graf č. 1: Úrokové sazby, úvěry nefinančním společnostem (se splatností do 1 roku; nesplacená částka, průměrné sazby od ledna do srpna 2013) Zdroj: Evropská centrální banka. Pro Dánsko a Chorvatsko nejsou údaje k dispozici. Rovněž je možné pozorovat významné rozdíly
v souvislosti s objemem úvěrů (viz graf č. 2). Kromě toho
i když údaje nejsou plně srovnatelné kvůli rozdílům z důvodu cyklického
vývoje a zvláštních opatření, jež přijaly některé členské státy (např. v ES
byly některé úvěry převedeny do „banky špatných úvěrů“, která není měnovou
finanční institucí), je stále zřejmé, že omezené nebo drahé poskytování
úvěrů přispělo k zásadnímu poklesu celkového objemu úvěrů
zprostředkovaných bankami pro reálnou ekonomiku v EU. Graf č. 2: Úvěry nefinančním společnostem,
zůstatky v rozvaze měnových finančních institucí (meziroční tempo růstu, srpen 2013) Zdroj:
Evropská centrální banka. Pro Dánsko a Chorvatsko nejsou údaje k
dispozici. Fragmentace se také odráží v hodnocení spotřebitelů.
Finanční služby[15] hodnotí
spotřebitelé jako zvláště nevýkonnou část trhů a zaznamenávají nejvyšší
rozdíly v hodnocení mezi různými členskými státy. Velmi nízké bodové
ohodnocení je patrné v členských státech jižní a východní Evropy[16]. Fragmentaci někdy zhoršily postupy některých vnitrostátních
orgánů dohledu v členských státech eurozóny i mimo ni. S cílem
reagovat na potenciální obavy o stabilitu způsobené dluhovou krizí přijaly
některé orgány dohledu obezřetnostní opatření s „ochranitelskými“ účinky,
jako jsou např. opatření, jejichž cílem bylo zachování likvidity, dividend
a jiných bankovních aktiv na území členského státu[17]. Zatímco
restriktivní obezřetnostní opatření mohou být v zájmu zachování stability
finančních trhů odůvodněná, vnitrostátní orgány dohledu musí zajistit,
aby žádné opatření, které by mohlo omezit volný pohyb kapitálu, nebylo
diskriminační a bylo přiměřené sledovanému cíli. Z toho důvodu je
těsná a loajální spolupráce mezi vnitrostátními orgány dohledu
pod záštitou Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) předpokladem
ke zmírnění rizika fragmentace vnitřního trhu. Nedávné přijetí balíčku týkajícího se kapitálových
požadavků na banky[18] přispěje k
větší spolehlivosti bank EU a posílí jejich schopnost řádně řídit rizika
spojená s jejich činnostmi a absorbovat veškeré ztráty, které jim
mohou při obchodování vzniknout. Dvacet osm členských států musí zabezpečit,
aby tyto předpisy byly uplatňovány od 1. ledna 2014. Vypracování jednotného souboru pravidel, s jehož pomocí
budou zabezpečena jednotná pravidla, dohled a restrukturalizace
v celé EU, a vytvoření bankovní unie má za cíl obnovit důvěru,
a tedy usnadnit financování a podpořit vnitřní trh finančních služeb.
Dokončení všech stavebních prvků[19] a jejich
rychlé a účinné provádění jsou tedy velmi důležité. Podobně je zásadně
důležité zajistit řádné, rychlé a jednotné provádění dalších základních
částí programu finanční reformy, protože vstupují v platnost
v zájmu zachování finanční stability a obnovy důvěry spotřebitelů. V tomto kontextu nařízení o jednotném mechanismu dohledu
vyžaduje, aby než dojde k přímému dohledu nového jednotného orgánu
dohledu, kterým je ECB, byl proveden přezkum kvality aktiv. Tento
přezkum bude součástí širší aktivity, kdy se zapojí Evropský orgán pro
bankovnictví, a bude rovněž obsahovat posouzení rozvahy banky
a zátěžové testy[20]. Tato činnost
by měla zvýšit důvěru v trh a přispět k dalšímu odstranění
finanční fragmentace. Z tohoto důvodu je důležité, aby členské státy byly
na tyto aktivity důkladně připraveny a věnovaly jim veškeré potřebné úsilí,
včetně zřízení odpovídajících pojistek před dokončením činnosti a přípravy
na provádění revidovaných pravidel pro státní podpory poskytované bankám. Před vstupem směrnice o správcích alternativních
investičních fondů (správcích AIF)[21] v platnost
nebyla činnost správců AIF v Evropě dostatečně transparentní
a související rizika nebyla dostatečně ošetřena opatřeními v oblasti
regulace a dohledu. Přestože lhůta pro provedení této směrnice
uplynula v červenci 2013, směrnice nebyla dosud ve všech členských
státech provedena. Na integrovaném trhu plateb v eurozóně
budou platby levnější, jednodušší a bezpečnější. Více než deset let po
zavedení eura jako společné měny a běžného způsobu placení stále existuje
28 různých peněžních platebních systémů. Nařízení o SEPA[22] stanoví datum
1. února 2014 jako konečný termín pro přechod z domácích
i vnitroevropských úhrad a inkasa v eurech na úhrady SEPA (SCT)
a inkasa SEPA (SDD). Tímto budou přímo ovlivněny úhrady a inkasa v
objemu více než 35 miliard EUR každoročně zpracované v eurozóně. Podle
ukazatele SEPA Evropské centrální banky byla celková míra migrace na úhrady
SEPA (SCT) v eurozóně v červenci 50 % (oproti 38,2 % v
únoru) a 4,8 % na inkasa SEPA (SDD) (ve srovnání
s 2,3 % v únoru). To znamená, že v zájmu dodržení
lhůty pro přechod na systém SEPA musí všechny zúčastněné strany výrazně a
neprodleně zvýšit úsilí o připravenost, komunikaci a prováděcí opatření v
rámci systému SEPA. Na úrovni EU byla podniknuta řada kroků
zaměřených na zlepšení přístupu malých a středních podniků
k financování[23].
Na vnitrostátní úrovni je třeba, aby členské státy zintenzivnily svou
podporu přístupu malých a středních podniků k financování, a to
rovněž s využitím způsobů, jež jsou k dispozici na úrovni EU, což
zahrnuje regulatorní nástroje, finanční nástroje EU, nová pravidla státní
podpory pro rizikové financování a další opatření ke zlepšení
podnikatelského prostředí pro malé a střední podniky. Přístup k informacím o společnostech
v rámci celého vnitřního trhu je pro MSP také klíčovým prvkem usnadňujícím
jejich přeshraniční činnost a financování. V této
souvislosti je prvním nezbytným a velmi důležitým krokem včasné provedení
směrnice o propojení ústředních, obchodních a podnikových rejstříků[24], pro něž byla
stanovena lhůta do 7. července 2014. Po všech členských státech se
požaduje, aby své obchodní rejstříky elektronicky propojily. Dalším krokem
bude propojení insolvenčních rejstříků prostřednictvím portálu evropské
e-justice[25]
a modernizace insolvenčního práva v EU[26]. Priority politiky S ohledem na výše uvedené by se členské státy měly
zaměřit na následující hlavní priority: ·
Zajistit,
aby nová pravidla týkající se kapitálových požadavků na banky byla
provedena do 1. ledna 2014. ·
Učinit
všechna nezbytná opatření, včetně zřízení odpovídajících pojistek
a přípravy na provádění revidovaných pravidel pro státní podpory
poskytované bankám dříve, než se uskuteční přezkum kvality aktiv, posouzení
rozvahy a zátěžové testy. ·
Zajistit
plné dodržování požadavků na spolupráci stanovených v právních předpisech
pro bankovnictví ze strany vnitrostátních orgánů dohledu, aby se zabránilo
tomu, že vnitrostátní orgány dohledu učiní v souvislosti s přijímáním
restriktivních obezřetnostních opatření nekoordinované nebo nepřiměřené kroky.
