EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 02004R0138-20220502
Regulation (EC) No 138/2004 of the European Parliament and of the Council of 5 December 2003 on the economic accounts for agriculture in the Community (Text with EEA relevance)Text with EEA relevance
Consolidated text: Регламент (ЕО) № 138/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 5 декември 2003 година относно икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) в Общността (текст от значение за ЕИП)текст от значение за ЕИП
Регламент (ЕО) № 138/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 5 декември 2003 година относно икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) в Общността (текст от значение за ЕИП)текст от значение за ЕИП
02004R0138 — BG — 02.05.2022 — 007.001
Този текст служи само за информационни цели и няма правно действие. Институциите на Съюза не носят отговорност за неговото съдържание. Автентичните версии на съответните актове, включително техните преамбюли, са версиите, публикувани в Официален вестник на Европейския съюз и налични в EUR-Lex. Тези официални текстове са пряко достъпни чрез връзките, публикувани в настоящия документ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 138/2004 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 5 декември 2003 година относно икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) в Общността (ОВ L 033, 5.2.2004 г., стp. 1) |
Изменен с:
|
|
Официален вестник |
||
№ |
страница |
дата |
||
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 306/2005 НА КОМИСИЯТА от 24 февруари 2005 година |
L 52 |
9 |
25.2.2005 |
|
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 909/2006 НА КОМИСИЯТА от 20 юни 2006 година |
L 168 |
14 |
21.6.2006 |
|
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 212/2008 НА КОМИСИЯТА от 7 март 2008 година |
L 65 |
5 |
8.3.2008 |
|
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1137/2008 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 22 октомври 2008 година |
L 311 |
1 |
21.11.2008 |
|
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1350/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 11 декември 2013 година |
L 351 |
1 |
21.12.2013 |
|
ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2019/280 НА КОМИСИЯТА от 3 декември 2018 година |
L 47 |
7 |
19.2.2019 |
|
РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2022/590 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 6 април 2022 година |
L 114 |
1 |
12.4.2022 |
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 138/2004 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 декември 2003 година
относно икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) в Общността
(текст от значение за ЕИП)
Член 1
Предмет
Настоящият регламент урежда Икономическите сметки за селското стопанство в Общността (наричани за краткост ИССС), като осигурява:
методология за ИССС (общи стандарти, дефиниции, класификации и счетоводни правила), предназначена да се използва за съставянето на сметките на сравнима база за целите на Общността и за предаването на данни в съответствие с член 3;
срокове за предаване на данните, свързани със селскостопанските сметки, съставени в съответствие с методологията на ИССС.
Член 2
Методология
Тези делегирани актове се приемат само когато не променят основните концепции в приложение I, не изискват допълнителни ресурси от производителите в рамките на Европейската статистическа система за прилагането им и не налагат значителна допълнителна тежест на държавите членки или на респондентите.
Комисията надлежно обосновава статистическите действия, предвидени в тези делегирани актове, като използва по целесъобразност приноса на съответните експерти, основан на анализа на разходната ефективност, включително оценка на тежестта върху респондентите и на разходите за изготвяне, както е посочено в член 14, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета ( 1 ).
Член 3
Предаване на Комисията
Независимо от това, първото предаване на данни за регионалните икономически сметки за селското стопанство (РИССС) на ниво NUTS 2 по смисъла на Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета ( 2 ) се извършва до 30 септември 2023 г.
Тези делегирани актове не налагат значителна допълнителна тежест на държавите членки или на респондентите.
Комисията надлежно обосновава статистическите действия, предвидени в тези делегирани актове, като използва по целесъобразност, приноса на съответните експерти по отношение на анализа на разходната ефективност, включително оценка на тежестта върху респондентите и на разходите за изготвяне, както е посочено в член 14, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета.
Член 3а
Разпространение на статистически данни
Без да се засягат Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета ( 3 ) и Регламент (ЕО) № 223/2009, Комисията (Евростат) разпространява онлайн и безплатно данните, които са ѝ предадени в съответствие с член 3 от настоящия регламент.
Член 3б
Оценка на качеството
Член 4
Упражняване на делегирането
Член 4а
Процедура на комитет
Член 4б
Дерогации
Член 5
Заключителна разпоредба
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави - членки.
ПРИЛОЖЕНИЕ I
ИКОНОМИЧЕСКИ СМЕТКИ ЗА СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
(ИССС)
СЪДЪРЖАНИЕ |
|
Предговор |
|
I. |
Основни характеристики на сметките |
А. |
Въведение |
Б. |
Основна единица и селскостопански отрасъл |
1. |
Основна единица |
2. |
Селскостопански отрасъл |
3. |
Неделими неселскостопански вторични дейности |
В. |
Измерване на продукцията |
Г. |
Последователност на сметките |
1. |
Последователност на сметките, предвидена в ►M6 ЕСС 2010 ◄ |
2. |
Последователност на сметките при ИССС |
Д. |
Източници на данни и методи на изчисление при съставянето на икономическите сметки за селското стопанство (ИССС) |
Е. |
Класификация |
1. |
Основни положения |
2. |
Определение на характерните дейности на селското стопанство |
3. |
Определение на характерните единици на селското стопанство |
4. |
Наблюдения, касаещи някои показатели |
5. |
Несъответствие между ИССС на селскостопанския отрасъл и на селскостопанския отрасъл в централната рамка на националните сметки |
II. |
Транзакции с продукти |
А. |
Основни правила |
1. |
Референтен период |
2. |
Единици |
3. |
Време на отчитане |
Б. |
Продукция |
1. |
Основни бележки върху понятието „продукция“ в ►M6 ЕСС 2010 ◄ и икономическите сметки за селското стопанство |
2. |
Продукция от селскостопанска дейност: количества |
3. |
Продукция на неделимите неселскостопански вторични дейности |
4. |
Продукция на селскостопанския отрасъл |
5. |
Оценяване на продукцията |
В. |
Междинно потребление |
1. |
Определение |
2. |
Елементи на междинното потребление |
3. |
Оценяване на междинното потребление |
Г. |
Бруто образуване на капитал |
1. |
Бруто образуване на основен капитал |
2. |
Промяна в стоковата наличност |
3. |
Отчитане на животните като „бруто образуване на основен капитал“ или „промени в стоковите наличности“ |
III. |
Разпределителни транзакции и други потоци |
А. |
Определение |
Б. |
Общи норми |
1. |
Референтен период |
2. |
Единици |
3. |
Време за отчитане на разпределителните транзакции |
4. |
Общи коментари за добавената стойност |
В. |
Възнаграждение на наетите |
Г. |
Данъци върху производството и вноса |
1. |
Данъци върху продукцията |
2. |
Данък добавена стойност |
3. |
Други данъци върху производството |
Д. |
Субсидии |
1. |
Субсидии за продукцията |
2. |
Други субсидии за производство |
Е. |
Доходи от собственост |
1. |
Определение |
2. |
Лихви |
3. |
►M6 Рента (на земя и подпочвени активи) ◄ |
4. |
►M6 Доход от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици (невключени в ИССС) ◄ |
Ж. |
Трансфери на капитал |
1. |
Инвестиционни субсидии |
2. |
Други трансфери на капитал |
З. |
Потребление на основен капитал |
IV. |
Разход за труд в селското стопанство |
V. |
Показатели за дохода в селското стопанство |
А. |
Определение на дохода и балансиращите позиции |
Б. |
Разглеждане на дохода на единиците, организирани на корпоративна основа |
В. |
Определение на показателите за доход в селското стопанство |
Г. |
Агрегиране на показателите за доход за европейския съюз |
Д. |
Дефлация на показателите за доход |
VI. |
Оценка на икономическите сметки за селското стопанство |
А. |
Мерки за цени и обеми |
Б. |
Принципи и методи за съставяне на икономическите сметки за селското стопанство по постоянни цени |
1. |
Избор на формулата на индекса |
2. |
Базова година |
3. |
Представяне на динамичните редове по отношение на референтната година |
4. |
►M6 Изчисляване на добавената стойност по фиксирани годишни цени ◄ |
5. |
Разбивка на данъците и субсидиите за производство на компоненти на обема и цената |
VII. |
Регионални икономически сметки за селското стопанство (РИССС) |
А. |
Общи принципи |
1. |
Въведение |
2. |
Регионална икономика, регионална територия |
3. |
Основна единица при съставянето на РИССС |
4. |
Методи на съставяне на РИССС |
5. |
Понятия за резидентност и територия |
6. |
Селскостопански отрасъл и характерни единици |
Б. |
Операции с продукти |
1. |
Продукция |
2. |
Междинно потребление |
3. |
Бруто капиталообразуване |
В. |
Разпределителни операции и други потоци |
1. |
Общи правила |
2. |
Добавена стойност |
3. |
Потребление на основен капитал |
4. |
Субсидии |
5. |
Данъци |
6. |
Възнаграждения на наетите лица |
7. |
Нетен опериращ излишък |
8. |
Лихви, наеми |
9. |
Предприемачески доход в селското стопанство: общи правила за изчисляване |
Г. |
Кратък преглед на изпълнението |
1. |
Въведение |
2. |
Определяне на регионалното селско стопанство |
3. |
Измерване на селскостопанската продукция |
4. |
Неделими неселскостопански второстепенни дейности |
5. |
Междинно потребление |
ПРЕДГОВОР
Прегледът на Европейската система от сметки (ЕСС 2010) ( 4 ) доведе до съответен преглед на основната методология, използвана за ИССС, за да се гарантира съгласуваността с ЕСС, за да е възможна хармонизацията на ИССС както между държавите членки, така и с централната рамка на националните сметки, и за да се гарантира осъществимостта на промените, които трябва да се извършат. Това ръководство е съставено, като се вземат предвид тези съображения, тъй като освен за понятията, принципите и основните правила за съставяне на ИССС то се отнася и за приспособяването към специфичните характеристики в областта на селското стопанство.
I. ОСНОВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА СМЕТКИТЕ
А. ВЪВЕДЕНИЕ
1.01. |
Системата от обобщени икономически сметки следва да осигурява систематичен, сравним и възможно най-пълен поглед върху стопанската дейност, което може да послужи за основа на анализи, прогнози и политически решения. По тази причина огромното количество и разнообразието от икономически транзакции и единици, обхванати от системата, трябва да бъдат класифицирани в съответствие с основни критерии и изложени ясно и в достъпна форма в една последователна система от сметки и таблици. |
1.02. |
Европейската система от интегрирани икономически сметки, която е разработена на основата на ревизираната система от национални сметки на ООН ( ►M6 СНС 2008 ◄ ) ►M6 ( 5 ) ◄ , беше създадена в отговор на специфичните нужди на Европейския съюз. Тази система определя понятията, дефинициите, счетоводните правила и общите класификации, които следва да се използват от държавите - членки на Европейския съюз. |
1.03. |
Икономиката на една страна е сума от дейността на много голям брой единици, ангажирани в различни видове транзакции с цел производство, финансиране, застраховане, разпределение и потребление. Единиците и групите от единици, разглеждани в контекста на системата от национални сметки, трябва да бъдат дефинирани от гледна точка на разглежданите икономически модели. ►M6 ЕСС 2010 се характеризира с използването на два вида единици и два съответстващи начина на подразделяне на националната икономиката. ◄ |
1.04. |
За да се анализират потоците, свързани с дохода, капитала, финансовите транзакции и активите, важно е да се изберат единици, които онагледяват взаимодействието между икономическите оператори (институционални единици). С цел да се анализира процесът на производство, от решаващо значение е да се изберат единици, които илюстрират технико-икономическите отношения (а именно стопански единици по видове дейност на местно ниво и единици с еднородно производство). |
1.05. |
Следователно икономиката може да бъде разделена по два различни начина:
i)
на институционални сектори или подсектори, които представляват групи от институционални единици;
ii)
на отрасли, които обхващат групи от стопански единици по видове дейност на местно ниво (отрасъл) или единици с еднородно производство (отрасъл). |
1.06 |
Основната цел на ИССС е да анализират производствения процес и основния доход, получен от него. По такъв начин сметките се основават на понятието отрасъл. |
1.07 |
ИССС са сателитни сметки, предоставящи допълнителна информация и понятия, пригодени към особения характер на селскостопанския отрасъл. Въпреки че тяхната структура е в голяма степен подобна на тази на националните сметки, тяхното съставяне изисква формулирането на подходящи правила и методи. |
1.08 |
Следва да се прави разграничение между дохода от селскостопанско производство и дохода на селските домакинства, като последните включват освен доход от селскостопанска дейност и доход от други източници (от собственост, социални плащания и др.), с който могат да разполагат селските домакинства. ►M6 Тези два вида доход (доход, получен от селскостопанско производство, и доход на селските домакинства) се измерват за две различни цели, които изискват два различни метода на класификация на икономиката: първият, за ИССС, е основан на производствените единици, които се определят в зависимост от принадлежността към икономическа дейност; вторият е основан на домакинствата (т. е. институционалните единици), чийто главен източник на доход е самостоятелната селскостопанска дейност. ◄ |
Б. ОСНОВНА ЕДИНИЦА И СЕЛСКОСТОПАНСКИ ОТРАСЪЛ
1. Основна единица
1.09. |
С цел анализиране на потоците, възникващи при производствения процес, както и при използването на стоки и услуги, е необходимо да се изберат единици, които да подчертават връзките от технико-икономически тип. Това изискване означава, че по правило институционалните единици трябва да се подразделят на по-малки и по-хомогенни единици по отношение на вида производство. Местните единици по видове дейност (местни ЕВД) целят да отговорят на това изискване като оперативен подход (ЕСС 2010, 2.147) ( 6 ). |
1.10. |
Местната единица по видове дейност (местна ЕВД) е част от дадена ЕВД, която съответства на местна единица. Местната ЕВД се нарича поделение в СНС 2008 и ISIC Rev. 4. ЕВД включва всички части на една институционална единица в качеството си на производител, допринасящ за извършването на дейност на ниво клас (ниво от четири цифри) на NACE Rev. 2 (референтната класификация за икономическите дейности, вж. 1.55), и съответства на едно или повече оперативни подразделения на институционалната единица. Информационната система на институционалната единица трябва да бъде в състояние да определя или изчислява за всяка местна ЕВД поне стойността на продукцията, междинното потребление, компенсацията на наетите лица, опериращия излишък, заетостта и бруто образуването на основен капитал (ЕСС 2010, 2.148). Местната единица е институционална единица или част от институционална единица, произвеждаща стоки или услуги и разположена на определено географско място. |
1.11. |
Въпреки че местната ЕВД може да съответства на институционална единица или част от институционална единица в качеството ѝ на производител, тя никога не може да принадлежи на две различни институционални единици. Тъй като на практика повечето институционални единици, произвеждащи стоки и услуги, са заети с редица други дейности наведнъж (основна дейност и една или повече второстепенни дейности), те могат да бъдат класифицирани на същия брой местни ЕВД, ако е налична необходимата информация. Спомагателните дейности (покупка, продажба, маркетинг, осчетоводяване, транспорт, складиране, поддръжка и др.; вж. 1.27) обаче не могат да доведат до създаването на местни ЕВД, освен ако се осъществяват на отделно място, разположено в регион, различен от този на местната ЕВД, която обслужват (ЕСС 2010, 3.13). |
1.12. |
По принцип следва да се регистрират толкова местни ЕВД, колкото второстепенни дейности съществуват, но може да се получи така, че статистическата (счетоводната) информация да не позволява да се разделят второстепенните дейности на местна ЕВД или части от тези дейности от основните ѝ дейности. В случай че дадена институционална единица, произвеждаща стоки или услуги, има основна дейност, както и една или няколко второстепенни дейности, тя се подразделя на същия брой ЕВД, като второстепенните дейности се класифицират в рубрики, различни от тези на основната дейност. Спомагателните дейности не се отделят от основните или второстепенните дейности. Но тези ЕВД, които се отнасят към определена рубрика на класификационната система, могат да произвеждат продукти извън хомогенната група поради второстепенните дейности, с които са свързани и които не могат да бъдат идентифицирани отделно според наличните счетоводни документи. Следователно дадена ЕВД може да извършва една или няколко второстепенни дейности. (ЕСС 2010, 2.149). |
1.13. |
Може да се каже, че се извършва дадена дейност, когато ресурси, като оборудване, труд, техника за производство, информационни мрежи или продукти се обединяват и водят до създаването на конкретни стоки или услуги. Една дейност се характеризира чрез вложените продукти (стоки и услуги), чрез производствения процес и чрез произведената продукция. Основната дейност на местна ЕВД е тази дейност, при която добавената стойност надвишава добавената стойност на която и да било друга дейност, извършвана в същата единица. Класификацията на основната дейност се определя в съответствие с NACE Rev. 2, първо на най-високото ниво на класификацията, а след това на по-детайлизираните нива (ЕСС 2010, 3.10). |
2. Селскостопански отрасъл
1.14. |
Чрез групирането на всички местни стопански единици по видове дейност става възможно да се обособи понятието отрасъл. Това прави възможно да се класифицира икономиката по отрасли. Класифицирането на тези отрасли зависи от основната дейност на единиците, групирани по този начин. ►M6 На най-детайлизирано ниво на класификацията, както е определено от ЕСС 2010, точка 2.150, отрасълът се състои от всички местни ЕВД, които спадат към един-единствен клас (ниво от четири цифри) на NACE Rev. 2. и които следователно са ангажирани със същата основна дейност по NACE Rev. 2. ◄ |
1.15. |
Въпреки че селскостопанският отрасъл преди беше определян като групиране на единици с еднородно селскостопанско производство, местните стопански единици по видове дейност бяха избрани като основна единица за описание на икономическите сметки за селското стопанство (ИССС), така че 1) да доближат ИССС до икономическото състояние на селското стопанство, т. е. да се приеме съществуването на някои неделими неселскостопански вторични дейности в обща сметка, когато се измерва цялостната продуктивна дейност на селскостопанските единици и 2) да се запази съвместимостта с националните сметки. Това представлява отклонение от аналитичния подход, основаващ се на понятието единица с еднородно производство и еднороден отрасъл, в посока към статистически подход, основаващ се на понятията стопанска единица по видове дейност на местно ниво и отрасъл. |
1.16. |
Неделимите неселскостопански вторични дейности са такива дейности, чиито разходи не могат да се разглеждат отделно от тези на селскостопанската дейност. Примери за такива дейности са преработката на селскостопански продукти във фермите, лесовъдството, сеченето и извозването на дървени трупи, туризмът. Продукцията на селскостопанския отрасъл е резултат на два вида дейности:
i)
аграрни дейности (основни или вторични), осъществявани от селскостопански единици;
ii)
неселскостопански неделими второстепенни дейности на селскостопанските единици. |
1.17. |
Аграрният холдинг, който е единицата, понастоящем използвана за статистически изследвания на селското стопанство (преброяване на населението, проучвания на структурата на аграрните холдинги), е местната стопанска единица по видове дейност, която е най-подходяща за селскостопанския отрасъл (въпреки че някои други единици, такива като кооперативи за производство на вино, зехтин или единици, осъществяващи работа на акорд и др., следва да се включат в нея). Въпреки това трябва да се отбележи, че разнообразните селскостопански дейности, които могат да се извършват в аграрните холдинги, ги правят един специален вид местна стопанска единица по видове дейност. ►M6 Стриктното прилагане на правилото на ЕСС към единиците и техните групи трябва всъщност да доведе до разделянето на аграрния холдинг на няколко отделни местни ЕВД в случаите, когато няколко дейности от четирицифрения клас на NACE Rev. 2 се извършват в същия холдинг и изискваната съгласно точка 1.10 информация е налична. Приемането на аграрния холдинг като местна ЕВД на селскостопанския отрасъл в националните сметки и ИССС се основава на статистически подход. ◄ |
1.18. |
По такъв начин сметките за селскостопанския отрасъл са по същество подобни на сметките на аграрните холдинги (сметка „производство“ и сметка „формиране на доход“). За да се избегне двусмисленост обаче, трябва да се отбележи, че селскостопанските сметки не са сметки на предприятия, чиято основна дейност е селскостопанска: първо, те не включват всички неселскостопански дейности на холдингите (онези, които могат да се отделят от селскостопанските дейности, се изключват). Нещо повече, те включват селскостопанските дейности на предприятия, чиято основна дейност не е селскостопанска. Следователно приемането на аграрния холдинг за основна единица за ИССС не променя факта, че селскостопанските сметки са сметки на селскостопанския отрасъл. |
1.19. |
►M6 Тъй като съгласно ЕСС 2010 отрасълът се състои от група единици, осъществяващи като своя основна дейност еднакви или подобни видове дейност, определението на селскостопанския отрасъл в ИССС зависи от идентифицирането на характерните дейности и единици в този отрасъл. ◄ Произтичащият от това избор на характерни селскостопански дейности и единици може да доведе до някои различия между ИССС в селскостопанския отрасъл и националните сметки (срв. 1.93). |
1.20. |
►M6 Селскостопанският отрасъл се разглежда като групиране на всички ЕВД на местно ниво, които осъществяват следните икономически дейности като основна или второстепенна (вж. 1.60 — 1.66 за точното определение на селскостопанския отрасъл): ◄
—
отглеждане на посевни култури; зеленчукопроизводство и овощарство; градинарство (включително производството на вино и зехтин от грозде и маслини, отгледани от същата единица),
—
животновъдство,
—
отглеждане на посевни култури, свързано със развъждането на животни,
—
селскостопанска работа на акорд,
—
лов, развъждане на дивеч, включително свързаните с тях обслужващи дейности.
|
1.21. |
Освен аграрните холдинги селскостопанският отрасъл обхваща единици, съставени от групи производители (например кооперативи), които произвеждат вино и зехтин, а също специализирани единици, които доставят машини, материали и работна ръка за извършването на работа на акорд. |
1.22. |
Специализираните единици, които доставят машини, оборудване и персонал за извършването на работа на акорд при производството на селскостопанска продукция (търговски предприятия, заети с работа на акорд, или селскостопански собственици, предоставящи услуги като предприемачи), се разглеждат като част от селскостопанския отрасъл. Съгласно една по-стриктна интерпретация тези единици, които трябва да се включат в селскостопанския отрасъл, следва да извършват работа, която а) е част от селскостопанския процес на производство, б) е свързана с производството на селскостопански продукти, в) обикновено се извършва от аграрните холдинги, и г) е фактически осъществявана изцяло от специализирани единици, предоставящи машини, материали и работна сила. |
1.23. |
Ако все пак работата на акорд не се извършва изцяло от специализирани единици (например ако собствениците наемат машини, но използват свои работници), тази дейност трябва да се впише в раздел 77 от NACE Rev. 2 (наемателни и лизингови дейности); в този случай сумите, изплатени на работещи с договор предприятия от собствениците, трябва да се отразяват като „други стоки и услуги“ на показателя „междинно потребление“ (срв. 2.108). |
1.24. |
Тъй като целта на ИССС е да се измери, опише и анализира формирането на дохода от селскостопанска икономическа дейност (която в държавите — членки на ЕС, е почти изключително търговска дейност), беше решено да се изключат единици, за които селскостопанската дейност представлява единствено работа в свободното време ( 7 ). За разлика от тях единиците, занимаващи се със земеделие за собствени нужди, са включени в ИССС. Следва да се отбележи, че селскостопанската продукция за собствено крайно потребление на аграрните холдинги трябва да се отчита в ИССС. |
3. Неделими неселскостопански вторични дейности
1.25. |
Използването на местната ЕВД като основна единица за селскостопанския отрасъл налага отчитането на неаграрните второстепенни дейности, когато те не могат да се отделят от основната селскостопанска дейност. |
1.26. |
Неделимите неселскостопански второстепенни дейности на местните селскостопански ЕВД се определят в ИССС като дейности, тясно свързани със селскостопанското производство, за което информацията по отношение на продукцията, междинното потребление, компенсацията на наетите лица, вложения труд или брутото образуване на основен капитал (GFCF) не може да се отдели от информацията за основната селскостопанска дейност, извършвана през периода на статистическото наблюдение. |
1.27. |
Главните характеристики на тези неделими неселскостопански вторични дейности са следните:
—
те трябва да са предназначени за продажба или разменна търговия (през отчетния период или по-късно, след складирането), за собствено крайно потребление от производителя или плащане в натура (включително компенсации в натура, раздавани на персонала),
—
те не трябва да са спомагателни дейности. Спомагателните дейности не са самостоятелни дейности, които да формират отделни единици, нито са отделени от основните или второстепенните дейности или единици, които обслужват. Съответно спомагателните дейности трябва да бъдат обединени с местните ЕВД, които обслужват, освен ако са организирани в отделни единици и са разположени в друг регион. Спомагателните дейности остават в рамките на същия отрасъл като местната ЕВД, която обслужват, и те представляват допълнителни дейности (т. е. продажба, маркетинг, складиране, транспорт за собствена сметка; вж. ЕСС 2010, 3.12 и 3.13, и СНС 2008, 5.35 — 5.44), извършвани от предприятие с цел да се създадат условия за осъществяване на основните или второстепенните дейности. Обикновено продукцията на спомагателните дейности се представя като вложени ресурси в различните видове производствена дейност,
—
по правило те не могат да включват дейности, свързани с GFCF на неселскостопански продукти (като сгради и машини) за собствена сметка. Посочените дейности, свързани с GFCF на неселскостопански продукти, предназначени за собствено крайно използване, по презумпция могат да бъдат отделни дейности и се отчитат като производство на дадена местна ЕВД. Услугите по настаняване, предоставяни на наетите лица като възнаграждение в натура, трябва да се разглеждат по подобен начин (те се отчитат като възнаграждение в натура в сметка „Формиране на дохода“),
—
те трябва да са характерни за аграрните холдинги, т. е. те трябва да имат значително икономическо значение за значително количество холдинги,
—
селскостопанската работа на акорд не се явява неселскостопанска дейност, тъй като тя е характерна дейност (селскостопански услуги) за селскостопанския отрасъл.
|
1.28. |
Само тази част от дадена неселскостопанска вторична дейност, която е неделима, трябва да се включва. Вследствие на това дадена неселскостопанска дейност ще бъде включена в селскостопанския отрасъл, ако е невъзможно тя да се отдели от главната селскостопанска дейност на местна стопанска единица по видове дейност, но ще бъде изключена, ако тя може да се отдели от главната селскостопанска дейност, като в този случай вторичната дейност поражда неаграрна местна стопанска единица по видове дейност. Критерият за избор на неделимите неселскостопански вторични дейности е не толкова характерът на продукта, колкото видът дейност. ( 8 ) Например услугите, свързани със селския туризъм, предоставяни от ферма, следва да се включат само ако те не могат да се отделят от селскостопанските й дейности. Това не се отнася за случая, когато тези дейности станат важни. По такъв начин неселскостопанските продукти, произведени от селскостопанския отрасъл, могат да варират географски и във времето. |
1.29. |
Два основни вида неделими неселскостопански второстепенни дейности могат да се разграничат:
1.
дейности, които представляват продължение на селскостопанска дейност и които използват селскостопански продукти. Този вид дейност може да се наблюдава в повечето държави — членки на ЕС. Обработката на селскостопански продукти е типична дейност на тази група: Обработка на селскостопански продукти
—
мляко в масло, сметана, сирена, йогурт и други млечни продукти,
—
плодове и зеленчуци в плодови сокове, консерви, алкохолни напитки и други продукти,
—
грозде, гроздов сок и вино в алкохолни продукти (например шампанско и спиртни напитки, като коняк),
—
плетене на растителни материали/текстил/вълна,
—
производство на различни видове пастети, пастет от гъши дроб и други продукти от преработено месо,
—
обработка на други селскостопански продукти.
Сортиране и пакетиране на селскостопански продукти, например яйца и картофи.
2.
Дейности, свързани с аграрния холдинг и неговите средства за селскостопанско производство (оборудване, съоръжения, сгради, работна сила). Тези дейности основно включват:
—
селски туризъм — къмпинг, кетъринг, хотели, различни видове настаняване и др.,
—
магазини към земеделски стопанства — търговия на дребно с продукти, различни от тези на холдинга. Преките продажби на селскостопански продукти, суровини или обработени продукти, се отчитат в продукцията от съответните продукти,
—
спорт и почивка в селски райони — използването на земя за дейности като голф, езда, лов, риболов и др.,
—
услуги за трети лица — например наем и ремонт на селскостопански машини, проекти за напояване, консултантски услуги в сферата на селското стопанство, съхранение на продуктите, поддръжка на селскостопанските сгради, търговски услуги, свързани със селскостопанските продукти, транспорта им и др. Тези услуги се отчитат като второстепенни дейности само ако се извършват за трети лица, а когато се извършват за собствена сметка, те са спомагателни дейности, които не се отчитат в сметките (вж. 1.27),
—
услуги по озеленяване – косене на трева, подстригване на жив плет, почистване на сняг, оформяне, садене и поддържане на зелени площи и други подобни,
—
рибовъдство,
—
други дейности, свързани с използване на земята и средствата за селскостопанско производство. Тези други дейности няма да включват научноизследователската и развойната дейност, ако не се извършва от отделни местни ЕВД и ако е възможно да се оцени.