Je velmi důležité, aby toho bylo dosaženo před tím, než bude jednotný
mechanismus dohledu plně funkční. ·
Dokončit
provádění směrnice o správcích alternativních investičních fondů. ·
Zajistit,
aby všichni účastníci trhu dokončili přechod na SEPA do 1. února
2014.
Komunikační úsilí a osvětové akce na vnitrostátní úrovni musí být
posíleny, zejména pokud jde o malé a střední podniky a orgány
veřejné správy a místní samosprávy na nižších úrovních. ·
Podněcovat
a podporovat přístup malých a středních podniků k financování, a to
prostřednictvím: o vypracování
alternativ k bankovnímu financování a inovativních zdrojů financování, včetně:
možností pro vznik dluhopisů MSP a alternativních akciových trhů, podporou
vzniku akciových trhů zaměřujících se na kotování MSP s vysokým růstem,
skupinového financování (crowd-funding) a rizikového kapitálu.
Rizikový kapitál je nyní v Evropě realitou díky nařízení o evropských fondech
rizikového kapitálu[27] a nařízení o
fondech sociálního podnikání[28]; nová pravidla
pro státní podporu rovněž přispějí k vyrovnanějším podmínkám mezi členskými
státy a usnadní přístup MSP k rizikovému kapitálu, o zvýšení kvality
stanovování ratingů pro malé a střední podniky a usnadnění
přeshraničního přístupu k informacím o společnostech, aby bylo možné
mít informace o společnostech v rámci
celé EU. Prvním krokem v tomto směru je včasné
provedení směrnice o propojení ústředních, obchodních a podnikových
rejstříků, o zlepšení
finančních toků v rámci dodavatelského řetězce, včetně financování obchodu
a boje proti pozdním platbám, což by přispělo ke zmírnění problémů
MSP s likviditou a zlepšení provozního kapitálu malých a středních
podniků. 2.4. Energetické trhy Výsledky na trhu a
překážky integrace EU Cílem třetího energetického balíčku je dokončit
vnitřní trh s plynem a elektrickou energií. Avšak více než dva roky po uplynutí lhůty
přetrvává zpoždění při jeho provádění, prosazování a účinném
uplatňování v praxi. K 25. říjnu 2013 je evidováno 12 projednávaných
případů pro neprovedení směrnic, z toho 9, které Komise postoupila
Soudnímu dvoru EU, a 3 ve fázi odůvodněného stanoviska vůči sedmi různým
členským státům (PL, SI, FI, EE, RO, IE a LT). Kromě toho Komise
v současné době stále posuzuje soulad vnitrostátních právních předpisů,
protože mnoho oznámení přišlo teprve nedávno. Značné investice do energetické
infrastruktury, např. do přepravních plynovodů a elektroenergetických
přenosových soustav, skladovacích zařízení a projektů LNG, jsou stále
zapotřebí, aby se energie volně přesouvala a obchodovalo se s ní i přes
hranice v zájmu posílení zajištění bezpečnosti dodávek. V roce 2013 bylo 13 členským státům (BG, EE, FR, DE, IT, LV,
LT, MT, PL, RO, SK, ES, UK) zasláno doporučení týkající se nutnosti zvýšit
propojení elektroenergetických a /nebo plynárenských sítí. Od té doby se
propojení plynárenských i elektroenergetických sítí zlepšilo (např. plynárenské
sítě v koridoru Afrika–Španělsko–Francie, elektroenergetické propojení mezi PT
a ES, UK, IE a regionem Pobaltí a vypracování projektů obousměrných plynovodů,
zejména ve střední a východní Evropě). Tyto projekty přispěly k lepšímu
fungování trhů. V říjnu
2013 Evropská komise schválila seznam 248 klíčových projektů v oblasti
energetické infrastruktury, které jsou ve společném zájmu a které budou těžit z
rychlejších a efektivnějších postupů v rámci udělování povolení
a dokonalejší regulace a jež mohou také dosáhnout na finanční podporu
z nástroje pro propojení Evropy (CEF). Trh s výrobou energie je stále velmi
koncentrovaný. V osmi členských státech stále zavedení provozovatelé
kontrolují více než 70 % výroby energie[29]. Zvláště vysoká
koncentrace (s podílem na trhu přesahujícím 75 %) se
týká EE, LV, FR, LU a SK. Na úrovni členského státu mají největší
výrobní společnosti nejnižší podíl na trhu v PL a ES. Na
maloobchodním trhu s plynem, s výjimkou LV, kde vnitrostátnímu trhu
dominuje jediný subjekt, má více než 90% podíl na trhu největší maloobchodní
společnost v LT, PL a v EE. Relativně malý tržní podíl největší
maloobchodní společnosti na vnitrostátní úrovni (méně než 30 %) lze
pozorovat v DE, HU a IT. Spotřebitelé hodnotí trhy s elektřinou
a plynem jako špatně fungující trhy[30].