|
1.30. |
Списъкът от неселскостопански вторични дейности (срв. 1.29) е даден за илюстрация и не се прилага във всички страни. Обратно, всяка страна трябва да съставя свой собствен списък от неделими неселскостопански вторични дейности в зависимост от характеристиките на нейното селско стопанство. Списъкът следва да се състави в сътрудничество с органите, изготвящи националните сметки, така че да се осигури сравнимостта на ИССС със сметките на селскостопанския сектор и сметките за тези неселскостопански дейности, съставени за целите на националните сметки (т. е. да е сигурно, че никоя дейност не е пропусната или дублирана). |
1.31. |
Аграрните вторични дейности на неселскостопанските единици са незначителни и се регистрират като нула по договореност. Селскостопанското производство, извършвано от неселскостопанска единица, всъщност се счита винаги за делимо от гледна точка на счетоводните данни заради специфичните черти на продуктите и средствата за селскостопанско производство, както и източниците на данните и методите, използвани за съставяне на резултатните ИССС (срв. раздел Е от глава I и раздели Б и В от глава II). За да се подчинят ИССС на концепцията за отрасъла, производството на всички селскостопански продукти, с изключение на онези, които са резултат на вторични дейности на неселскостопански местни стопански единици по видове дейност, трябва да се измери. Тъй като дейностите по споразумение се считат нулеви, цялото селскостопанско производство се регистрира (с изключение на производството на единици, за които селскостопанската дейност представлява само работа в свободното време; срв. 1.24). |
1.32. |
Неселскостопанските стоки и услуги, произведени от аграрните холдинги, не са включени в ИССС, освен ако те не са резултат от неделими вторични дейности. Например ако единиците включват няколко вертикално свързани производствени процеса (такива като предприятия, занимаващи се с клане, пакетиране и вакуумиране на птици, сортиране, почистване и пакетиране на картофи и други зеленчуци, сортиране, подготвяне и продажба на семена; кооперативи, които предоставят помещения за складиране и реализират продукти и др.), селскостопанският отрасъл включва само тази част от дейността им, която е свързана със селскостопанското производство, както е описано в 1.62 и 1.63, и с неделимите неселскостопански вторични дейности. |
В. ИЗМЕРВАНЕ НА ПРОДУКЦИЯТА
1.33. |
Съгласно ЕСС 2010 продукцията на отрасъла обхваща всички продукти, произведени през даден отчетен период от всички единици на отрасъла, с изключение на стоки и услуги, произведени и потребени през същия отчетен период от същата единица. Измерването на селскостопанската продукция се основава на адаптирането на това правило на ЕСС, което се изразява във включването в селскостопанската продукция на част от продукцията, потребена от самите селскостопански единици (вж. 2.032 — 2.036). По такъв начин в ИССС селскостопанската продукция представлява сумата на продукцията от всички единици в отрасъла (с изключение на продукцията за междинно потребление от същата единица) плюс продукцията, използвана като междинно потребление от същата единица, при условие че тази продукция засяга две различни главни дейности (като посеви, отглеждани за храна на животните) и отговаря на определени критерии (вж. 2.055). |
1.34. |
Правилото на Европейската система от сметки е адаптирано към специфичния характер на селскостопанския отрасъл:
—
количеството селскостопанска продукция, използвана в същата единица като междинно потребление, е по-голямо в селското стопанство в сравнение с другите икономически сектори,
—
аграрният холдинг включва голямо разнообразие от селскостопански дейности, които са тясно свързани помежду си (една дейност е основа за или продължение на друга дейност, като например житни растения и фураж за храна на животните; тесни връзки при използването на производствените фактори, като оборудване и машини). Разнородното съдържание на аграрния холдинг, без да се поставя под въпрос охарактеризирането му като местна стопанска единица по видове дейност, го прави много специален случай в сравнение с местните стопански единици по видове дейност в другите части на икономиката (срв. 1.17). Целта на сметките при разделянето на икономиката на отрасли е отчасти да отразяват потоците вътре в производствения процес: създаване, преобразуване, търговия и трансфер на икономическата стойност. Различните дейности, извършвани в даден аграрен холдинг, не биха могли да бъдат взети изцяло предвид само чрез измерване на продукцията, напускаща холдинга.
|
1.35. |
Приспособяването на правилото на Европейската система от сметки изисква специално разглеждане за някои продукти, такива като селскостопански продукти, предназначени за използване като храна на животните, грозде, използвано за производство на вино и маслини за производство на зехтин, а също селскостопански продукти, предназначени за използване в междинното потребление за неделимите неселскостопански вторични дейности. |
1.36. |
Търговията с живи животни между аграрните холдинги и вносът на живи животни са обект на специално разглеждане, тъй като те се смятат за текуща дейност (срв. глава II). |
Г. ПОСЛЕДОВАТЕЛНОСТ НА СМЕТКИТЕ
1. Последователност на сметките, предвидена в ►M6 ЕСС 2010 ◄
1.37. |
ИССС се основават на последователност от взаимосвързани сметки. В ЕСС 2010 пълната последователност от сметки се състои от текущи сметки, сметки с натрупване и баланси (ЕСС 2010, 1.113 — 1.115). Благодарение на тези различни сметки е възможно отчитането на операциите и другите потоци, свързани със специфични аспекти на икономическия цикъл (например производството), в структурирана рамка. Тези операции варират от формиране на дохода през натрупване на дохода под формата на активи до неговото разпределение и преразпределение. Балансиращите позиции, които са получени от тях, след това се използват като агрегати за измерване на икономическите резултати. |
1.38. |
Текущите сметки се отнасят за производството и свързаното с него формиране, разпределение и преразпределение на дохода и неговото използване под формата на крайно потребление; те позволяват да се изчислят „спестяванията“, които са основен компонент на натрупването. Сметките с натрупване анализират промените в активите и пасивите на различните единици и дават възможност да бъде отразено изменението на нетната стойност (разликата между активите и пасивите). Балансите показват общо активите и пасивите на отделните единици в началото и в края на отчетния период, заедно с нетната им стойност. Потоците за всяка позиция за активи и пасиви, отразени в сметките с натрупване, се виждат отново в сметката „Изменения в баланса“ (ЕСС 2010, 8.02 — 8.09 и таблица 8.1). |
1.39. |
Последователността на сметките, посочена по-горе, се прилага за институционалните единици, секторите и подсекторите и сектор „Общо за икономиката“. В ЕСС 2010 се приема, че няма смисъл от изготвянето на цялата последователност от сметки за местна ЕВД и за отрасъла, тъй като тези единици рядко имат способността да задържат стоки или активи на свое име или да получават и разпределят доход. |
2. Последователност на сметките при ИССС
1.40. |
Тъй като ИССС се основават на понятието отрасъл, последователността на сметките в съответствие с ►M6 ЕСС 2010 ◄ трябва да се ограничи до първите сметки на текущите сметки:
—
сметка „производство“ и
—
сметка „формиране на доход“,
чиито балансови показатели са съответно добавената стойност и опериращият излишък (срв. таблици 1 и 2 по-долу). |
1.41. |
Въпреки това се смята, че поради специфичните черти на селското стопанство би следвало да е възможно да се съставят други сметки, поне частично, дотолкова доколкото съответните потоци несъмнено могат да бъдат отнесени към тях. Разглежданите сметки (срв. таблици 3 и 4 по-долу) са следните:
—
сметка предприемачески доход (част от текущата сметка) и
—
капиталова сметка (част от набирателната сметка).
|
1.42. |
Обсъжда се разширяването на последователността от сметки, за да се включат определени показатели (потоци) в сметка „други промени в активите“ на набирателните сметки (т. е. някои пера в показателя „други промени в обема на активите“ и сметка „преоценка“) и в баланса. |
1.43. |
Въз основа на таблиците и структурата на сметките в ►M6 ЕСС 2010 ◄ последователността на сметките в ИССС може да бъде наблюдавана в таблици от 1 до 4.
|
1.44. |
Следва да се има предвид, че операциите и запасите, обозначени с курсив в таблици 3 и 4, са позиции, които:
—
не са от значение за ИССС, тъй като се използва понятието „отрасъл“ и последователността на сметките е непълна. Съответните позиции са D.42 Разпределен доход на корпоративните предприятия, D.43 Реинвестирана печалба от преки чуждестранни инвестиции, D.44 Друг доход от инвестиции и D.45 Рента в „Ресурси“ от таблица 3 и позиции B.8n Нето спестяване, B.101 Изменения в нетната стойност, дължащи се на спестяване и капиталови трансфери, и B.9 Нето предоставени (+)/Нето получени (–) заеми в таблица 4 или
—
не се отчитат било заради отсъствие на надеждна информация,било защото понастоящем са предмет на ограничен интерес с оглед целите на ИССС. Въпросните позиции са D.9p Дължими капиталови трансфери, D.91p Дължими данъци върху капитала, D.99p Други дължими капиталови трансфери, P.53 Придобиване минус отписване на ценности, NP Придобиване минус отписване на непроизведени активи (земя и други непроизведени активи), K.1 Възникване в икономически смисъл на активи и K.2 Отпадане в икономически смисъл на непроизведени активи в таблица 4. Някои от тях (например D.91, K.1 и K.2) могат да се отчитат в ИССС на по-късна дата.
|
1.45. |
Сметка „производство“ отчита транзакции, свързани с производствения процес. Тя включва продукцията в „ресурс“ и междинното потребление в „използване“. Добавената стойност, т. е. балансовият показател, може да се пресметне или преди, или след потребление на основен капитал (брутна или нетна добавена стойност). Тъй като продукцията се оценява по базисна цена и междинното потребление по покупната цена, добавената стойност включва субсидии, намалени с данъци върху продуктите. |
1.46. |
Сметката „формиране на доход“ се отнася за формирането на дохода, резултат на производствения процес, и неговото отнасяне към фактора „труд“ и държавно управление (под формата на данъци и субсидии). Опериращият излишък, т. е. балансовият показател, съответства на дохода, който формират единиците чрез използването на производствените си активи. ►M6 Що се касае до некорпоративните предприятия в сектор „Домакинства“, балансиращата позиция на тази сметка съдържа по подразбиране елемент, съответстващ на възнаграждението за работа, извършена от собственика или от членове на неговото семейство. Този доход от самостоятелна заетост притежава характеристиките на работна заплата и на печалба, получена от работа, извършена като предприемач. Този доход, който сам по себе си не представлява нито точно заплата, нито само печалба, се посочва като „смесен доход“ (ЕСС 2010, 8.19). ◄ |
1.47. |
Сметката „доход от предприемаческа дейност“ позволява да се измери доходът, който е подобен на понятието „текуща печалба“ преди разпределение и данъци върху дохода, както обикновено се използва това понятие в бизнес счетоводството. |
1.48. |
Капиталовата сметка позволява да се определи степента, до която придобитите активи минус ликвидиране на нефинансови активи е било финансирано от спестяването и капиталовите трансфери. Тя показва средствата, предоставени или взети назаем. Не е възможно да се състави пълна капиталова сметка за селското стопанство, защото въпреки че някои потоци могат да са напълно отнесени към този отрасъл, други показатели (например нетно спестяване, баланс на последователността на текущите сметки) не могат да се изчислят на база отрасъла. Въпреки това чрез регистриране на колкото е възможно повече промени в стойността на нефинансовите активи в отрасъла (дължащи се на придобиване, наличност и потребление на основен капитал) и капиталовите трансфери, получени от отрасъла, се получава ценна информация за икономическото и балансово състояние (плюс информация за дохода, формиран в производствения процес). |
Д. ИЗТОЧНИЦИ НА ДАННИ И МЕТОДИ НА ИЗЧИСЛЕНИЕ ПРИ СЪСТАВЯНЕТО НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ СМЕТКИ ЗА СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО (ИССС)
1.49. |
Една от основните характеристики на ИССС е използването на формулата „количество × цена“, когато се измерва производството на голямо количество продукти. Този подход е породен главно от трудностите при съставянето на селскостопанските сметки, основани на представителни примери на стопански сметки. |
1.50. |
Оценяването на производството от посевни култури може като правило да се основава на ресурса, т. е. оценка на произведени количества (прибрани като реколта) на основата на оценка на засетите площи с посевни култури или реколтата или на основата на използване, т. е. на основата на оценки на покупките от отрасли - потребители на селскостопански продукти, износ нето от внос, към който трябва да се прибавят някои количества, използвани за междинно потребление от селскостопанския отрасъл, изменение на запасите на производител и използването за своя сметка (по-голямата част от които е собствено крайно потребление). Последният подход може да бъде твърде подходящ в случаи, при които купувачите на тези селскостопански продукти могат лесно да се идентифицират и четирите други компонента на използване са ограничени (например продукти, изискващи предварителна обработка преди да могат да се използват, като захарно цвекло, тютюн и др.). Въпреки това балансът на физическите обеми е необходим, за да се удостовери съвместимостта и надеждността на данните. |
1.51. |
Статистиката на изкланите животни, износа/вноса на живи животни и големината на стадата са главните източници на данни за измерване на производството на животни. Производството на животински продукти (главно мляко) основно се оценява, като се използват продажбите на отраслите - потребители (мандри, консервни фабрики) заради специфичното използване на тези продукти. |
1.52. |
Едно по-подробно описание на методите на изчисление е дадено в глава II. |
1.53. |
Много междинни стоки могат да се използват главно в селското стопанство (семена и посадъчен материал, торове, пестициди и др.). В този случай покупките от страна на селското стопанство се основават на данни, свързани с продажбите на отраслите, които доставят тези междинни стоки (след включване на външната търговия). |
1.54. |
Приложението на това правило обаче носи определени рискове. В действителност продажбите от страна на производителите на стоки за междинно потребление, които основно се използват в селското стопанство, не съответстват обезателно на покупките на тези стоки от страна на аграрния сектор, защото торовете, пестицидите и др. могат също така да бъдат закупени за други цели (запаси на търговските единици, потребление от страна на други единици, такива като обществени паркове, домакинства и др.). |
Е. КЛАСИФИКАЦИЯ
1. Основни положения
1.55. |
ИССС са съществена част от Европейската система от сметки и по тази причина за съставянето им се използва общата класификация на икономическите дейности на Евростат(NACE Rev. 2). NACE Rev. 2 е четиристепенна номенклатура на дейностите, която беше съставена през 2006 г. Тя всъщност представлява ревизия на общата отраслова класификация на икономическите дейности в Европейските общности, или NACE, която беше публикувана за първи път от Евростат през 1970 г. |
1.56. |
►M3 NACE Rev. 2 ◄ е една по-подробна версия на ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ ( 9 ), адаптирана към специфичните европейски обстоятелства. ►M3 NACE Rev. 2 ◄ също така е свързана със статистическата класификация на продуктите по дейност (CPA) в рамките на Европейската икономическа общност, която от своя страна се основава на централизираната класификация на продуктите (CPC) на ООН. |
1.57. |
NACE Rev. 2 е класификация на дейности, която се използва за определяне на отраслите в националните сметки. Тя се основава на четиристепенна кодова система, описана по-долу:
—
първо ниво, състоящо се отподразделения, идентифицирани с азбучен код (сектори);
—
второ ниво, състоящо се от подразделения, идентифицирани от числов код от две цифри (раздели);
—
трето ниво, състоящо се от подразделения, идентифицирани от числов код от три цифри (групи); както и
—
четвърто ниво, състоящо се от подразделения, идентифицирани от числов код от четири цифри (класове).
|
1.58. |
Всяко ниво в класификацията на икономическите дейности може като правило да се определи от неговите характерни стоки или услуги. По такъв начин класификацията на продуктите по дейност (CPA) се използва, за да се опишат в подробности различните икономически дейности в селскостопанския отрасъл с допълнителна двуцифрена диференциация, предоставяща по-подробно определение на подразделенията. |
1.59. |
Съгласно ЕСС 2010 отрасълът се състои от група местни ЕВД, които са ангажирани с един и същ или сходен вид дейност. На най-детайлизирано ниво на класификацията отрасълът се състои от всички местни ЕВД, които спадат към един-единствен клас (ниво от четири цифри) на NACE Rev. 2. и които следователно са ангажирани с дейността, която е определена в същата номенклатура (ЕСС 2010, 2.150). Поради тази причина определянето на селскостопанския отрасъл изисква прецизно посочване на:
—
характерните дейности,
—
характерните единици на ИССС.
|
2. Определение на характерните дейности на селското стопанство
1.60. |
Селскостопанския отрасъл, както е описан в ИССС, съответства по принцип на разделение 01 в NACE Rev. 2 с разликите, показани в следващите точки 1.62 — 1.66. |
1.61. |
ИССС са сателитна сметка в рамката на националните сметки, чиито основни понятия, принципи и правила се основават на ►M6 ЕСС 2010 ◄ . Последната обаче предоставя само общата рамка за икономиката като цяло и следва да бъде приспособявана към специфичните изисквания за селското стопанство. Тези специфични изисквания произтичат главно от специфичните цели на ИССС, наличността на източници за данните и специалния характер на селскостопанските единици и техните икономически дейности. Специфичният характер на сателитните сметки изисква съставянето на списък от характерни селскостопански дейности на ИССС, които задължително следва да се основават на ►M3 NACE Rev. 2 ◄ . |
1.62. |
За целите на националните сметки селскостопанският отрасъл се определя като всички единици, извършващи самостоятелно или заедно с други вторични икономически дейности такива дейности, които се класифицират в раздел 01 от NACE Rev. 2 „Производство на посеви и животни, лов и услуги за подобни дейности“ 2 Раздел 01 обхваща ( 10 ):
—
Група 01.1: Отглеждане на нетрайни насаждения;
—
Група 01.2: Отглеждане на многогодишни посевни култури;
—
Група 01.3: Разсаждане на растения;
—
Група 01.4: Животновъдство;
—
Група 01.5: Смесени ферми;
—
Група 01.6: Подкрепящи дейности към земеделските дейности и дейностите след събиране на реколтата;
—
Група 01.7: Лов, залагане на капани и услуги, свързани с тези дейности.