Oba trhy jsou podprůměrné, pokud jde o výběr, srovnatelnost, změnu dodavatelů
a sazeb, což naznačuje, že spotřebitelé se na trhu aktivně
nepodílejí. Celkově se trhy s elektřinou a plynem nejvíce zlepšily
v BE, zatímco nejvíce se zhoršily trhy s elektřinou v EE
a BG. Zavedení inteligentních měřicích systémů umožní
spotřebitelům získat přesnější a četnější zpětnou vazbu o spotřebě
energie, bude minimalizovat chyby, usnadní fakturaci nebo změnu dodavatele
a snížení infrastruktury. Šestnáct členských
států se již rozhodlo zavést inteligentní měřiče spotřeby elektrické energie
nejpozději do roku 2020, což představuje zhruba 84 % spotřebitelů
v EU a investice ve výši přibližně 35 miliard EUR. Sedm
členských států se již rozhodlo pro tyto měřiče u zemního plynu, což
představuje přibližně 30 % uživatelů a investice ve výši 15
miliard EUR. Důležitým prvkem pro úspěšnou realizaci je důvěra spotřebitelů,
jako tomu bylo v případě zavedení v SE a FI. Pozornost musí být
věnována stávající ochraně údajů a otázkám bezpečnosti. Členské
státy by měly postupně zrušit regulaci maloobchodních cen. Tato regulace
ztěžuje vstup konkurentů na trh a investice, a to jak ze
strany nových, tak zavedených provozovatelů. Pokud by regulace
maloobchodních cen neexistovala, vyšší konkurence a opatření členských států v
zájmu větší transparentnosti na retailových trzích s energiemi spolu s nástroji
pro lepší informovanost spotřebitelů by udržely ceny pod kontrolou a umožnily
spotřebitelům, aby si vybírali a měli prospěch z konkurence. V důsledku
regulace maloobchodních cen je kvalita služeb a inovací zpravidla nižší. Protože regulované ceny jsou postupně rušeny, je třeba
posílit ochranu zranitelných spotřebitelů, a to prostřednictvím
realizace opatření v oblasti energetické účinnosti a zároveň
zvláštních podpůrných opatření (včetně například finanční pomoci, která by jim
pomohla zaplatit jejich účty). Kroky správným směrem učinilo AT, DE, NL,
SE, kde je podpora svázána s tržní cenou energie. V roce 2013
obdrželo v souvislosti s regulovanými cenami doporučení BG, FR, HU,
PL a RO. Aby členské státy dosáhly závazných cílů
v oblasti energií z obnovitelných zdrojů do roku 2020 – celkově
20 % hrubé konečné spotřeby energie musí být získáno z obnovitelných
zdrojů energie – je také potřeba výrazně investovat do výrobních kapacit. I
když většina členských států dosáhla mezitímního cíle na období 2011/12 již
v roce 2011 (s výjimkou BE, FR, LV, MT, NL a UK), není důvod
ke spokojenosti. V krátkodobém až střednědobém horizontu je stále
zapotřebí podpořit řadu technologií v oblasti obnovitelných zdrojů
energie. Podpora by měla být uplatněna v souladu s osvědčenými postupy, které
vydala Komise[31]. Někdy je zapotřebí mechanismů finanční podpory pro
budování kapacity k zajištění stálé schopnosti výroby energie
z důvodu zvýšeného sdílení energie z obnovitelných zdrojů (větrná
a solární energie). Tyto mechanismy však
potenciálně významně narušují trh, a proto by měly být až krajním řešením
poté, co jsou využita opatření v reakci na poptávku, v zájmu energetické
účinnosti a v rámci přeshraniční spolupráce. Priority politiky S ohledem na výše uvedené by se
členské státy měly zaměřit na tyto hlavní priority: ·
Včasné
a úplné provedení směrnic třetího energetického balíčku do
vnitrostátních právních řádů a řádné uplatňování nařízení třetího energetického
balíčku. ·
Přijetí
a uplatňování kodexů sítí elektřiny a plynu, jimiž se řídí
každodenní fungování trhu, pokud jde o usnadnění přeshraničního obchodu
a provozování sítí. ·
Zvýšení
propojovací kapacity se sousedními zeměmi, mimo jiné prostřednictvím plného uplatnění
nařízení, které obsahuje pokyny pro transevropské infrastruktury. Zároveň
by členské státy měly mít větší přeshraniční přesah při řešení problémů
bezpečnosti dodávek. ·
Posílit
postavení spotřebitelů tím, že zajistí, že budou mít lepší
přístup k transparentním a jednoduchým informacím, budou lépe
připraveni účastnit se otevřených trhů a že budou moci využívat
často měřené údaje, které budou k dispozici prostřednictvím zavedení
inteligentních měřicích systémů. ·
Postupně rušit regulované ceny při současném zajištění ochrany
zranitelných spotřebitelů. Podpora by se měla zaměřit
na zvláštní potřeby zranitelných spotřebitelů, aniž by neúměrně ovlivnila
konkurenci na energetických trzích. ·
Přehodnotit
zásahy státu
v souladu s osvědčenými postupy, které identifikovala Komise[32], aby bylo možné
se v odvětví energetiky vyhnout dotacím, podporám a daním, jež
narušují účinky fungování trhu nebo mají nepotřebný a nepřiměřený dopad
na dostupnost energie pro domácnosti a podniky.
2.5.
Dopravní trhy
Výsledky na trhu a překážky integrace EU Vzhledem k omezenému pokroku
v integraci dopravních služeb navrhla Komise v roce 2013 stěžejní
iniciativy pro železniční a letecké odvětví[33].
Nicméně k dosažení skutečného vnitřního trhu dopravních služeb je třeba
učinit více na úrovni členských států, neboť rozdílné vnitrostátní
priority a roztříštěnost dopravního trhu mají i nadále negativní vliv
na kvalitu dopravních služeb v Evropě. Trh s vlakovou dopravou vnímají
spotřebitelé jako jedno z nejméně výkonných odvětví služeb.
V roce 2013 se trh umístil na 25. místě z 31 trhů se službami. Dobrou zprávou
je, že od roku 2012, kdy byl na 27. místě, se výkonnost trhu mírně zvýšila.[34] I když je trh
se službami v letecké dopravě hodnocen celkově poměrně dobře, pětina všech
přeshraničních stížností se vztahovala na přepravu osob nebo zavazadel v letecké
dopravě[35]. Pokud jde o referenční kritéria v oblasti prosazování
(viz podrobné údaje v příloze), odvětví dopravy má dobré skóre, neboť všechny
členské státy již ukončily provedení všech sedmi souvisejících směrnic.
I nadále však existují problémy s odpovídajícím prováděním
a uplatňováním klíčových právních předpisů v této oblasti. V důsledku toho se řeší 20 případů nedodržení
právních předpisů v oblasti dopravy se 14 členskými státy. Při pohledu na konkrétní obory dopravy jsou
překážky integrace odvětví železničních služeb nejtrvalejší. Přístup
na trh zůstává velkým problémem navzdory otevření trhu železniční nákladní
dopravy konkurenci v roce 2007 a mezinárodní osobní dopravy
v roce 2010. Několik členských států si udržuje zákonný
monopol na trhu vnitrostátní osobní přepravy (FI, FR, ES, BE, NL[36]).
Mnoho dalších členských států uděluje zakázky na veřejné služby přímo bez
vyhlášení výběrového řízení (BE, CZ, EL, ES, FR, HR, IE, LU, RO, SI)[37].
V některých zemích ani otevření trhu de iure nezměnilo situaci,
protože pro vyhlášená nabídková řízení na veřejné služby se nepodařilo najít
nové subjekty vstupující na trh (BG, LT, LV, SK). Další překážkou pro vstup nových provozovatelů
a efektivní poskytování železničních služeb je nedostatečná nezávislost
a nedostatek transparentnosti finančních vztahů mezi provozovateli
infrastruktury a provozovateli služeb, což může vést
k diskriminačnímu chování a narušení trhu. V roce 2013 probíhalo
42 řízení pro porušení práva (stav k červnu 2013), jež byla zahájena proti
téměř všem členským státům, pokud jde o železniční dopravu, přičemž řada
stížností se rovněž týkala pravidel hospodářské soutěže. Nedostatečný pokrok
při vytváření otevřených a konkurenceschopných železničních trhů může být
zvláště škodlivý pro celou evropskou ekonomiku, pokud se jedná o tranzitní země
a /nebo velké trhy s vyšším potenciálem pro vstup. Touto otázkou se
zabývají doporučení pro jednotlivé země na rok 2013, kde AT, DE, ES
a FR bylo doporučeno, aby podpořily konkurenci na železničním trhu,
zatímco BE, BG, IT, PL a RO obdržely doporučení s cílem posílit úlohu
regulátora(ů). Přibližně 40 % zboží je v rámci jednotného trhu
přepravováno pobřežní plavbou mezi přístavy EU. Nicméně pobřežní plavba mezi
členskými státy je regulována pomalými a rigidními postupy v důsledku
toho, že námořní doprava je považována za něco, co překračuje vnější
hranice. Ve své iniciativě „Modré pásmo“[38]
Evropská komise usiluje o vznik skutečně jednotného trhu v oblasti
námořní dopravy, kdy by se na zboží z EU přepravované mezi přístavy EU
již neuplatňovaly administrativní formality, jaké platí pro zboží ze
zámořských přístavů, ale zjednodušené postupy. To zvyšuje atraktivitu tohoto
oboru dopravy. Potenciální přínosy liberalizace trhu ukazuje
vývoj v leteckém odvětví. Počet přepravených cestujících v rámci EU od
devadesátých let neustále narůstá, zatímco ceny se podstatně snižují. Mezi roky
1995 a 2011 se počet osobokilometrů v letecké dopravě v EU zvýšil
o více než 66 % a letecká doprava se na trhu osobní dopravy
podílí již téměř 9 %. Nicméně vzdušný prostor EU je stále roztříštěný,
což vede k vyšším nákladům a staví subjekty EU do nevýhodné pozice
oproti jejich zahraničním konkurentům. V této souvislosti jsou
provozní výhody vyplývající z realizace funkčních bloků vzdušného prostoru
a silného evropského manažera struktury vzdušného prostoru nezbytnými
prvky pro další integraci trhu. Navíc poskytování letových navigačních služeb
(ANSP) zůstává konkurenci uzavřeno a vyžaduje zlepšení, pokud jde
o kvalitu a efektivitu nákladů. V červnu 2013
Evropská komise předložila návrhy na urychlení reformy evropského systému
řízení letového provozu[39]. Pokud jde o prosazování práva, řádné provádění
směrnice o letištních poplatcích nadále působí problémy v několika
členských státech, což dokazují zejména případy diskriminačních
letištních poplatků. V letech 2012/2013 bylo zahájeno formální vyšetřovací
řízení týkající se státní podpory zejména vůči DE, FR, IT, ale také RO,
PL, DK a SE, aby se zajistilo, že veřejné financování poskytnuté letištím
a leteckým společnostem není nekalou hospodářskou soutěží v odvětví
letecké dopravy. Otevírání trhu je také úspěšné v mezinárodní
silniční dopravě. Mezinárodní silniční přeprava vzrostla v období 2000–2011
o 32 % a představuje téměř 33 % z celkové přepravy
zboží. Nicméně optimální vyvážení nabídky a poptávky v oblasti dopravy je
narušeno z důvodu přetrvávajících omezení vyplývajících z dočasných
ustanovení o vnitrostátních službách silniční přepravy a omezení stálého
přístupu na domácí trhy silniční dopravy[40]. Domácí trhy v oblasti silniční přepravy stále
nejsou otevřeny mezinárodní konkurenci[41]. Provozní a časová omezení kabotáže limitují svobodu
provozovatelů silniční přepravy poskytovat služby. V důsledku toho zůstává
kabotáž malou částí trhu EU se silniční přepravou (přibližně 2 % všech
objemů dopravy). Kromě toho některé členské státy (FI, DK) přijaly další
opatření na ochranu svých trhů před konkurencí dopravců-nerezidentů. Jiné
členské státy jako např. ES nadále uplatňují omezení týkající se stálých
provozoven malých podniků. V tomto ohledu se Komise rovněž zaměří na
srozumitelnost výkladu a jednotnější prosazování stávajících právních předpisů,
co se týče přístupu na trh a sociálních standardů.Na druhé straně odstraňování
omezení činnosti dopravců v EU-12 vedlo k výraznému zvýšení jejich podílu
na trhu mezinárodní silniční přepravy (dvě třetiny objemů dopravy EU-12 se
provádí na mezinárodní úrovni). Členské
státy musí zvýšit své úsilí, aby dokončily a zlepšily přeshraniční propojení
a infrastrukturu pro evropskou přepravu zboží a cestujících. Toho by mohlo být dosaženo zejména
realizací koridorů hlavní sítě TEN-T, zavedením inteligentních dopravních
systémů (ITS) a lepším řízením přetížené přeshraniční dopravy[42]. Kromě toho by zpoplatnění infrastruktury mělo zabránit možné
diskriminaci příležitostných uživatelů, a to zavedením poplatků za užití
infrastruktury na základě ujeté vzdálenosti. Tento systém je zatím
využíván pouze v AT, CZ, DE, PL, SI a SK, kde je zpoplatněna těžká
nákladní doprava, a v EL, ES, FR, IE, IT, PL a PT, kde jsou zavedeny
poplatky pro všechny uživatele silnic za konkrétní části silniční sítě[43]. Priority politiky S ohledem na výše uvedené by se
členské státy měly zaměřit na následující hlavní priority: ·
Zajistit
včasné a vysoce kvalitní provedení právních předpisů v oblasti
dopravy,
zejména v odvětví železniční dopravy. ·
Otevřít
vnitrostátní služby osobní železniční dopravy konkurenci
a zajistit, aby veřejné zakázky na služby byly dobře definovány
a zadávány na základě korektních, otevřených a transparentních
nabídkových řízení. Institucionální uspořádání
by mělo zaručit nezávislost provozovatele infrastruktury s cílem umožnit
účinnou konkurenci na trzích s železniční dopravou, která zajistí a
zaručí rovný přístup k infrastruktuře. ·
Odstranit
byrokracii v přístavech zjednodušením celních formalit pro lodní dopravu
uvnitř EU a zjednodušením celních formalit pro lodě, které kotví
v přístavech třetích zemí. ·
Urychlit
provádění projektu jednotného evropského nebe (Single European
Sky, SES) (např. pokročit v odstraňování roztříštěnosti sítě
řízení letového provozu zaváděním funkčních bloků vzdušného prostoru
a plněním výkonnostních cílů v období 2012–2014) za účelem zvýšení
bezpečnosti, kapacity a účinnosti a zmírnění dopadu letectví
na životní prostředí. ·
Přezkoumat
veškerá zbývající omezení členských států, pokud se jedná o přístup
k trhům vnitrostátní silniční přepravy zboží a osobní silniční přepravy s cílem
zajistit, aby byly plně v souladu se stávajícími právními předpisy EU, pokud
jde o svobodu zahraničních silničních dopravců a provozovatelů osobní
přepravy provádět konkrétní kabotáž a usazovat se v jakémkoli
členském státě. ·
Odstranit
překážky a modernizovat dopravní infrastrukturu dokončením koridorů
TEN-T, zlepšením přeshraničního propojení, jednotným zaváděním ITS
a zavedením nediskriminačních poplatků na základě ujeté vzdálenosti,
ale současně zabránit investicím do dopravní infrastruktury, která není
součástí navrhované provázané sítě, u níž hrozí nedostatečné využívání
a nákladná údržba.
2.6. Digitální trhy
Výsledky
na trhu a překážky integrace EU
K dobrým výsledkům digitálních trhů
přispívá několik vzájemně propojených faktorů. Země se silně rozvinutým
elektronickým obchodováním obvykle vykazují vysokou intenzitu
elektronické ekonomiky. Všechny úspěšné země jako např. SE, DK a UK[44]
mají vysokou úroveň rozšíření širokopásmového připojení, vysoký stupeň
používání internetu a velmi dobré znalosti práce s internetem
v celé populaci. Důvěra v internet jako prodejní kanál[45]
a informovanost o právech a povinnostech on-line[46] je
v těchto členských státech rovněž vysoká. Silná korelace prodejů on-line
s HDP na obyvatele je patrná v SE a DK. Dostupnost pevné širokopásmové infrastruktury,
která je pro digitální trhy zásadní, se zvyšuje pozvolna, ale trvale.