|
1.63. |
Списъкът на характерните селскостопански дейности на ИССС съответства на тези седем групи дейности (от 01.1 до 01.7), но със следните различия:
—
включването на производството на вино и зехтин (изключително с използване на грозде и маслини, отгледани в рамките на същия холдинг),
—
изключването на определени дейности, които в NACE Rev. 2 се считат за селскостопански услуги (например работата на напоителните системи — тук се взема под внимание само селскостопанската работа по договор).
|
3. Определение на характерните единици на селското стопанство
1.64. |
Всички единици, които извършват характерни дейности на селскостопанския отрасъл на ИССС, трябва да бъдат включени. Разглежданите единици извършват дейностите, включени в следните групи в NACE Rev. 2:
—
Групи 01.1 и 01.2. Отглеждане на нетрайни и трайни насаждения;
—
семепроизводство: само единици, заети с размножаване на семената,
—
Група 01.3: Разсаждане на растения
—
Група 01.4: Животинска продукция,
—
Група 01.5: Смесени ферми,
—
Група 01.6: Подкрепящи дейности към земеделските дейности и дейностите след събиране на реколтата
—
с изключение на единици, които извършват дейности, свързани със селскостопански услуги, различни от работа на акорд (а именно единици, работещи с напоителни системи или обработка на семена за засяване),
—
Група 01.7: Лов, залагане на капани и услуги, свързани с тези дейности.
|
▼M3 —————
1.66. |
От списъка може да се види, че освен аграрните холдинги другите характерни единици на селското стопанство са: сдружения от производители на вино и зехтин и специализирани единици, извършващи селскостопанска работа на акорд (срв. 1.20 и 1.21). Трябва да се напомни, че единици, за които селскостопанската дейност представлява единствено работа в свободното време, не се включват в характерните единици на селското стопанство (срв. 1.24). |
4. Наблюдения, касаещи някои показатели
а) групите от 01.1 до 01.3: Отглеждане на нетрайни и трайни насаждения, разсаждане на растения
1.67. |
Групи от 01.1 до 01.3 включват систематична класификация, позволяваща да се класифицират всички дейности, свързани с производството на посевни култури в държавите-членки на Европейския съюз. |
1.68. |
С цел да бъде регистрирано, производството на зърнен фураж трябва да бъде част от тази икономическа дейност. |
▼M3 —————
1.70. |
В номенклатурата на ИССС селскостопанските семена се групират под заглавие „семена“ с изключение на семената за житните растения (включително ориз), маслодайни, протеинови растения и картофи, които се регистрират съответно под отделни заглавия – житни, маслодайни, протеинови и картофи. ( 11 ) Производството на семена всъщност включва няколко вида производствена дейност: изследователска дейност (т. е. получаване на семенни прототипове от първо поколение), размножаване (извършва се от аграрния холдинг по договор) и сертифициране (т. е. оценяване и пакетиране от специализирани производствени единици). Само размножаването на семената е специфична селскостопанска дейност, докато изследователската дейност и сертифицирането се извършват от изследователски и производствени институти и не са част от традиционната селскостопанска дейност (а именно експлоатация на природни ресурси с цел производството на растения и животни). Ето защо производството на семена в ИССС засяга само размножаването им. Междинното потребление на семена съответства на 1) първо поколение семена, закупени с оглед тяхното размножаване и 2) сертифицирани семена, закупени от селскостопанските производители с цел производство на посевни култури. |
1.71. |
В съответствие със споразумение, прието от NACE Rev. ( 12 ), когато самостоятелно произведените селскостопански продукти се преработват от същата производствена единица, то те също се отнасят към селското стопанство.Например гроздовата мъст, виното и зехтинът се разглеждат като хранителни продукти в класификацията на продуктите по дейност (CPA). NACE Rev. 2 класифицира производството на вино и зехтин в раздел В „Производство“ (класове 11.02 „Производство на вина от грозде“ и 10.41 „Производство на масла и мазнини“). Единствено производството на винено грозде и маслини е включено в селското стопанство (клас 01.21 „Отглеждане на грозде“ и 01.26 „Отглеждане на маслодайни плодове“). Все пак според споменатото споразумение виното и зехтинът, произведени съответно от грозде и маслини, отгледани от същата производствена единица се отнасят към селското стопанство. |
1.72. |
Производството на вино от единици, тясно свързани с аграрни холдинги, също се разглежда като характерна селскостопанска дейност в ИССС. Единици, притежаващи силни връзки с аграрни холдинги, включват сдружения на производители (например кооперативи, отглеждащи винени сортове грозде). Тяхното включване в селскостопанския отрасъл се диктува от характера на тези организации, които исторически представляват разширяване на аграрните холдинги (на обща основа, свързана с производство и маркетинг) и които са тяхна собственост. За сравнение производството на вино (зехтин) от агро-промишлени предприятия се изключва от ИССС (тъй като то е очевидно отраслово производство в основата си). |
1.73. |
Производството на суровина от грозде върви заедно с производството на вино в списъка на характерните дейности, тъй като гроздето може да бъде продадено или изнесено в сурово състояние или добавено към запасите, преди да бъде продадено или изнесено за директна консумация или за производство на вино в един следващ период. |
1.74. |
Тъй като виното, зехтинът и гроздето (последното само ако не се превръща във вино през съответния период) са резултат от селскостопанско производство под формата на преработване на грозде и маслини, отгледани от същата единица, нито грозде, предназначено за производство на суровина от грозде или вино, нито маслини, предназначени за производство на зехтин (т. е. базисни продукти) не следва да се включват в продукцията. Те се разглеждат като потребление вътре в единицата, което не се измерва като отраслова продукция (срв. 2.052). Гроздов материал, който на се превръща във вино през съответния период, следва да се включи в продукцията за този период. През периода на превръщане във вино той следва да се регистрира като междинно потребление (вътрешно-отраслово потребление), балансиращ съответния спад в запасите. Виното, получено в резултат на обработката на гроздовия материал, следва да се регистрира като компонент на производството. |
1.75. |
Масиви с насаждения (например лозя и овощни градини) са стоки от основния капитал (основни средства) и тяхното установяване следва да се регистрира в показателя „производство“. Създаването на масиви за своя сметка, самостоятелно, образува „основни средства, произвеждани самостоятелно“. Когато създаването на масиви от насаждения се извършва от специализирани единици на договорна основа, съответната стойност се смята за „продажби“. |
б) група 01.4: животинска продукция
1.76. |
Както при производство на посевни култури (срв. 1.67), тази група включва систематична класификация на всички живи животни и животински продукти, произведени в държавите - членки на Европейския съюз. |
▼M3 —————
1.78. |
Развъждането на коне е характерна дейност на ИССС, независимо от това какво е крайното предназначение (размножаване, производство на месо или услуги). ►M3 Следва да се отбележи обаче, че дейностите по отглеждане на расови коне за състезания и училища по езда не са характерна селскостопанска дейност (те са част от „Спортна дейност, както и дейности за отдих и развлечение“: раздел 93) (срв. 2.210). ◄ ►M6 Поради това потоците към земеделските стопани от такива дейности трябва да се изключат от ИССС. ◄ Освен това отглеждането на състезателни коне или коне за езда, което не е част от селскостопанския производствен процес, се изключва от ИССС. Подобно третиране се прилага по отношение на биковете, отглеждани за борба с бикове. |
1.79. |
В икономическите сметки вторичните продукти ( 13 ), които автоматично произлизат от производството на определени селскостопански продукти, не се регистрират под същите заглавия, както самият продукт. Те се появяват отделно в края на всяка група от производствени дейности, класифицирани по вид. При производството на посевни култури например примерите включват слама, листата на цвеклото, на зелето, шушулките от граха и боба и др.; във винопроизводството — утайката и суровият винен камък; в производството на зехтин – остатъчният материал от маслините; и в случая на животновъдството – кожи, козина на дивеч, а също восък, естествена тор. Казано най-общо, нито един от тези продукти не е първостепенна цел на производството, което обяснява защо статистическите данни за тези продукти не са надеждни. В самото селско стопанство тези продукти се използват главно за храна на животните или обогатяване на почвата. В отделни случаи обаче тези вторични продукти се продават на икономически сектори извън селското стопанство, при което стойността на производството следва да се отчете в ИССС. |
в) Група 01.6: Подкрепящи дейности към земеделските дейности и дейностите след събиране на реколтата
1.80. |
Дейностите в група 01.6 могат да се разделят на две категории:
—
селскостопански услуги под формата на работа на акорд на етап производство (т. е. селскостопанска работа на акорд),
—
„други“ селскостопански услуги (работа на напоителни системи, обработка на семената за посев, и т.н.).
|
1.81. |
Селскостопанските услуги от втората категория не се разглеждат като характерни дейности в ИССС (въпреки, че те се регистрират в селскостопанските сметки на националните сметки), тъй като те не са традиционни или типични селскостопански дейности. |
Селскостопанска работа на акорд
1.82. |
Като част от процеса на икономическа специализация аграрните холдинги и домакинствата са далеч от отхвърлянето на определени функции, които са поемани от нарастващ брой специализирани професионалисти, притежаващи свои собствени производствени единици. Това разделяне на функции засяга главно обработката на селскостопански продукти (клане и производство на месо, смилане на зърнените култури, производството на хляб, масло и сирене, а също обработката на семена от нови сектори) и на по-късен етап някои транзакции от областта на маркетинга. Това става главно в контекста на основните структурни промени, засягащи селското стопанство — нарастващо използване на огромни машини и селскостопански дейности, които пряко се внедряват в растениевъдството и животновъдството и преминават с нарастващи темпове към специализирани единици. |
1.83. |
Следва да се отбележат следните такива дейности: наторяване, обогатяване на почвата с калциеви соли, оран, плевене, унищожаване на вредители, защита на растенията, косене на сено, вършитба и стригане на овце. |
1.84. |
Характерна черта на всички тези дейности е, че те са необходими главно като част от производствения процес на селскостопански продукти и са свързани с тяхното производство. |
1.85. |
Дейности, които не са пряко свързани с производството на селскостопански продукти, т. е. които не се случват на етап селскостопанско производство (транспортиране за сметка на трети лица и доставки на мляко до мандрите са примери за неселскостопанска дейност, съставляваща част от друг отрасъл) не са отличителен белег и не се отчитат в ИССС (освен ако те са дейности, които са неделими от основната селскостопанска дейност; срв. 1.12). |
1.86. |
Следва да се има предвид, че тази класификация се прилага само в случаи, в които разглежданите дейности са изключително за сметка на специализираните единици. ►M3 Ако от друга страна, фермерът наема машини без обслужващ персонал или само с няколко от нужните оператори, като продължава да извършва дейността като такава с помощта на машините, то тази дейност се отчита в раздел 77 от NACE Rev. 2. ◄ Този случай се отнася главно към по-прости машини, изискващи малки ремонтни работи, и главно в най-натоварените периоди, когато машините са много търсени (срв. 1.23). |
1.87. |
Работата на акорд, извършвана на етап селскостопанско производство, изисква използването на скъпи машини и оборудване. Тази работа може да се извършва от:
а)
специални единици, за които тези дейности са основни (предприемачи на акорд в истинския смисъл);
б)
аграрни холдинги. Работата на акорд от арендаторите обикновено се извършва чрез следните форми:
—
дотолкова, доколкото се засяга допълнителният доход на фермерите, най-гъвкавата форма е предоставяне на непостоянна помощ на съседите. Тази категория също така включва предоставяне на помещения за добитъка и главно за прасетата и пилетата — отглеждане срещу възнаграждение (и по-специално угояване). Помещения за подслон могат да се предоставят за животни, притежание на друг фермер или животните могат да са собственост на отраслово предприятие, обикновено доставчик (например производител или търговец на фураж) или купувач (например собственик на кланица),
—
под формата на повече или по-малко самостоятелен машинен парк, което представлява една систематизирана форма на взаимопомощ между съседи. Високата цена на машините и ниската степен на използваемост от отделния холдинг карат холдингите, които притежават тези машини, да оформят машинни паркове, които се предоставят на разположение на други холдинги заедно с необходимия персонал. С нарастващи темпове фермерите извличат своя главен селскостопански доход от работата на акорд за сметка на лица, за които селското стопанство е не повече от една вторична дейност и които в някои случаи са просто собственици на земята,
—
аграрни машинни кооперативи (
14
). Те представляват огромни кооперативи с платен персонал; те са подобни на специализираните предприемачи;
в)
предприятия, заети с допълнителна, следваща фаза на производство, които прибират реколтата от плодове или зеленчуци и после ги преработват (например консервни фабрики, преработващи грах на акорд);
г)
предприятия, заети с предшестваща фаза на производство. Те включват търговци на селскостопанска техника, които извършват работа на акорд. Въпреки че други случаи могат да изглеждат малко вероятни от гледна точка на ИССС, теоретически е възможно за производител на пестициди да приложи продукта си сам. Ако това обаче се случи, като се използва най-модерна техника, то не е обезателно работа на акорд на етап селскостопанско производство и несъмнено не е, ако работата не се извършва редовно от фермера (например въздушно пръскане против паразити). |
1.88. |
В случаите, когато трябва да се реши дали една дейност следва да се разглежда като работа на акорд (т. е. работа, която в контекста на селскостопанския производствен процес обикновено би се извършвала от самите аграрни холдинги), трябва да се има предвид, че не само характерът на дейността, но също така специфичният контекст, в който тя се извършва, т. е. „селскостопанският производствен процес“, е важен. |
1.89. |
Животновъдство, извършвано във фермите срещу възнаграждение (предоставяне на земя за добитък), е селскостопанска работа на акорд, тъй като тя е част от селскостопанския производствен процес. Това подразделение обаче не включва частното развъждане и отглеждане на ездитни коне, тъй като тези дейности не представляват производство на стоки, а действителна услуга по смисъла на ►M6 ЕСС 2010 ◄ (раздел С от NACE Rev. 2). |
1.90. |
Видът на възнаграждението, плащано на лицата, извършващи работа на акорд, не е важен. В никакъв случай то не трябва да е фиксирано възнаграждение (т. е. заплата в строгия смисъл на думата); възнаграждението може без проблеми да бъде под формата на участие в печалбата или да бъде от смесен вид (например фермер, който угоява телета и в резултат за възнаграждение получава фиксирана сума за всяко животно плюс дял в нетната печалба). Възнаграждението също така може да приеме форма на специфичен дял от продукцията. |
1.91. |
Въпреки това работата трябва винаги да се извършва от независими предприятия: работата, извършвана от платени работници на холдинг, не спада към тази категория. От гледна точка на холдинга възнаграждението за такава работа (например работа, извършена от платен пастир) е разход за заплата и се появява под заглавие „компенсация на работниците“. За разлика от този случай работата, извършена от предприятие, което осъществява доене на договорна основа за друг аграрен холдинг, се отчита в ИССС едновременно като производство (предоставяне на услуги) от гледна точка на предприемача, доставчика на услугата, и като междинно потребление (купуване на услуги) от гледна точка на аграрния холдинг. |
г) група 01.7: Лов, залагане на капани и услуги, свързани с тези дейности.