V deseti členských státech je však pokrytí venkovských oblastí pevným připojením
stále pod úrovní 80 % a zůstává problémem v členských
státech, jako je PL, SK, SI, LV a RO, přičemž k určitému pokroku
došlo v LT a CZ. I když více než polovina domácností EU má
vysokorychlostní širokopásmové připojení, IT, HR, EL, FR, IE a PL musí
zdokonalovat své sítě, aby udržely krok[47]. Odvětví mobilní komunikace obecně těží
z konkurence a stále rostoucího využívání mobilního širokopásmového
připojení[48],
ale je brzděno zpožděním v uvolňování spektra. Pokrytí 4. generací
mobilních širokopásmových přístupových sítí se během pouhého roku ztrojnásobilo
na 26 %, ale pokračující
růst bezdrátové širokopásmové komunikace bude vyžadovat další velké investice
do sítí, které ji umožní. Toto je možné pouze tehdy, pokud bude
k dispozici dostatečné spektrum. Více než polovina členských států však
dosud nezpřístupnila pásmo 800 MHz pro bezdrátové širokopásmové připojení,
k čemuž mělo dojít do 1. ledna 2013[49]. Sdílení mobilních
sítí v souladu s pravidly hospodářské soutěže může umožnit lepší
využití již přiděleného spektra. Rovněž je třeba odstranit neoprávněná omezení
týkající se zavádění bezdrátových širokopásmových sítí. Cenové rozdíly mezi členskými státy
zůstávají obecně vysoké[50]
a stále přetrvávají[51].
To spolu s přetrvávajícími překážkami bránícími přechodu k jinému
operátorovi[52]
jen podtrhuje potřebu prohloubení jednotného trhu elektronických komunikací,
kde má zásadní význam nezávislost a dostatečné financování vnitrostátních
regulačních orgánů a řádné provádění právního rámce. Nedávno
navržený legislativní balíček pro jednotný trh pro elektronické komunikace
odstraní zbývající překážky a přinese jistotu v oblasti právních předpisů
nezbytnou pro investice do infrastruktury. V případě selhání trhu
bude však rovněž nutné poskytnout stálou cílenou veřejnou podporu, včetně
prostředků ze strukturálních fondů, které jsou v některých členských
státech nedostatečně využívány a/nebo je jejich využívání spojené se značnými
problémy. V průměru on-line obchod v EU nadále roste,
a to jak obchod uvnitř členských států, tak i přeshraniční. Je to však
stále hlavně domácí obchod. Počet osob objednávajících nebo nakupujících
přes internet během posledních 12 měsíců vzrostl na 45 % v roce
2012, ze 43 % v roce 2011 a 40 % v roce 2010[53], přičemž
členské státy s obzvláště nízkou výchozí úrovní rostou velmi rychle. Mnohé
z nich však i nadále vykazují podprůměrnou vnitrostátní úroveň
elektronického obchodování (míra 25 % nebo méně v HU, EE, HR, PT, CY,
EL, LT, IT, BG, RO). Přeshraniční elektronický obchod je stále
omezen, přičemž podíl osob v EU nakupujících v jiných členských
státech EU se zvyšuje, ale pouze nepatrně (z 10 % na 11 %)[54].
Zatímco směrnice o elektronickém obchodu je obecně dobře provedena,
v některých členských státech zůstávají problémy, pokud jde
o požadavek na předběžný souhlas a prosazování informačních
povinností obchodníků. Navíc mezi oblasti, které vyžadují zvýšenou pozornost,
patří dostupnost a bezpečnost plateb, ochrana osobních údajů a soukromí,
doručování objednaného zboží, informace týkající se smluv uzavřených
elektronickou cestou a snadný přístup k mechanismům, jež se týkají
odškodnění, a rovněž obecné smluvní právní předpisy a právní předpisy
na ochranu spotřebitele. Náklady pro podniky a spotřebitele související
se zapojením do on-line ekonomiky by bylo možné dále více snížit
prostřednictvím účinných strategií v oblasti kybernetické bezpečnosti;
tyto však existují pouze v polovině členských států EU (AT, CZ, EE, FI, FR, DE,
HU, LT, LU, NL, PL, RO, SK, UK)[55],
přičemž vnitrostátní kapacity AT, DE, DK, FI, FR, NL, SE a UK[56] jsou na
obzvláště dobré úrovni. IKT pro efektivní
veřejný sektor jsou podhodnoceným prostředkem prorůstové fiskální konsolidace
a strukturálních reforem, zejména v podobě
elektronické veřejné správy, služeb založených
na cloud computingu[57], služeb
elektronického zdravotnictví a interoperabilních
a inteligentních energetických a dopravních sítí, jakož
i zpřístupněním informací z veřejného sektoru.
Od minulého roku se modernizace veřejného sektoru neustále zlepšuje:
87 % podniků využívá služeb elektronické veřejné správy a několik
členských států zavádí povinné služby on-line. Podíl občanů, kteří využívají
elektronickou veřejnou správu, se také zvýšil v průběhu minulého roku na 44 %
(až o 3 procentní body u podniků i občanů). Pro IT, HR, BG, CY, CZ, RO, PL
a EL by bylo přínosem větší využití. Přestože využívání elektronických
nástrojů při zadávání veřejných zakázek zůstává omezeno, některé členské státy
využily své příležitosti, zejména PT (závazné elektronické podání pro většinu
řízení), a také LT, IE, SE a UK. Používání elektronické fakturace je již
nyní povinné pro většinu orgánů veřejné správy v DK a SE a mělo
by se stát pravidlem v celé EU. Je třeba posílit
„infrastrukturu duševního vlastnictví“[58]
EU. Odvětví IKT, jakož i ti, kteří
rostoucí měrou volí internet jako distribuční kanál, jsou často velmi závislí
na právech duševního vlastnictví, jež zvyšují jejich přitažlivost pro
financování a zajišťují nezbytnou návratnost investic. Registrační systémy
pro vnitrostátní práva musí být finančně dostupné a přístupné[59].
Kromě toho odbory vnitrostátních soudů specializované na duševní vlastnictví
mohou podstatně urychlit řízení a zlepšit kvalitu rozhodnutí. Ani moderní sítě a technologie nemohou uvolnit
svůj plný potenciál pro růst a zaměstnanost, jestliže je podniky
a občané plně nevyužívají[60].
Tento potenciál pro růst a zaměstnanost leží v současné době ladem,
zejména proto, že pracovní síly nemají dostatečné
dovednosti v oblasti informačních a komunikačních technologií. Okolo 50 % občanů EU nemá žádné nebo jen malé
počítačové dovednosti[61],
přitom se předpokládá, že do roku 2015 bude 90 % všech
pracovních míst vyžadovat určité znalosti v oblasti IKT[62]. Dovednosti v oblasti IKT se musí stát
součástí všeobecného vzdělávacího systému na všech úrovních. Kromě toho je
zapotřebí silnější interakce mezi vzdělávací a podnikovou sférou,
a to vzhledem k současnému akutnímu nedostatku odborníků
na informační a komunikační technologie[63]. Priority politiky S ohledem na výše uvedené by se členské státy měly zaměřit na následující hlavní priority: · Zajistit řádné fungování trhů elektronických komunikací tak, že se posílí vnitrostátní regulační orgány a provede se nařízení podporující konkurenceschopné zavedení vysokorychlostního širokopásmového připojení a v případě potřeby dojde k cílené veřejné podpoře, zejména prostřednictvím účinného využívání evropských strukturálních a investičních fondů. · Dokončit co nejrychleji přidělení pásma 800 MHz a uvolnit rádiové spektrum pro bezdrátové širokopásmové připojení do celkové hodnoty alespoň 1 200 MHz a odstranit překážky, které brání účinnému zavádění a používání bezdrátových širokopásmových sítí. · Zavést příznivé podmínky v různých oblastech, které ovlivňují služby on-line, včetně řádného a včasného provedení relevantních právních předpisů, počínaje legislativou elektronického obchodu – jako výchozího bodu pro poskytování služeb on-line – až po daňové předpisy, od doručení zboží po platby, od legislativy na ochranu spotřebitele, jako je směrnice o právech spotřebitele[64], po mechanismy mimosoudního řešení sporů, jako jsou právní předpisy o alternativním řešení sporů a online řešení sporů[65]. · Podpořit využívání IKT a širokopásmového připojení k internetu, zejména zlepšením přístupu k financování připojení a jeho používání pro malé a střední podniky. Členské státy by měly také investovat do dovedností v oblasti informačních a komunikačních technologií, zejména za použití Evropského sociálního fondu, a to tak, že je více a vhodněji zapojí do svých vzdělávacích systémů, podpoří partnerství s podniky, zvýší přitažlivost přeshraniční mobility a přijmou rámec rozvoje elektronických kompetencí. · Přijmout komplexní a aktuální strategii pro kybernetickou bezpečnost a určit subjekt pro její provádění a spolupráci s jinými členskými státy. · Zvýšit dostupnost uživatelsky přívětivých on-line veřejných služeb, mimo jiné prostřednictvím přeshraničního propojení a infrastruktur, zasadit se o interoperabilní elektronické zadávání veřejných zakázek a uplatňovat ho ve větší míře na různých úrovních správy a podporovat častější využívání elektronické fakturace. Členské státy by měly podporovat otevřené služby založené na cloud computingu k rozvoji infrastruktur digitálních služeb a stimulaci poptávky. Členské státy by rovněž měly zavést interoperabilní řešení elektronického zdravotnictví, včetně elektronických zdravotních záznamů a předepisování léčiv pro efektivnější veřejnou zdravotní péči a klinický výzkum, a dále podporovat využívání IKT pro interoperabilní inteligentní energetické a dopravní sítě. · Aniž by byla dotčena kvalita udělených patentů a ochranných známek, členské státy by měly vzít v úvahu možné snížení nákladů a průměrné zpoždění při registraci vnitrostátních patentů a ochranných známek. Měly by dále zajistit fungování komor specializovaných na duševní vlastnictví a jejich nezbytné financování. Část II – Integrace jednotného trhu z pohledu
integrace hodnotového řetězce Tato část předkládá některá horizontální
zjištění o stavu integrace vnitřního trhu, a to na základě
analýzy hodnotových řetězců, tj. dodávky a nákupu výrobních vstupů. Úplnou analýzu
lze najít na této adrese. Posílení přeshraničních výrobních řetězců je
důležitým prostředkem pro podporu konkurenceschopnosti a růstu[66] a jeho
celkové dlouhodobé dopady na zaměstnanost jsou pravděpodobně
také kladné. Kromě toho posílení integrace hodnotového
řetězce v rámci EU může také pomoci obnovit salda zahraničního obchodu,
neboť otevírá trhy v členských státech s vnějšími přebytky. Z analýzy
vyplývá, že celkově se přeshraniční vstupy do výroby v EU,
a to jak z EU samotné, tak mimo EU, zvýšily. To ukazuje,
že tempo integrace jednotného trhu pokračuje. Bez ohledu na tyto
pozitivní všeobecné trendy existují mezi členskými státy výrazné rozdíly[67]. Graf č. 1: Význam meziodvětvových výrobních vstupů v EU Označení odvětví je vysvětleno v tabulce v příloze úplného znění zprávy na této adrese. Čísla představují podíl vstupů v rámci EU (přeshraničních i domácích) v poměru k výstupům cílového odvětví (v procentech). Z analýzy
rovněž vyplývá, že obchod s výrobními vstupy v rámci EU a mimo ni je
komplementární[68].
To ukazuje, že úsilí o další prohloubení jednotného trhu
a podpora dohod EU o volném obchodu s partnerskými zeměmi mimo
EU se navzájem doplňují. Odvětví
služeb přinášejí největší vstupy do činností v rámci jiných odvětví, zejména
ve zpracovatelském průmyslu. Proto dobře fungující trhy se službami
mají pozitivní dopad na zpracovatelský průmysl EU a naopak, jak
to znázorňuje graf č. 1. Z analýzy
rovněž vyplývá, že za účelem co největšího přínosu jednotného trhu by
členské státy měly zaměřit své reformní úsilí na snížení překážek
obchodu v odvětvích, která jsou poměrně velká, ale dosud nejsou velmi
dobře integrována. To platí zejména pro odvětví, v nichž je
integrace mimo EU ve srovnání s integrací v rámci EU vysoká,
neboť to by mohlo ukazovat na to, že kapacita pro spolupráci uvnitř EU je
málo využívána, a tedy, že přetrvávají významné překážky. Graf č. 2: Nejsilnější výrobní vazby uvnitř EU (vnitrostátní i přeshraniční) napříč odvětvími Tloušťka šipky odpovídá velikosti koeficientu: vstup z jednoho odvětví do jiného jako % průměrných výstupů obou odvětví. Příslušné koeficienty jsou uvedeny ve středu každé šipky. Označení odvětví jsou vysvětlena na této adrese. Z tohoto