1.92. |
Тази група се състои от следните дейности: i) лов и залагане на капани на търговска основа; ii) улов на животни (мъртви или живи) за храна, козина или кожи, или за научноизследователска дейност, в зоологически градини или като домашни любимци; iii) производство на кожи с косъм или кожи на влечуги или птици, резултат на лов или залагане на капани. Следва да се отбележи, че добиването на обработени и необработени кожи от кланици и в резултат на лов, упражняван като спорт или развлечение, не се смятат за характерни дейности от селскостопанския отрасъл. Освен това разглежданата група не включва развъждането на дивеч в холдингите, което трябва да се отчита в клас 01.49 „Отглеждане на други животни“. |
5. Несъответствие между ИССС на селскостопанския отрасъл и на селскостопанския отрасъл в централната рамка на националните сметки
1.93. |
Селскостопанският отрасъл в рамките на ИССС, както е определен в раздели 1.62 — 1.66, се различава в някои аспекти от определението на отрасъла за целите на националните сметки. Различията се отнасят до определянето на характерните дейности и на единиците. Те могат да се обобщят, както следва: Селскостопански отрасъл в рамките на ИССС = селскостопански отрасъл в рамките на националните сметки (Nace Rev.2 разделение 01)
—
производството на единиците, предоставящи свързани селскостопански услуги, различни от селскостопанската работа по договор (например работата на напоителните системи)
—
единиците, за които селскостопанската дейност представлява само дейност, извършвана през свободното време, и които са включени в националните сметки, вж. ЕСС 2010, 3.08
+
производството на единиците, произвеждащи вино и зехтин (изключително с използване на грозде и маслини, отгледани в рамките на същата единица (групи производители, кооперативи и др.)
+
отделни второстепенни селскостопански дейности на единици, чиято основна дейност не е селскостопанска (вж. 1.18) |
II. ТРАНЗАКЦИИ С ПРОДУКТИ
2.001. |
Транзакциите с продукти предоставят данни за сметката относно произхода и използването на продуктите. Продуктите са стоки и услуги, създадени по време на производствения процес. Главните категории транзакции с продукти, дефинирани от ►M6 ЕСС 2010 ◄ , са: продукция, междинно потребление, разходи на крайното потребление, действително крайно потребление, бруто образуване на капитал, износ на стоки и услуги и внос на стоки и услуги. |
2.002. |
Както беше споменато в 1.40 и 1.41, само продукцията, междинното потребление и бруто образуване на капитал се вземат предвид в ИССС. Продукцията се отчита като ресурс, а междинното потребление като използване в сметка „производство“. Бруто образуване на капитал се отчита като използване (промяна в активите) в капиталовата сметка. |
А. |
ОСНОВНИ ПРАВИЛА 1. Референтен период
2. Единици а) Количества
б) Цени
в) Стойности
3. Време на отчитане
|
Б. |
ПРОДУКЦИЯ 1. Основни бележки върху понятието „продукция“ в ►M6 ЕСС 2010 ◄ и икономическите сметки за селското стопанство
2. Продукция от селскостопанска дейност: количества
3. Продукция на неделимите неселскостопански вторични дейности
4. Продукция на селскостопанския отрасъл
5. Оценяване на продукцията
|
В. |
МЕЖДИННО ПОТРЕБЛЕНИЕ 1. Определение
▼M2 ————— 2. Елементи на междинното потребление а) Семена и посадъчен материал
б) Енергия; смазочни масла
в) Торове и подобрители на почвата
г) Продукти за защита на растенията и пестициди
д) Ветеринарни разходи
е) Продукти, служещи за изхранване на животните
ж) Поддръжка на материали
з) Поддръжка на сградите
и) Селскостопански услуги
й) Непряко измервани услуги за финансово посредничество (FISIM) 2.107.1. В съответствие с методиката от ЕСС 2010 стойността на косвено измерените услуги на финансовите посредници (FISIM), използвани в отрасъл „Селско стопанство“, следва да се отчитат като междинно потребление на отрасъл „Селско стопанство“ (ЕСС 2010, глава 14). к) Други стоки и услуги
л) Показатели, които не са включени в междинното потребление
3. Оценяване на междинното потребление
|
Г. |
БРУТО ОБРАЗУВАНЕ НА КАПИТАЛ
|
III. РАЗПРЕДЕЛИТЕЛНИ ТРАНЗАКЦИИ И ДРУГИ ПОТОЦИ
А. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
3.001. |
Разпределителни транзакции са транзакциите:
—
които разпределят добавената стойност, създадена в производството, между работната сила, капитала и държавното управление,
—
които са свързани с преразпределението на доход и имущество.
|
3.002. |
►M6 ЕСС 2010 ◄ разграничава текущи трансфери и капиталови трансфери, като последните представляват по-скоро преразпределение на спестявания или имущества, а не на доход. |
3.003. |
Като се има предвид, че Икономическите сметки за селско стопанство са сметките за отрасъл, в тази глава ще бъдат описани само определени разпределителни транзакции. Най-важните са тези, които са отчетени в сметките за разпределение на първичните доходи, по-специално сметка „формиране на дохода“ и сметка „предприемачески доход“ (срв. Последователност на Икономическите сметки за селско стопанство, 1.38 до 1.48). За сметка „формиране на дохода“ тези разпределителни транзакции са свързани с други данъци върху производството, други субсидии за производството и компенсация на наетите. За сметка „предприемачески доход“ те съответстват на определени видове доходи от собственост (главно аренда на земя, доходи от лихви и от собственост на държатели на полици). Сметката също така отчита разпределителни транзакции, като помощи за инвестиции и други капиталови трансфери, в капиталовата сметка. |
3.004. |
Те не включват някои разпределителни транзакции, свързани с определени доходи от собственост (главно дивиденти и други разпределени доходи на предприятия), текущи данъци — данък общ доход и данък върху имуществото, и т.н. Отчитането на тези транзакции е само статистически приемливо и има смисъл ако се вземат предвид групи от институционални единици, т.е. сектори и подсектори (срв. 1.06). |
Б. ОБЩИ НОРМИ
1. Референтен период
3.005. |
Референтният период за Икономическите сметки за селското стопанство е календарната година. |
2. Единици
3.006. |
Стойностите трябва да бъдат изразени в милиони единици на националната валута. |
3. Време за отчитане на разпределителните транзакции
3.007. |
Както беше обяснено в 2.008, ►M6 ЕСС 2010 ◄ отчита разпределителните транзакции на основата на начисление, т.е. по времето, когато икономическа стойност, задължение или вземане се създава, трансформира или заличава, или престава да съществува, а не в момента на извършване на плащането. Принципът на отчитане (на базата на правата и задълженията) се прилага към всички потоци, независимо дали това са парични потоци или се осъществяват между единици ли в една единица. По практични съображения някои изключения са оправдани. |
3.008. |
Периодите на отчитане на различните видове разпределителни транзакции са следните: |
а) |
Възнаграждение на наетите
|
б) |
Данъци и субсидии за производството
|
в) |
Доход от собственост
|
г) |
Капиталови трансфери
|
4. Общи коментари за добавената стойност
3.013. |
Добавената стойност е балансиращата позиция на производствената сметка. Това е разликата между стойността на продукцията и стойността на междинното потребление (независимо от използваното понятие „крайна продукция“, тъй като междинното потребление се променя съответно). Това е ключова позиция при измерване производителността на дадена икономика или отрасъл. Тя може да се осчетоводи на брутна база (брутна добавена стойност) или на нетна база (нетна добавена стойност), т.е. преди или след приспадане на потреблението на основен капитал. Нетната добавена стойност е единственият източник в сметка формиране на дохода. Следвайки метода за изчисляване на продукцията (базисна цена) и междинното потребление (покупни цени), нетната добавена стойност се измерва по базисни цени. |
3.014. |
С приспадане на другите данъци върху производството от добавената стойност по базисни цени и като се добавят другите субсидии за производство, се получава добавената стойност по фактор цена. Нетната добавена стойност по фактор цена представлява дохода на факторите на производството. |
В. ВЪЗНАГРАЖДЕНИЯ НА НАЕТИТЕ
(вж. ЕСС 2010, 4.02 — 4.13)
3.015. |
►M6 Компенсацията на наетите лица се определя като общото възнаграждение, в брой или в натура, което се изплаща от работодателя на наетото лице срещу работа, извършена от наетото лице през даден отчетен период (вж. ЕСС 2010, 4.02). ◄ То вклюцва:
—
брутна заплата (в брой/натура),
—
социални осигуровки от работодателя (действителни и условно начислени).
|
3.016. |
Брутните заплати в брой съдържат следните компоненти:
а)
основни заплати (платими на равни интервали);
б)
по-високо заплащане за извънреден и нощен труд и труд в почивни дни, както и за извършване на тежка работа и др.;
в)
издръжка на живота и добавки за квартирни нужди;
г)
допълнително заплащане като коледна заплата, тринадесета заплата, заплата за отпуск или премия за високи производствени резултати и персонални добавки за високи резултати в работата;
д)
добавки за транспорт до работното място ( 35 );
е)
компенсации за недействително отработени дни, платен отпуск;
ж)
комисиони, бакшиши, хонорари;
з)
други надбавки или периодични плащания, свързани с цялостния резултат на фирмата като част от схема за разпределение на печалбата;
и)
плащания, извършени от работодателя, свързани с приноса на определени служители за формиране на активите на фирмата;
й)
еднократни плащания на служителите при напускане на предприятието, доколкото тези плащания не са по колективния трудов договор;
к)
плащания в брой от работодателя за наетия за жилищни нужди. |
3.017. |
Необходимо е да се отбележи, че данните, които трябва да бъдат въведени, са брутните заплати, в т. ч. данъците върху заплатите и по-високите ставки на тези данъци, както и социалноосигурителните вноски, направени от работодателя. В случаите, когато работодателят изплаща нетни заплати на служителите, следва заплатите да се увеличат със стойността на тези позиции. |
3.018. |
Брутните заплати в натура включват стоки и услуги, предоставени от работодателите на техните служители безплатно или на по-ниски цени за ползване от служителите и техните семейства, както и по тяхно желание с цел задоволяване на техните потребности. Не е задължително стоките и услугите да са продукти на производствения процес. Стойността им представлява стойността на печалбата, която те носят: стойността на стоките, ако те са предоставени безплатно или разликата между стойността на последните и плащанията на служителите, ако те са на по-ниски цени. Тези позиции, които имат особено значение за Икономическите сметки за селското стопанство, включват следните компоненти:
а)
селскостопански продукти, предоставени на служителите безплатно или на по-ниски цени като част от възнаграждението ( 36 );
б)
квартирните услуги, извършени за собствена сметка и предоставени на служителите безплатно или на по-ниски цени ( 37 );
в)
стоки и услуги, закупени от работодатели, при условие че тези покупки отговарят на определението за възнаграждение в натура (т. е. когато те не представляват междинно потребление). В частност транспортът на наетите лица между местоработата и дома им представлява част от възнаграждението им в натура, освен ако пътуването е в работното време на наетото лице. Тази категория включва закупените услуги по настаняване, детските ясли и др. (вж. ЕСС 2010, 4.05). |
3.019. |
Заплатите в натура се изчисляват по базисните им цени или по покупна цени (в зависимост от това дали изделията са произведени от самото предприятие или са закупени от външен производител). |
3.020. |
И обратно, брутните заплати не включват разходите, извършени от работодателя в своя полза или в интерес на предприятието. Въпросните изделия са: надбавки за възстановяване разходите за транспорт, разходи за културен отдих на наетите за сметка на предприятието и разходи за осигуряване на удобства на работното място (напр. спортни и възстановителни съоръжения). По същия начин плащанията в брой, извършени от работодателя на наетите за покупка на инструменти или специално облекло (в т. ч. сумите, които наетите са задължени по договор да отделят за такива цели) не са част от брутната заплата и възнаграждението, включени в тази глава. ►M6 Всички тези позиции се отчитат като междинно потребление на работодателите (вж. ЕСС 2010, 4.07). ◄ |
3.021. |
Социалните осигуровки, внасяни от работодателя, включват стойността на социалните осигуровки, които се плащат от работодателя, с което гарантират, че техните наети попадат в социалноосигурителната система (с изключение на социално осигурителните вноски, които се заплащат от наетите и се отчисляват от брутната им заплата при получаване (срв. 3.017) Тези вноски могат да бъдат действителни или условно начислени. |
3.022. |
Действителните социалноосигурителни вноски представляват плащанията, извършени от работодателите, в т. ч. задължителните, доброволните и тези по договор посредством застраховане срещу рискове и социални трудности. Тези социалносигурителни вноски се плащат на застрахователите (социалноосигурителните институти или частни застрахователи). Макар и платени директно на застрахователите, тези вноски се разглеждат като компонент от компенсациите на наетите, тъй като се счита, че последните, получавайки заплатата си, ще платят вноските на застрахователните компании. |
3.023. |
Условните осигурителни вноски за сметка на работодателите представляват насрещен запис на другите социалноосигурителни плащания, които работодателите плащат директно на наетите от тях понастоящем или в миналото лица и други лица с такива права без намесата на застрахователно дружество или автономен пенсионен фонд ( 38 ) (вж. ЕСС 2010, 4.10). Тези вноски се записват в периода на извършване на работата (в случай че те са насрещен запис на задължителните социални плащания) или когато се извършват плащанията (ако те са част от доброволните социални плащания). Условните осигурителни вноски за сметка на работодателите се разделят на две категории: а) условни пенсионни вноски за сметка на работодателите и б) условни осигурителни вноски за сметка на работодателите, различни от пенсионните вноски (ЕСС 2010, 4.10 и 4.97). |
3.024. |
Следва да се отбележи, че при Европейската система от сметки, ако производствените единици са отделни предприятия, компенсациите на наетите не включват възнаграждението на арендатора или неосигурените членове от семейството му за работа, извършена по участъка под аренда; те участват в смесения доход, който представлява салдото по сметка Формиране на доход за самостоятелните предприятия. Ако обаче производствените единици са част от предприятие (срв. 5.09 и 5.10), всички възнаграждения се отчитат като компенсация на наетите. |
Г. ДАНЪЦИ ВЪРХУ ПРОИЗВОДСТВОТО И ВНОСА
(вж. ЕСС 2010, 4.14 — 4.29)
3.025. |
Данъците върху производството и вноса са задължителни безвъзмездни плащания в налични средства или в натура, които се налагат от правителството или от институциите на Европейския съюз по отношение на производството или вноса на стоки и услуги, използването на работна сила, върху собствеността или ползването на земи, сгради или други активи, необходими за производството. ►M6 Тези данъци се заплащат независимо от това дали е отчетена печалба (вж. ЕСС 2010, 4.14). ◄ |
3.026. |
Данъците върху производството и вноса се разделят на:
—
данъци върху продуктите (D.21):
—
данъци от рода на ДДС (D.211),
—
данъци и мита върху вноса без ДДС (D.212) и
—
данъци върху продуктите без ДДС и без данъците върху вноса (D.214);
—
други данъци върху производството (D.29).
|
1. |
Данъци върху продукцията
|
2. |
Данък добавена стойност
|
3. |
Други данъци върху производството
|
Д. СУБСИДИИ
(вж. ЕСС 2010, 4.30 — 4.40)
3.051. |
Субсидиите са текущи безвъзмездни плащания на правителството или институциите на Европейския съюз към производителите резиденти, с цел да окажат влияние върху равнището на тяхното производство, цени или възнаграждението на факторите на производство. Други непазарни производители могат да получават други субсидии за производство само ако тези плащания зависят от общ регламент, приложим както към пазарните, така и към непазарните производители. ►M6 По правило субсидиите върху продуктите не се записват в непазарната продукция (Р.13) (вж. ЕСС 2010, 4.30). ◄ |
3.052. |
Субсидиите се класифицират като:
—
субсидии върху продуктите (D.31):
—
субсидии за вноса (D.311),
—
други субсидии върху продуктите (D.319) и
—
други субсидии върху производство (D.39).