hlediska (tj. se zaměřením na obchodní toky v rámci výrobních
hodnotových řetězců) se zdá, že existuje prostor pro další omezování
překážek pro netržní služby,[69]služby
v oblasti nemovitostí a maloobchod[70]. Kromě
toho by mohlo být dosaženo vyššího hospodářského růstu, pokud by členské státy
prováděly politiky s cílem zvýšit produktivitu v již vysoce
integrovaných odvětvích. Tyto reformy by pravděpodobně ovlivnily
partnerská odvětví, zejména v případě, kdy vzájemné vazby mezi odvětvími
jsou silné. Jak ukazuje graf č. 2, v rámci služeb mají nejsilnější
vazby s největším počtem partnerských odvětví pronájem strojního zařízení
a vybavení a jiné obchodní činnosti. Zpracovatelský průmysl má
nejsilnější vazby na pronájem a ostatní obchodní činnosti, jakož
i velkoobchod a maloobchod na straně vstupů a na sektor
stavebnictví na straně výstupů. Odvětví dopravy má nejsilnější vazby
na velkoobchodní trhy. Příloha [1] European Commission Occasional Papers 129: „Fungování trhu
v síťových odvětvích – elektronická komunikace, energie a doprava“,
únor 2013. [2] Všechny činnosti
spojené s tvorbou a užitím internetových sítí a služby nabízené
na internetu (IP telekomunikace, produkce a údržba IT materiálu
určeného pro web, internetové služby a všechny činnosti, pro něž
se používá internet jako médium, od elektronického obchodování až po reklamu
on-line). [3] Studie „Internet
matters, the net’s sweeping impact on growth, jobs, and prosperity“,
McKinsey Global Institute, květen 2011, která se zabývá těmito zeměmi
a dále Brazílií, Čínou a Indií. [4] Sdělení Evropské komise „Lepší správa pro jednotný trh“, COM(2012) 259
final, červen 2012. [5] Obchodní integrace je dána průměrem dovozu a vývozu zboží
a služeb vyděleným HDP. [6]
Monitorovací průzkum spotřebitelského trhu 2013, který
zadalo GŘ pro zdraví a ochranu spotřebitele a který se použije pro nadcházející
10. srovnávací přehled situace na spotřebitelských trzích, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [7] European Commission Economic Paper 456: „Ekonomický dopad směrnice o
službách: První posouzení po provedení“, červen 2012. [8] Sdělení Evropské komise
o provádění směrnice o službách „Partnerství pro nový růst ve službách na
období 2012–2015“, COM(2012) 261 final, červen 2012. [9] Sdělení Komise o hodnocení vnitrostátních předpisů týkajících
se přístupu k povoláním, COM(2013) 676 final, říjen 2013
a pracovní dokument útvarů Komise o výsledcích vzájemného hodnocení
požadavků na právní formu, držení akcií a cla podle směrnice
o službách, SWD(2013) 402 final, říjen 2013. [10]
http://ec.europa.eu/internal_market/qualifications/policy_developments/index_en.htm#maincontentSec1. [11] Sdělení Komise „O stanovení evropského akčního plánu pro obchod,
COM(2013) 36 final, leden 2013. [12] Aspekty
elektronického zadávání veřejných zakázek se zabývá oddíl „Digitální trhy“. [13] V roce 2010 činila hodnota zadaných zakázek na sběr a zpracování
odpadu 12 674 milionů EUR, tj. 10 % z celkového obratu odvětví
ve stejném roce nebo přibližně jedna třetina celkových veřejných výdajů
na zboží, práce a služby v oblasti nakládání s odpady.
Hodnota udělených veřejných zakázek na hardware, software a služby v
oblasti informačních a komunikačních technologií v EU-27 v roce 2010
činila 22 483 milionů EUR. Další informace naleznete v dokumentu: „Odvětvová
analýza veřejných zakázek, kritéria výběru odvětví a počáteční analýza
dvou odvětví: sběr a zpracování odpadů a smlouvy v oblasti IKT“, 25.
června 2013. [14] http://www.ecb.europa.eu/stats/money/surveys/sme/html/index.en.html. [15] Trhy s úvěry, kreditními kartami; bankovní účty, hypotéky, investiční
produkty, soukromé penzijní pojištění a cenné papíry a jednotlivé penzijní
fondy. [16] Monitorovací
průzkum spotřebitelského trhu 2013, který zadalo GŘ pro zdraví a ochranu
spotřebitele a který se použije pro nadcházející 10. srovnávací přehled situace
na spotřebitelských trzích, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. Hodnocení odkazuje na index tržní výkonnosti (MPI), což
je kompozitní index, který zahrnuje hodnocení spotřebitelů, pokud jde o
srovnatelnost, důvěru, problémy a stížnosti a spokojenost na
konkrétních trzích. [17] Útvary Komise obdržely od vnitrostátních orgánů dohledu důvěrné
informace o obezřetnostních opatřeních přijatých v různých členských
státech s cílem řešit obavy o finanční stabilitu, jež mohou mít ochranitelské
účinky. [18] Směrnice 2013/36/EU ze
dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí
a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními
podniky a o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES
a o zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES a nařízení (EU)
č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích
na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení
(EU) č. 648/2012. [19] Včetně zejména jednotného mechanismu pro řešení problémů bank a
jednotného fondu pro řešení problémů bank a směrnice o ozdravných
postupech a řešení problémů bank. [20] http://www.ecb.europa.eu/press/pr/date/2013/html/pr131023.en.html. [21] Směrnice 2011/61/EU ze
dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů
a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES)
č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010. [22] Nařízení (EU)
č. 260/2012 ze dne 14. března 2012, kterým se stanoví technické
a obchodní požadavky pro úhrady a inkasa v eurech a kterým
se mění nařízení (ES) č. 924/2009. [23] Na úrovni EU Komise
v roce 2011 odstartovala akční plán pro přístup malých a středních podniků
k financování a v březnu 2013 byla rovněž zahájena veřejná konzultace o
dlouhodobém financování, včetně přístupu malých a středních podniků k
financování; již byla přijata dvě nařízení, kterými se zřizuje evropský pas pro
investiční fondy, jež se zaměřují na nekotované MSP a sociální podniky, která
jsou v platnosti od 22. července 2013. Evropská Komise a EIB úzce
spolupracují na vytvoření iniciativy zaměřené na rozšíření nástrojů
pro sdílení rizik mezi Evropskou komisí a EIB a EIF s podporou
ESI fondů k získávání investic pro MSP na trhu soukromého kapitálu.