|
1. |
Субсидии за продукцията
|
2. |
Други субсидии за производство
|
Е. ДОХОДИ ОТ СОБСТВЕНОСТ
(вж. ЕСС 2010, 4.41 — 4.76)
1. Определение
3.070. |
Доходът от собственост е доход, който собственикът на финансов или непроизводствен материален актив получава в замяна на предоставени средства или материален непроизводствен актив на разположение на друга институционална единица (вж. ЕСС 2010, 4.41). |
3.071. |
Съгласно ЕСС 2010 доходът от собственост се класифицира по следния начин:
—
лихви (D.41),
—
разпределен доход на корпоративните предприятия (дивиденти и доход на квазикорпорациите, разпределен на собствениците им) (D.42),
—
реинвестирана печалба от преки чуждестранни инвестиции (D.43),
—
друг доход от инвестиции (D.44): доход от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици (D.441), доход от инвестиции за изплащане във връзка с пенсионни права (D.442), доход от инвестиции за разпределяне на притежателите на дялове в колективни инвестиционни фондове (D.443),
—
рента (D.45).
|
3.072. |
Системата от икономически сметки за селското стопанство се засяга само по отношение на доходите от собственост, отчетени в сметка предприемачески доход срв. Съгласуване на сметки, 1.38 – 1.48). Тази сметка включва дохода в приходната част „Ресурси“, получени от единиците в резултат на прякото им участие в производствения процес (опериращ излишък /смесен доход) и получения доход от собственост. В разходната част „Ползване“ се отчита като платим доход от собственост, свързан със селскостопанската дейност (и неразделните неселскостопански вторични дейности). По принцип сметка предприемачески доход може да се изчисли само за институционалните сектори, въпреки че това може да се направи и за отделен отрасъл, ако определени доходи от собственост се припишат на местните стопански единици по видове дейност. |
3.073. |
Само три вида доход от собственост могат да са от значение за ИССС:
—
лихви (D.41), рента (D.45) и доход от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици (D.441).
|
2. Лихви
(ЕСС 2010, 4.42 — 4.52)
3.074. |
Лихвите са дължими плащания по капиталови кредити. Те включват плащания, които се извършват на предварително определени интервали като процент (фиксиран или не) от стойността на кредита. В Икономическите сметки за селското стопанство лихвите са част от кредитите, отпуснати за посрещане на нуждите на аграрните стопанства (например за придобиване на земя, сгради, машини, моторни превозни средства или друго оборудване, дори ако те се използват за неделими неселскостопански вторични дейности). |
3.075. |
Лихвите включват също и плащания, свързани с лизинг на стоки на основния капитал за ползване в селското стопанство (в т. ч. е възможен и лизингът на земя). Само частта от наема (разглеждана като временен кредит, отпуснат от лизингодателя на лизингополучателя), платена от лизингополучателя се включва в лихвените плащания (капиталовата част се отчита във финансовата сметка). |
3.076. |
Необходимо е да се отбележи, че условната лихва върху основния капитал на дадено стопанство не се отчита в този раздел; тя се появява като компонент от дохода на селскостопанското предприятие (срв. 5.06). По същия начин сумата, която се отчита като дължима лихва, включва лихвени субсидии за селското стопанство. |
3.077. |
►M6 Лихвите за получаване във връзка със селскостопанските дейности на единици, които принадлежат към корпоративни селскостопански предприятия, следва също да се отчитат. Лихвите за получаване от отделните предприятия се изключват от оценката на предприемаческия доход на селскостопанския отрасъл, тъй като е установено, че голяма част от лихвоносните активи не е свързана със селскостопанската дейност на единиците и е много трудно разграничаването на семейните активи от тези, използвани в производството ( 45 ). ◄ |
3.078. |
Лихвите се отчитат в съответствие с принципа на начисляване, т. е. като начислена лихва (а не като платена лихва). |
3.079. |
Тъй като стойността на услугите, предоставяни от финансови посредници, се разпределят между различни клиенти, действителните плащания на лихви или приходи от лихви към или от финансовите посредници е необходимо да се коригират, за да се елиминират разликите между лихвените проценти, които са косвените такси на финансовите посредници. Разчетната стойност на тези разходи трябва да се извади от лихвите, плащани от кредитополучателите на финансовите посредници и да се прибави към лихвите, получавани от вложителите. ►M6 Разходите се считат за възнаграждение за услугите, предоставяни от финансовите посредници на техните клиенти, а не като плащане на лихви (вж. 2.107.1 и 2.108, буква и); (ЕСС 2010, 4.51). ◄ |
3. Рента (на земя и подпочвени активи)
(ЕСС 2010, 4.72 — 4.76)
3.080. |
►M6 Рентата съответства на извършените плащания в полза на собственика на непроизведените материални активи (земя и подпочвени активи) в замяна на предоставянето на тези активи на други единици. ◄ В Системата от сметки за селското стопанство тази позиция съответства основно на аренда върху земята, платена от наемателите на нейните собственици ( 46 ). |
3.081. |
Ако собственикът плаща данъци или такси, пряко свързани със селскостопанската дейност (данък върху собствеността, разходи за поддръжка на земята и др.), наемите, които подлежат на отчитане следва да се намалят със съответната сума. Тези разходи се отчитат като други данъци върху производството (в случая с данъка върху собствеността) или междинно потребление (в случая с поддръжката на земята). |
3.082. |
Арендата на земята не включва наема на сгради и жилища, разположени върху нея; тези наеми се разглеждат като плащане за пазарна услуга, предоставена от собственика на наемателя на сградата или жилищата и следва да се отчитат по сметките като междинно потребление на услуги или като разходи за крайно потребление (сметки на домакинствата) в зависимост от вида на наемната единица. Ако не съществува обективна причина, въз основа на която плащането да се разграничи между аренда на земя и наем на сгради върху земята, цялата сума се отчита като аренда на земя. ►M6 Това правило представлява адаптирана версия на препоръката на ЕСС (вж. ЕСС 2010, 4.73) ( 47 ). ◄ |
3.083. |
Арендата на земята следва да се отчита в този раздел, независимо от това дали земята е взета под аренда за по-малко или повече от една година. |
3.084. |
Наемите не включват:
—
наемната цена на жилищата в тези сгради; това е възнаграждение за пазарна услуга, което е компонент от личното потребление (т. е. наемателите плащат наем от техния нетен остатъчен доход);
—
наемите, платени за професионално използване на нежилищни сгради (срв. 2.108 а));
—
амортизацията на сградите;
—
разходите за текуща поддръжка на сградите (срв. 2.106);
—
данъка върху собствеността (срв. 3.048а));
—
разходите, свързани със застраховането на сградите (срв. 2.108(ж)).
|
3.085. |
В случай на използване на земята и сградите от собственика не е необходимо да се отчитат условни наеми. Наемите, които съответстват на непроизведени нематериални активи, като активи от патенти и права върху производството (квоти за мляко), следва да се отчитат като междинно потребление (срв. 2.108 н)). |
4. Доход от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици (не е обхванат от ИССС)
3.086. |
►M6 Доходът от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици съответства на общите първични доходи, получени от инвестирането на застрахователни технически резерви и пенсионни фондове (вж. ЕСС 2010, 4.68). ◄ Тези технически резерви се разглеждат като активи, принадлежащи на застрахования. ►M6 ЕСС 2010 ◄ предвижда изчисляването на предприемаческия доход да включва (като ресурс) получените доходи от инвестирането на застрахователни технически резерви. Доходите са на застрахования, тъй като доходите от собствеността са на държателите на полицата. Последният се разглежда като обратно платен на застрахователното предприятие във формата на допълнителни премии, тъй като на практика доходът се задържа от тях (срв. ►M6 ЕСС 2010 ◄ , 4.69). |
3.087. |
►M6 Доходът от инвестиции за разпределяне на притежателите на застрахователни полици не е обхванат от ИССС. ◄ По същество, за да бъде показателно, измерването на дохода на селскостопанската дейност следва:
—
да включва всички потоци, свързани със застраховането, различно от животозастраховането (стойност на услугата, доходи на държателите на застрахователни полици, нетни премии и вземания): в този случай измереният доход се появява след описание на всички транзакции по редистрибуцията (между държателите на застрахователни полици и застрахователни предприятия и между периодите), свързани със застраховане, различно от животозастраховане, или
—
да взима предвид само стойността на услугата (която е придобита от застрахователно предприятие) (срв. 2.108. ж)): в този случай измереният доход се появява преди описанието на всички тези транзакции по редистрибуция.
В Икономическите сметки за селското стопанство се предпочита второто решение. |
Ж. ТРАНСФЕРИ НА КАПИТАЛ
(вж. ЕСС 2010, 4.145 — 4.167)
3.088. |
Единствените трансфери на капитал, отчетени в Икономическите сметки за селското стопанство са вземанията по капиталовите трансфери, т.е. инвестиционни субсидии и други трансфери. Тези транзакции се отчитат в капиталовата сметка (срв. 1.41 и 1.48). |
1. |
Инвестиционни субсидии
|
2. |
Други трансфери на капитал
|
З. ПОТРЕБЛЕНИЕ НА ОСНОВЕН КАПИТАЛ
(вж. ЕСС 2010, 3.139 — 3.145)
3.098. |
Прогнозируемото износване, повреждане и морално остаряване на стоките на основния капитал през отчетния период представлява разход, който е косвен до замяната на това основно средство чрез придобиване на ново. Износването, повреждането и остаряването се измерват чрез степента на потребление на основен капитал. Включването му в частта „Ползване“ в производствената сметка позволява разходите по формирането на основен капитал да се разпределят през целия период на използване. |
3.099. |
Ако животът на средството за производство е по-дълъг от една година, потреблението на основен капитал представлява стойността на използвания в производствения процес основен капитал през отчетния период след нормалното му износване, повреждане и морално остаряване ( 48 ). В случай обаче че продължителността на използваните средства имат живот, по-кратък от една година, то износването и повреждането се отчитат като междинно потребление. |
3.100. |
Всички стоки на основния капитал (т.е. продукти) са предмет на потребление на основен капитал (независимо че в дадени случаи се изисква определена гъвкавост; срв. 3.105). Това включва материални и нематериални дълготрайни активи, подобрения на непроизведените активи и разходите, свързани с трансфер на собственост. Потреблението на основен капитал не се изчислява за запасите, за текущата дейност, както и за непроизведените активи като земя, подземни залежи и патентовани активи. |
3.101. |
Потреблението на основен капитал е само един от компонентите в изменението на стойността на активите (заедно с бруто образуване на основен капитал, други изменения в обема и номиналната стойност на приходите (след приспадане на загубите); срв. 2.134). Необходимо е да се отбележи, че потреблението на основен капитал не включва другите изменения в обема на активите (различни от тези по бруто образуване на основен капитал):
—
извънредни загуби в резултат на природни бедствия (земетресения, войни, епидемии и др.),
—
непрогнозируемо морално остаряване, което представлява разликата между заделените провизии за нормалното износване и повреждане при потреблението на основен капитал, както и за случайни събития, предизвикващи по-голяма амортизация от отчетената на базата на прогнозираното потребление на основен капитал,
—
промени в класификацията на дълготрайните активи, т. е. промени в начина на използването им, каквито са случаите с обработваемата земя или сградите, които се реконструират за лично ползване или за различни от предназначението им дейности.
|
3.102. |
Потреблението на основен капитал (което следва да се разграничава от изчислените за фискални цели амортизации, които се появяват в отчетите на фирмите) е необходимо да се оценява на базата на запасите от стоки на основния капитал и (средния) предполагаем живот на различните категории стоки. Ако не съществува информация за стоковите запаси на основния капитал, препоръчва се те да бъдат оценени по метода на безсрочните запаси и да се изчисли цената им на придобиване през референтния период (т. е. възстановимата стойност на активите през референтната година, не на база на историческите стойности). Възстановимата стойност се установява посредством цените, които собствениците трябва да платят през даден референтен период, за да заменят една стока на основния капитал с нова, която е сходна в най-голяма степен по характеристики със старата. За точната оценка на нетния вътрешен продукт е необходимо да се процедира по гореспоменатия начин. |
3.103. |
Потреблението на основен капитал се изчислява чрез прилагането на линейния метод за амортизация, т. е. чрез равномерното разпределяне на стойността на дадената стока от основния капитал за периода, през който е използвана. Степента на амортизация се определя по формулата 100/n, където „n“ е предполагаемият живот на тази категория стоки в години („n“ може да варира като времето за различните страни). В някои случаи степента на амортизация може да бъде геометрична. С оглед използването на текущата възстановима цена и фиксираната норма на потребление на основен капитал, потреблението на основен капитал се променя през различните години, освен ако покупателните цени не останат непроменени през целия нормален жизнен период на актива. |
3.104. |
Потреблението на основен капитал във формата на разходи, свързани с трансфера на собственост от произведени материални и нематериални активи, се изчислява въз основата на средния жизнен период, който като правило се залага за една година. |
3.105. |
Потреблението на основен капитал във формата на животни съответства на очаквания спад на производителността на животните, ако те се използват за производствени цели (мляко, вълна и др.), което се отразява на бъдещите приходи, реализуеми от тези животни. Тъй като стойността на приходите от производителните животни намалява с времето, то тези животни ще се превърнат в обект на потребление на основен капитал. Като се имат предвид обаче трудностите, свързани с практическото изчисляване на потреблението на основен капитал за този вид актив, бе решено, че потреблението на основен капитал за производителните животни не е необходимо да се изчислява. Решението да се изключат животните от тази оценка се базира върху следните фактори:
—
амортизацията по отношение на производителността и икономическата стойност е свързана с възрастта, но не е нейна пряка, регулярна и непрекъсната функция, какъвто иначе безусловно е случаят с амортизациите,
—
изтеглянето на животни от производителното стадо може да се дължи на икономическите условия (промените в цените на закланите животни и цените на храните за животни и др.).