Tuto iniciativu ve prospěch MSP schválila Evropská rada v říjnu
a v současné době probíhá přezkum Evropským parlamentem. Podpora pro
malé a střední podniky, mimo jiné prostřednictvím finančních nástrojů, se
v současnosti blíží 70 miliardám EUR z EFRR a ESF
prostřednictvím politiky soudržnosti, a bude i nadále klíčovou
prioritou evropských strukturálních a investičních fondů v období
2014–2020. [24] Směrnice 2012/17/EU ze
dne 13. června 2012, kterou se mění směrnice Rady 89/666/EHS a směrnice
2005/56/ES a 2009/101/ES, pokud jde o propojení ústředních,
obchodních a podnikových rejstříků. [25] To navazuje na
pilotní projekt se skupinou členských států a návrh Komise, kterým se mění
nařízení o úpadkovém řízení – další podrobnosti viz návrh nařízení, kterým
se mění nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 o úpadkovém řízení, COM(2012)
744 final, prosinec 2012. [26] Sdělení o novém evropském přístupu k neúspěchu v podnikání
a k úpadku, COM(2012) 742, prosinec 2012. [27] Nařízení (EU) č. 345/2013 ze dne 17. dubna 2013 o evropských
fondech rizikového kapitálu. [28] Nařízení (EU) č. 346/2013 ze dne 17. dubna 2013 o evropských
fondech sociálního podnikání. [29] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Electricity_market_indicators. http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Natural_gas_market_indicators. [30] Monitorovací
průzkum spotřebitelského trhu 2013, který zadalo GŘ pro zdraví a ochranu
spotřebitele a který se použije pro nadcházející 10. srovnávací přehled situace
na spotřebitelských trzích, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [31] Pracovní
dokument útvarů Komise „European Commission guidance for the design of
renewables support schemes”
http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_swd04_en.pdf. [32] Sdělení Evropské
komise k „Vytvoření vnitřního trhu s elektřinou a optimální účinek veřejných
zásahů“
http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_en.pdf. [33] Čtvrtý železniční balíček (z ledna 2013), jednotné evropské nebe 2+ (z
června 2013), konzultace k návrhu pokynů ke státní pomoci letištím a leteckým
společnostem (z června 2013). [34] Monitorovací
průzkum spotřebitelského trhu 2013, který zadalo GŘ pro zdraví a ochranu
spotřebitele a který se použije pro nadcházející 10. srovnávací přehled situace
na spotřebitelských trzích, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [35]Zaznamenáno v roce 2012 prostřednictvím sítě evropských
spotřebitelských center
(http://ec.europa.eu/consumers/ecc/ecc_key_statistics_en.htm). [36] Smlouvy na základě nabídkového řízení nebo otevřeného přístupu k
obchodním službám představují méně než 5 % celkového trhu. [37] Smlouvy na základě nabídkového řízení nebo otevřeného přístupu k
obchodním službám představují méně než 5 % celkového trhu. [38] Sdělení Komise
„Modré pásmo, vytvoření jednotného dopravního prostoru pro lodní dopravu“,
COM(2013) ze dne 8. července 2013. [39] http://ec.europa.eu/transport/modes/air/single_european_sky/ses2plus_en.htm. [40] Přestože podmínky usazení jsou stanoveny
v nařízení (ES) č. 1071/2009, toto nařízení rovněž umožňuje členským
státům zavést dodatečné požadavky na usazení podniku působícího v oblasti
silniční přepravy. [41] Vnitrostátní silniční doprava provozovaná dopravci z jiných
členských států, které se také říká kabotáž, je podle nařízení (ES)
č. 1072/2009 omezena na tři operace v sedmi dnech v rámci
mezinárodní přepravy. [42] S
ohledem na tuto skutečnost Komise navrhla a Rada a Evropský parlament schválily
dva významné právní předpisy, a to nařízení o TEN-T a nařízení o nástroji pro
propojení Evropy, jejichž cílem je plně funkční celoevropská dopravní síť –
páteř jednotného trhu. [43] CE Delft et al. (2012), An inventory of measures for internalising
external costs in transport. [44] V roce 2012 v těchto členských státech 74 %, 73 %
a 73 % občanů nakoupilo nejméně jednou on-line (zdroj: Eurostat). [45] V nedávných průzkumech uvedlo 80 % respondentů v DK, 75 % v UK a
71 % v SE, že mají důvěru v nakupování přes internet od domácích
maloobchodníků, ve srovnání s průměrem EU ve výši 59 %. [46] http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_358_en.pdf. [47] Údaje o trhu v tomto oddíle viz zejména srovnávací přehled
digitální agendy na adrese:
https://ec.europa.eu/digital-agenda/sites/digital-agenda/files/DAE%20SCOREBOARD%202013%20-%20SWD%202013%20217%20FINAL.pdf. [48] Rozšíření mobilního širokopásmového připojení vzrostlo od ledna
2012 do ledna 2013 o dalších 11 procentních bodů. [49] Od července do října 2013 Komise udělila výjimky (nové
lhůty) jedenácti členským státům (AT, CY, FI, EL, HU, LV, LT, MT, PL, RO
a ES). V zemích jako BE, EE, SI a SK brání dostupnosti
administrativní průtahy. [50] Existuje například sedminásobný rozdíl v průměrné ceně za minutu
vnitrostátního hovoru mezi nejdražším (NL) a nejlevnějším členským
státem (LT). [51] Úplný výčet vývoje v čase těchto cenových a necenových
rozdílů na pevných i mobilních trzích viz European Economy Occasional
Papers 129: „Market Functioning in Network Industries – Electronic
Communications, Energy and Transport“ (Fungování trhu v síťových
odvětvích – elektronická komunikace, energetika a doprava) (únor 2013). [52] „Spotřebitelská studie o fungování trhu s přístupem
k internetu a poskytování z hlediska spotřebitele“ (2012)
–vypracovaná pro Evropskou komisi agenturou Civic Consulting. http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/market_studies/internet_services_provision_study_en.htm. [53] Eurostat – průzkum Společenství o využívání
IKT v domácnostech a jednotlivci – Digitální agenda pro Evropu –
klíčové ukazatele výkonnosti. [54] Eurostat – průzkum Společenství o využívání
IKT v domácnostech a jednotlivci – Digitální agenda pro Evropu –
klíčové ukazatele výkonnosti. [55] Mapování vnitrostátních strategií v oblasti kybernetické
bezpečnosti ve světě, ENISA, duben 2013. [56] Zpráva o posouzení dopadů, průvodní dokument návrhu směrnice
o opatřeních pro zajištění vysoké úrovně bezpečnosti sítí a informací
v celé Unii, SWD(2013) 32 final, únor 2013. [57] Viz Uvolnění potenciálu cloud computingu v Evropě, COM(2012) 529
final, září 2012. [58] Zahrnuje systémy EU a vnitrostátní systémy týkající se uznávání,
registrace, využívání a prosazování práv duševního vlastnictví. [59] Například náklady na žádost
o registraci a registraci ochranné známky ve třech kategoriích se v
EU liší od 78 EUR na CY až po 419 EUR v SE. [60] Jeden Evropan z pěti nikdy nepoužil internet a v některých
členských státech je úroveň nepoužívání internetu vyšší než 40 %. [61] Eurostat,
na základě reprezentativního vzorku dospělé populace (16–74 let) EU.
Rozdíly mezi zeměmi jsou výrazné, 26 % až 79 % osob nemá žádné nebo jen malé
dovednosti. [62] Bílá kniha IDC, „Post Crisis: e-Skills Are Needed to Drive Europe's
Innovation Society“ (listopad 2009). [63] Od roku 2011 do roku 2012 vzniklo více než 100 000
pracovních míst pro softwarové inženýry. V kombinaci se stagnujícím počtem
absolventů v oboru IKT je výsledkem rostoucí nedostatek odborníků na trhu
práce. [64] Směrnice
2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění
směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady
85/577/EHS a směrnice 97/7/ES. [65] Směrnice 2013/11/EU ze
dne 21. května 2013 o alternativním řešení sporů u spotřebitelských
sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES
a nařízení (EU) č. 524/2013 ze dne 21. května 2013 o online
řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004
a směrnice 2009/22/ES. [66] Viz kapitola 2 na http://ec.europa.eu/enterprise/policies/industrial-competitiveness/competitiveness-analysis/european-competitiveness-report/comprep2012_en.htm. [67] Analýza změn intenzity integrace v jednotlivých zemích viz úplné znění
zprávy na této adrese. [68] Za období 2006–2009 byl ve všech členských státech průměrný podíl
zahraničních výrobních vstupů pocházejících z EU na výstupech pozitivně
korelován s průměrným podílem výrobních vstupů pocházejících ze zemí mimo
EU. [69] Veřejná správa, obrana, vzdělávání a zdravotnictví. [70] Tato analýza zohledňuje jako referenční kritérium integraci těchto
služeb mimo EU. Nicméně při posuzování celkové integrace trhů se
službami v EU je třeba pro doplnění těchto zjištění vzít v úvahu jiné
nástroje integrace nad rámec působnosti této kapitoly (zejména poskytování
služeb prostřednictvím usazování).