|
3.106. |
Независимо че тези фактори не са пречка за изчисляване на потреблението на основен капитал за добитъка, те усложняват в голяма степен изчисленията по отношение на точното определяне на средния жизнен период и степента на потребление на основен капитал. В противен случай би се нарушила последователността между прогнозната и действителната средна амортизация на животните. ►M6 Разглеждането по този начин гарантира съвместимостта между ИССС и ЕСС 2010 (вж. ЕСС 2010, 3.140) и микроикономическите сметки в мрежата от счетоводни данни за селското стопанство, и показва необходимостта от разграничаване на животните, които имат характера на дълготрайни средства за производство, от тези с характера на запаси. ◄ |
IV. РАЗХОД ЗА ТРУД В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
4.01. |
Заетостта в селското стопанство включва както наетите, така и самонаетите лица, като осигурява трудови ресурси (за които се заплаща трудово възнаграждение и такива, за които не се заплаща) за резидентните единици, които извършват характерни дейности (селскостопанска и неразделна неселскостопанска вторична дейност) за селскостопанския отрасъл, включен в Икономическите сметки за селското стопанство. Всички лица, достигнали пенсионна възраст, които продължават да работят, се включват в заетостта на селското стопанство. Не се включват лицата, които не са достигнали пълнолетие. |
4.02. |
Наетите се определят като лица, които на основата на договор работят за резидентна институционална единица (която е селскостопанска) и получават възнаграждение (отчетено като компенсация на наетите, срв. раздел В, глава III). Трудовите ресурси, осигурени от наетите, се наричат трудови ресурси, за които се заплаща възнаграждение. Като правило трудът на работници от несемейните стопанства се класифицира като разход на труд, за който се заплаща възнаграждение. Когато селскостопанската единица е организирана като конвенционална фирма (срв. 5.09), всички използвани трудови ресурси се класифицират като разход на труд, за който се заплаща възнаграждение. |
4.03. |
Самонаетите лица се определят като лица, които са еднолични собственици или съсобственици на некорпоративни предприятия, в които работят. Трудовите ресурси, осигурени от самонанетите лица представляват разход на труд, за който не се заплаща възнаграждение. Членовете на семейството на собственика, които не получават компенсация, определена и изчислена в съответствие с реално извършената работа, се класифицират като самонаетите лица. |
4.04. |
В случаите на специални фирми (срв. раздел Б, глава V) разходът на труд се разглежда по начин, подобен на некорпоративните предприятия (еднолични търговци). Директорите/акционерите участват в разпределянето на смесения доход на единицата (разход на труд, за който не се заплаща възнаграждение), докато наетите от тях работници получават възнаграждение (разход на труд, за който се заплаща възнаграждение). |
4.05. |
Общият брой отработени часове представлява съвкупността от действителния брой отработени от наетия или самонаетия часове за резидентната селскостопанска единица през отчетния период. |
4.06. |
►M6 Описание на това какво включва и изключва понятието „общо отработени часове“ може да се намери в ЕСС 2010 (11.27 и 11.28). ◄ Общият брой отработени часове не включва работата, извършена за личното домакинство на собственика или директора. |
4.07. |
Годишните работни единици (AWUs) се определят като заетост равна на тази на пълно работно време (съответстваща на броя на часовете при работа на пълно работно време), т. е. общият брой отработени часове, разделен на средния годишен брой отработени часове на работните места на пълно работно време в рамките на конкретната икономическа територия. |
4.08. |
Едно лице не може да представлява повече от една годишна работна единица. Това ограничение важи, дори ако някой отработва в селскостопанския отрасъл повече, отколкото са определените за пълно работно време часове. |
4.09. |
Влагането на труд в селското стопанство от лица, които работят по-малко от определените за пълно работно време часове се изчислява като коефициент от броя на действително отработените часове (за седмица или за година) и броя на действително отработените часове при пълно работно време. |
4.10. |
Не е задължително броят на действително отработените часове при пълно работно време да бъде еднакъв за всички категории труд. Възможно е броят на часовете, които представляват пълно работно време за самонаетите лица да е по-голям от този, необходим за наетите. В последния случай максималният брой часове на работа се определя в договора. |
4.11. |
Броят на отработените от едно лице часове не бива да се коригира с коефициент за възраст (т.е. под 16 и над 65 години) или пол. Необходимо е да се прилага принципът за равнопоставеност. „Пълното работно време“ се определя като брой отработени часове, а не като оценка на обема и/или качеството на свършената работа. |
4.12. |
Ако не съществуват причини за избор на алтернативни източници, годишната работна единица, която представлява работа на пълно работно време в селското стопанство, трябва да се базира на действащото в отчетите на Общността определение за структурата на селскостопанските единици в съответствие с което минималният брой необходими часове се определя от националното трудовото законодателство. Ако разпоредбите не регламентират годишния брой на часовете, за минимум следва да се вземат 1 800 часа (225 работни дни в годината по осем часа дневно). |
V. ПОКАЗАТЕЛИ ЗА ДОХОДА В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
5.01. |
Една от главните цели на Системата от икономически сметки за селското стопанство е измерването дохода на селското стопанство и измененията в него. |
А. |
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ДОХОДА И БАЛАНСИРАЩИТЕ ПОЗИЦИИ
|
Б. |
РАЗГЛЕЖДАНЕ НА ДОХОДА НА ЕДИНИЦИТЕ, ОРГАНИЗИРАНИ НА КОРПОРАТИВНА ОСНОВА
|
В. |
ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПОКАЗАТЕЛИТЕ ЗА ДОХОД В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
|
Г. |
АГРЕГИРАНЕ НА ПОКАЗАТЕЛИТЕ ЗА ДОХОД ЗА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
|
Д. |
ДЕФЛАЦИЯ НА ПОКАЗАТЕЛИТЕ ЗА ДОХОД
|
VI. ОЦЕНКА НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ СМЕТКИ ЗА СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО
А. МЕРКИ ЗА ЦЕНИ И ОБЕМИ
(вж. ЕСС 2010, глава 10)
6.01. |
За целите на икономическия анализ при разглеждане на промените в стойностите е необходимо да се разграничават промените в стойностите поради промяна в обема, както и тези в резултат на промени в цената. ►M6 В ЕСС 2010 (10.13 — 10.23) е показано ясно, че компонентът за цените следва да включва само промените, свързани с цените, и че всички други промени се включват в компонента за обема. ◄ По този начин разликите в качеството на продуктите (физическите характеристики, видове обекти за продажба на дребно и др.) се взимат под внимание като промени в обема, а не в цените. |
6.02. |
За много стоки и услуги съществуват различия в качеството. ►M6 ЕСС 2010 ◄ определя няколко фактора, които предизвикват различия в качеството, но най-важният за Икономическите сметки за селското стопанство е този, свързан с физическите характеристики. С това се приема, че в определението на даден продукт може да има физически различия, което означава, че физическите единици (например един тон) не са еднакви в икономически смисъл. Като пример за това може да се посочат два тона зърно, продадено в две последователни години. Цялото продадено зърно през първата година е с качество годно за производство на брашно, докато през втората година по-малко от половината е подходящо за тази цел, а останалото се продава за фураж. Това означава, че средното качество на зърното се е понижило. ►M6 Другата важна за ИССС разлика в качеството е при промяна в продажбата на продукта на пазари с различни цени, например на вътрешния и външния, за промишлени нужди и за индивидуално потребление (вж. ЕСС 2010, 10.13 — 10.18). ◄ |
6.03. |
При показателите за обем и цена, използвани за обобщаване на данните по постоянни цени, е необходимо да се вземат предвид и промените в качеството. Поради тази причина се препоръчва работата да се извършва много прецизно за максимално доближаване и постигане на възможно най-пълна хомогенност на основните продукти. Ако тези продукти са напълно еднородни, то промените в обема могат да се оценяват като промени в количеството. |
6.04. |
Често пъти обаче наличната статистическа информация е в по-общ вид, и на това ниво степента на хомогенност на продуктите не може да бъде точно установена. ►M6 В този случай ЕСС 2010 (10.32) препоръчва дефлиране на стойността за текущата година с подходящ ценови индекс за оценка на промените в обема (ЕСС 2010, 10.01). ◄ |
6.05. |
Степента на подробност, за която използваният индекс се приема за индекс на основните продукти (продуктите под наблюдение се считат за еднородни), се нарича основно ниво на обобщаване. В Икономическите сметки за селското стопанство основното ниво на обобщаване съответства най-малко на раздробената в най-голяма степен номенклатура на продуктите в рамките на трансмисионната таблица. По-висока степен на раздробеност обаче се препоръчва при изчисляването на ценовите индекси. |
6.06. |
За всеки агрегат от стоки и услуги, показани в сметките, измерителите на цената и количеството се съставят така, че индексът на стойността = индекса на цената × индекса на обема
Това означава, че всяка промяна в стойността на даден поток трябва да бъде отнесена или към промяна в цената, или към промяна в обема, или да бъде разглеждана като съчетание от двете (вж. ЕСС 2010, 10.12). |
6.07 |
Систематичната разбивка на измененията на текущата стойност по компоненти „изменения в цените“ и „изменения в обема“ се ограничава до потоците, представляващи транзакции със стоки и услуги и до елементите, включени в оценката на тези транзакции (продукция, междинно потребление, потребление на основен капитал, брутна добавена стойност, нетна добавена стойност, бруто образуване на основен капитал, изменение на запасите, данъци субсидии върху продукцията). |
Б. ПРИНЦИПИ И МЕТОДИ ЗА СЪСТАВЯНЕ НА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ СМЕТКИ ЗА СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО ПО ПОСТОЯННИ ЦЕНИ
1. Избор на формулата на индекса
▼M6 —————
6.09. |
►M6 В съответствие с ЕСС 2010 (10.20) в ИССС измененията в обема на производството се измерват с индексите от типа на Ласпер, а измененията в цените — с индексите от типа на Пааше. ◄ Формулата на индекса на Ласпер за обем на производството е следната:
Формулата на ценовия индекс на Пааше е следната:
За всеки основен продукт:
|
2. Базова година
6.10. |
Промените в обема на производството се измерват като се прилагат индексите от типа Ласпер: поради това промените в обема на основните динамични редове са претеглени по стойност за базовата година. Измененията в цената при прилагане на индекса на Пааше: поради това промените в цените на основните динамични редове са претеглени със стойността за текущата година по цени за базовата година. |
6.11. |
Базовата година е годината, от която се използват цените за изготвянето на схемата на теглата. |
6.12. |
Най-прецизният начин за измерване на промените в обема на производството през две последователни години е използването на последната базова година. Този подход гарантира, че теглата са относително актуални и се избягват проблемите, свързани с претеглянето на продуктите, които вече не се произвеждат и новите продукти, които се появяват. Затова, съгласно Икономическите сметки за селското стопанство се измерват измененията в обема на производството, като се използват теглата от предходната година. |
3. Представяне на динамичните редове по отношение на референтната година
6.13. |
Годината, използвана за подаване и представяне на данните по постоянни цени може да бъде различна от базовата година; тя се нарича референтна година. В динамичните редове на индексите референтната година е тази, за която се приема стойност, равна на 100. |
6.14. |
Динамичните редове на индексите за обем в цените на референтна година се получават чрез подреждане във верига на индексите, изчислени в цените на предходната година (ЕСС 2010, 10.20). |
6.15. |
От значение е промяната на референтната година да не оказва влияние върху промените в обема по отношение на предходната година. Поради това данните по Икономическите сметки за селското стопанство са представени по отношение на фиксираната референтна година, като за всяка променлива референтните данни се определят индивидуално, независимо от това дали те са агрегати или основни индекси. |
6.16. |
Пример: Нека разгледаме два еднородни елементарни продукта А и Б. Динамичните редове по-долу са изготвени на основата на ценовата структура за предходната година:
Индексът за обема и ценовият индекс за съвкупността (А + Б) зависи от теглото на всеки продукт — А и Б.
Ако тези динамични редове са представени по отношение на фиксирана референтна година (например година n), единственият начин да се запазят същите индекси за обем n/n-1 e да се подредят във верига поотделно. По този начин се получават следните динамични редове (базата е равна на 100 през година n):
(101,4 = 108,8 * 93,2/100)
Стойностите по постоянни цени, изразени по отношение на референтната година n, са:
(405,6 = 400 * 101,4/100)
Вследствие на това сметката вече не е адитивна. Прибавянето на стойностите по постоянни цени за А и Б дава следните динамични редове:
Освен за годината след референтната година референтните динамични редове не са адитивни.
|
6.17. |
►M6 Съгласно ЕСС 2010 (10.23) данните за адитивните постоянни цени се публикуват без корекции ( 51 ). ◄ . Това е и подходът, избран от ИССС. Следва, обаче, да се обясни на потребителите, че таблиците не са акумулативни. |
4. Изчисляване на добавената стойност по фиксирани годишни цени
6.18. |
Добавената стойност представлява балансираща позиция на производствената сметка. В качеството й на такава е невъзможно добавената стойност директно да се раздели на ценови компонент и компонент на обема на производството. ►M6 Теоретично правилният метод за изчисляване на добавената стойност по фиксирани годишни цени е да се извърши „двойно дефлиране“ (вж. ЕСС 2010, 10.31 — 10.32). ◄ |
6.19. |
Брутната добавена стойност, изразена в цени от предходната година, се определя от разликата между измерената в цените от предходната година продукция и измереното в цените от предходната година междинно потребление. Нетната добавена стойност в цените от предходната година се определя от разликата между брутната добавена стойност в цените от предходната година и потреблението на основен капитал в тези цени от предходната година. Добавената стойност в цените от фиксираната референтна година се получават чрез повторно определяне на референтна година. |
6.20. |
Пример: Динамичните редове на текущите стойности и стойностите в цените от предходната година (обемите) по отношение на продукцията и междинното потребление са съставени по-долу:
Добавената стойност, изразена в обем, се получава, като обемът на междинното потребление се извади от обема на продукцията. Получават се следните динамични редове:
По този начин се получават следните индекси за обем в цените от предходната година:
(118,2 = 130/110 * 100) (103,7 = 140/135 * 100)
Брутната добавена стойност за конкретна година по цени от година n (фиксирани годишни цени) се получава, като се умножи текущата стойност за година n по верижния индекс за обем.
VA n + 1 (в цени за година n) = 110 * 1,182 = 130
VA n + 2 (в цени за година n) = 110 * 1,182 * 1,037 = 135
|
5. Разбивка на данъците и субсидиите за производство на компоненти на обема и цената
6.21. |
Разбивката на оценките по базисни цени на съответните компоненти на обема и цената предполага, че тази разбивка се прилага и по отношение на данъците и субсидиите за производство. Изборът, направен в Икономическите сметки за селското стопанство, е следният: |
6.22. |
Индексът за обем на субсидията (или данъка) за продукта е идентичен на индекса за обем на производството по цени на производител. В този случай индексът за обем на производството е еднакъв, независимо дали е изразен по цени на производител или по базисни цени. |
6.23. |
Това решение има и друго предимство — индексът за обем не зависи от метода на оценка. Следователно интерпретацията на индексите за обем и цена по базисни цени е ясна: за абсолютно еднородните основни продукти индексът е идентичен на количествения индекс; ценовият индекс отразява промяната на средната базисна цена. |
6.24. |
Пример: За даден продукт стойността на производството по цена на производител за годината n е 1 000 ; стойността за годината n + 1 e 900. Индексът за обем на производството е 102. Този продукт се субсидира. Стойността на субсидията за годината n е 100; стойността на субсидията за годината n + 1 e 150. Разбивката на обема/цената на субсидията се извършва по следния начин:
Индексът за обем на субсидията съвпада с индекса за обем на производството по цени на производител. |
VII. РЕГИОНАЛНИ ИКОНОМИЧЕСКИ СМЕТКИ ЗА СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО (РИССС)
А. ОБЩИ ПРИНЦИПИ
1. Въведение
7.01. Регионалните сметки играят важна роля при изготвянето, изпълнението и оценяването на регионалните политики. Обективните, надеждни, последователни, взаимосвързани, съпоставими, относими и хармонизирани регионални статистически показатели осигуряват здрава основа за политики, насочени към намаляване на икономическите и социалните различия между регионите на Съюза.
7.02. РИССС са адаптация на ИССС на регионално ниво.
7.03. РИССС включват същия набор от сметки като ИССС, но проблемите с понятията и измерването водят до набор от сметки за регионите, чиито обхват и степен на подробност са по-ограничени от ИССС на национално равнище.
7.04. Като регионални сметки РИССС се съставят въз основа както на регионални данни, които се събират пряко, така и на национални данни, които имат регионални разбивки, като този процес се основава на допускания. Липсата на достатъчно пълна, навременна и надеждна регионална информация изисква да се правят допускания при съставянето на регионалните сметки. Това означава, че в регионалните сметки не са непременно отразени някои разлики между регионите (ЕСС 2010, 13.08).
2. Регионална икономика, регионална територия
7.05. При всяко съставяне на регионални сметки, независимо дали се отнасят до стопански отрасли или институционални сектори, е необходимо строго определяне на регионалната икономика и регионалната територия. На теория селскостопанският отрасъл в даден регион обхваща единиците (аграрните холдинги), занимаващи се със селскостопански дейности (вж. точки 1.60—1.66) на регионалната територия.
7.06. Дадена регионална икономика на определена държава е част от цялата икономика на тази държава. Цялата икономика се определя въз основа на институционални единици и сектори. Тя се състои от всички институционални единици, чийто център на основен икономически интерес се намира в рамките на икономическата територия на дадена държава. Икономическата територия не съвпада точно с географската територия (вж. т. 7.08). Икономическата територия на дадена държава се разделя на регионални територии и допълнителна регионална територия (extra-regio) (ЕСС 2010, 13.09).
7.07. Регионалната територия се състои от онази част от икономическата територия на дадена държава, която е пряко причислена към даден регион, както е предвидено в дефиницията в ЕСС 2010. Свободните зони, митническите складове и фабриките под митнически контрол се причисляват към регионите, в които се намират.
7.08. Посоченото разделение на територията обаче не е напълно в съответствие с понятието за национална икономическа територия, използвано в националните сметки. Допълнителната регионална територия (extra-regio) се състои от части от икономическата територия на дадена държава, които не могат да бъдат причислени пряко към един-единствен регион и които не са включени в РИССС, а именно:
националното въздушно пространство, териториалните води и континенталния шелф в международните води, върху които държавата има изключителни права;
териториалните анклави, т.е. географските територии, които се намират в останалата част на света и по силата на международни договори или споразумения между държави се ползват от държавните органи на страната (посолства, консулства, военни бази, научни бази и др.);
находищата на нефт, природен газ и т.н., намиращи се в международни води, извън континенталния шелф на държавата, експлоатирани от резидентни единици.
7.09. Класификацията по Номенклатурата на териториалните единици за статистически цели (NUTS), установена с Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета ( 52 ), дава единна, унифицирана разбивка на икономическата територия на Съюза. За РИССС са необходими статистически данни на ниво NUTS 2, както е обичайно установено по силата на настоящите договорености съгласно посочения регламент. За национални цели регионалните сметки могат също така да бъдат съставяни на по-ниско регионално ниво, а именно на ниво NUTS 3, когато е приложимо (ЕСС 2010, 13.12).
3. Основна единица при съставянето на РИССС
7.10. Единиците, използвани за регионалните сметки по отрасли, са местните ЕВД. Местната ЕВД е наблюдаваната форма на производствената единица.
7.11. Статистическият подход (отрасъл) „се ограничава“ до наблюдавана единица дори ако това означава да се отклони от отделната дейност. Както при СНС 2008, при ЕСС 2010 се предпочита статистическият подход и се препоръчва използване на местната ЕВД при съставянето на националните сметки по отрасли. По този начин те определят една и съща единица за отраслите, независимо дали последните са обхванати на регионално, или на национално ниво.
7.12. Както при ИССС, при РИССС единицата „аграрен холдинг“ — „адаптирана“ в съответствие с определени правила, за да съответства на въпросните цели — се използва като основна единица за селскостопанския отрасъл. Има две причини, които са от решаващо значение за този избор. От една страна, единицата „аграрен холдинг“ е местната ЕВД за селското стопанство (вж. точки 1.09 —1.17), определена като частта на ЕВД, която се отнася до местното ниво. Местната ЕВД е също така най-подходящата единица за селскостопанския отрасъл, дори ако включва неселскостопанските второстепенни дейности, които не могат да се показват отделно от селскостопанските дейности (вж. точки 1.15, 1.16 и 1.25—1.32).
7.13. Използването на аграрния холдинг като основна единица означава включване на неселскостопанските второстепенни дейности на въпросните аграрни холдинги в РИССС (вж. т. 7.12). Тъй като целта на ИССС е да се измери, опише и анализира формирането на дохода от селскостопанска икономическа дейност, от тях се изключват единиците, при които дейността представлява единствено дейност в свободното време (например семейните градини и отглеждането за лични нужди на селскостопански животни). За разлика от тях, единиците, занимаващи се със земеделие за собствени нужди, се включват в ИССС (вж. т. 1.24).
7.14. Аграрният холдинг е референтната единица за статистическите изследвания, свързани със селското стопанство, независимо дали те са национални или регионални. Предимството на това е, че оценките на продукцията в количествено изражение могат да бъдат основани директно на статистическите системи за измерване на площи, добиви, размери на стадото и др. Изборът на единицата „аграрен холдинг“ спомага също така за по-добра отчетна последователност.
4. Методи на съставяне на РИССС
7.15. ЕСС (ЕСС 2010, 13.24—13.32) предлага два метода, приложими за стопанските отрасли или за институционалните сектори: възходящ и низходящ метод. Възходящият метод се състои от събирането на данните на ниво „единица“ (местни ЕВД, институционални единици) и след това в сумирането им, за да се получи регионалната стойност за различните агрегати. Чрез низходящия метод регионалните стойности се изчисляват, като националната стойност се дезагрегира с помощта на показател, който отразява възможно най-точно регионалното разпределение на въпросната променлива. Двата метода могат също така да бъдат съчетани по различни начини, като съчетанията се наричат в ЕСС „съчетание от възходящия и низходящия метод“. Трябва обаче да се избягва събиране на една и съща информация повече от един път, тъй като това би довело до дублиране при отчитането на данни. Все пак се дава приоритет на възходящия метод, въпреки че е ясно, че в много случаи всъщност се използва съчетание от възходящия и низходящия метод. Подробности за конкретния метод и източниците се посочват при пълна прозрачност в докладите за качеството, като се посочва кои регионални данни са събрани пряко и кои данни се основават на национални данни с регионални разбивки, основани на допускания.
5. Понятия за резидентност и територия
7.16. Икономическите операции както на предприятията, така и на домакинствата могат да преминат регионалните граници. Предприятията могат също така да работят в повече от един регион, на постоянни обекти или на временна основа, напр. големите ферми могат да извършват работа в различни региони. Поради това е необходим ясен принцип, който да помогне на държавите членки последователно да разпределят междурегионалната дейност към даден регион.
7.17. Регионалните сметки на стопанските отрасли са основани на критерия за резидентност на производствената единица. Всеки отрасъл на регионално ниво се позовава на групата от местни ЕВД, осъществяващи същата или сходна основна икономическа дейност, чийто център на икономически интерес е на тази регионална територия. Най-често този център на интересите е свързан с конкретно дългосрочно местоположение в региона, като институционалните единици, към които принадлежат местните ЕВД.
7.18. Регионалните сметки обаче имат някои отличителни характеристики. При определени дейности не винаги е лесно регионът да се обособи като конкретна област. Връзката между местоположението на централното управление и физическото местоположение на аграрния холдинг може да създаде проблем, тъй като факторите на селскостопанското производство могат да бъдат управлявани от централно управление, намиращо се в друг регион. За РИССС е важно двата субекта да се разделят и по тази причина аграрният холдинг трябва да бъде причислен към региона, където се намират производствените му фактори, а не към региона, където е централата му. Поради това от едно централно управление може да се създадат няколко единици по отношение на РИССС, т.е. толкова единици, колкото са регионите на резидентност на местните ЕВД, които са извън региона на централното управление.
7.19. Алтернативна концепция, каквато обикновено не се прилага в националните и регионалните сметки, би била строго териториална. При тази концепция се предполага, че дейностите се разпределят към територията, на която те реално се извършват, независимо от резидентността на единиците, участващи в дейността.
7.20. Въпреки че подходът според резидентността се ползва с предимство при регионалното разпределение на операциите на резидентните единици, ЕСС 2010 предоставя известни ограничени възможности за прилагане на териториалния подход (ЕСС 2010, 13.21). Това се случва, когато са създадени условни единици за земя и сгради в региона или в държавата, където се намират земята или сградите.
7.21. В хипотетичния случай, когато единици, които са резидентни в даден регион, извършват дейности само на своята регионална територия, понятието за резидентност съвпада с понятието за територия. Такъв е случаят и с регионалното разпределение въз основа на условни единици, създадени за земя и сгради, както и за некорпоративните предприятия в други държави или в региони, които са различни от региона на резидентност на собственика.
6. Селскостопански отрасъл и характерни единици
7.22. Отрасълът се състои от всички местни ЕВД, които осъществяват еднаква или сходна икономическа дейност (вж. т. 1.59). Селскостопанският отрасъл, както е описан в ИССС, принципно съответства на Раздел 01 в NACE Rev. 2, като разликите са показани в точки 1.62—1.66. Обхватът на РИССС е определен въз основа на списъка с характерни дейности, изготвен за ИССС. Съществуват някои различия между селскостопанския отрасъл в ИССС, съответно и в РИССС, и отрасъла, установен за основната рамка на националните сметки (вж. т. 1.93).
Б. ОПЕРАЦИИ С ПРОДУКТИ
7.23. Оценяването на селскостопанската продукция поражда някои специфични проблеми. Най-важните от тях са свързани със сезонната продукция, продукцията от животновъдство и времето на вписванията в сметките. Методологията на ИССС установява точни правила, уреждащи начина, по който се вземат предвид въздействията от съхранението на сезонната продукция, начина, по който се измерва продукцията от селскостопански животни и как трябва да се отчитат продуктите, които представляват незавършено производство. Тези принципи се спазват при съставянето на РИССС. Това обаче не изключва някои адаптации на регионално ниво, например при продукцията от животновъдството. Следва да се подчертае, че общият размер от регионалната оценка трябва да е идентичен с оценките на ИССС.
1. Продукция
а) Измерване на продукцията
7.24. В РИССС продукцията на даден регион представлява всички продукти в обхвата на ИССС, произведени през отчетния период в този регион от всички единици на селскостопанския отрасъл, независимо дали са предназначени за търговия извън отрасъла, за продажба на други аграрни холдинги или, в определени случаи, за използване от същия аграрен холдинг. Следователно:
всеки селскостопански продукт, който напуска даден аграрен холдинг в региона, се записва като част от продукцията на региона независимо от местоназначението си или от единицата, която го закупува;
определени селскостопански продукти, използвани като междинно потребление от същия аграрен холдинг, се включват в продукцията на региона (вж. т. 2.056).
7.25. Производственият процес при селскостопанските животни обикновено отнема няколко години. Когато се оценяват, трябва да се прави разлика между животните, класифицирани като дълготрайни активи (животни за разплод и впрегатни животни, млекодайни крави и др.), и тези, класифицирани като наличности (животни, предназначени главно за месо). По този начин, за да се избегне двойно отчитане, операциите, включващи движението на животни между аграрни холдинги (които се считат за положителни продажби за аграрните холдинги, продаващи добитъка, и за отрицателни продажби за купуващите аграрни холдинги), се разглеждат, както следва:
операциите между аграрни холдинги в един и същ регион, отнасящи се до животни, класифицирани като дълготрайни активи, се изключват взаимно, с изключение на разходите за прехвърлянето на собствеността ( 53 ). Те не се вписват като продажби на аграрния холдинг и поради това не се включват в продукцията на въпросния регион;
животни, които са класифицирани като стокови наличности и са предмет на операция между региони, се третират като положителни продажби (заедно с износа) за региона на произход, а животните, закупени от други региони — като отрицателни продажби (заедно с вноса) ( 54 );
когато разходите за прехвърляне на собствеността (транспорт, търговски надбавки и др.) са свързани с търговия с животни, класифицирани като стокови наличности, те се приспадат от продукцията; това се случва автоматично, когато става дума за покупки от аграрни холдинги в други региони, тъй като разходите са част от отрицателните продажби, докато при търговия с животни между аграрни холдинги в един и същ регион трябва да се направи корекция в продажбите и съответно в продукцията.
б) Оценяване на продукцията
7.26. Продукцията се оценява по базисни цени (вж. т. 2.082), т.е. с включени субсидии по продукти, минус данъците върху продуктите. Този метод на изчисляване означава, че данъците и субсидиите по продуктите трябва да бъдат дезагрегирани по региони.
2. Междинно потребление
а) Определение
7.27. Междинното потребление се състои от стоките (различни от дълготрайни активи) и пазарните услуги, използвани по време на производствения процес за производство на други стоки (вж. точки 2.097—2.109).
7.28. При съставяне на РИССС междинното потребление включва:
селскостопанските продукти, закупени за използване по време на производствения процес от други аграрни холдинги (независимо дали в същия или в друг регион);
определени продукти, използвани като вътрешно потребление и вписани като продукция (вж. точки 2.054—2.058 и 7.24).
7.29. Особеният случай с FISIM се третира в регионалните сметки по същия начин, както в националните сметки. Ако оценката на наличностите на заемите и депозитите е налична по региони, може да се използва възходящият метод. Обикновено обаче такива оценки не са налични по региони. Когато случаят е такъв, разпределянето на FISIM към отрасъла ползвател се извършва по втория по целесъобразност метод: като показатели за разпределянето се използват регионалната брутна продукция или брутната добавена стойност по отрасли (ЕСС 2010, 13.40).
б) Оценяване на междинното потребление
7.30. Всички продукти и услуги, използвани за междинно потребление, се оценяват по покупни цени (без подлежащия на приспадане ДДС) (вж. точки 2.110—2.114).
3. Бруто капиталообразуване
7.31. Бруто капиталообразуването за селското стопанство се подразделя на:
GFCF;
изменения на запасите.
а) GFCF
7.32. В селското стопанство е налице образуване на основен капитал всеки път, когато даден притежател придобие или произведе дълготрайни активи, които са предназначени за използване за срок от повече от една година като фактори на производство в процеса на селскостопанското производство. Критерият за разпределение за отчитането на GFCF се отнася до отраслите ползватели, а не до отрасъла, към който принадлежи юридическият собственик.
7.33. Дълготрайните активи, притежавани от многорегионална единица, се разпределят към местните ЕВД, където се използват. Дълготрайните активи, които се използват на база оперативен лизинг, се записват в региона на собственика на активите, а тези, които се използват при условията на финансов лизинг, се записват в региона на ползвателя (ЕСС 2010, 13.33).
7.34. Новите активи, които се включват в основния капитал, се въвеждат бруто, т.е. без приспадане на потреблението на основен капитал. Освен това потреблението на основен капитал обикновено се изчислява спрямо тези активи. Нето капиталообразуването се получава чрез приспадане на потреблението на дълготрайни активи от бруто капиталообразуването.
7.35. Производствените единици могат да продават съществуващи активи една на друга, например машини втора употреба. Когато има движение на активите между отраслите и регионите, общата платена цена се включва в GFCF в един отрасъл или регион, а получената цена се приспада от GFCF в другия отрасъл или регион. Разходите по операции, свързани със собствеността върху активи, като например такси за правни услуги при продажбата на земя и съществуващи сгради, се зачисляват като допълнително GFCF от приобретателя, дори ако някои от разходите са платени от продавача.
7.36. GFCF за животни в даден регион трябва да се съставя в съответствие с ЕСС 2010 (точки 3.124—3.138) и точки 2.149—2.161 от настоящото приложение. GFCF за животни се равнява на разликата между броя на придобитите животни през годината (естественият прираст и покупките извън региона, включително внос), включително от производството за собствена сметка, и броя на отписаните животни (за клане, продажба в други региони, включително износ, или друго крайно използване). Когато всички региони са агрегирани, е важно да се гарантира, че междурегионалните потоци се изключват взаимно (с изключение на разходите за прехвърляне на собственост), така че сумата от всички регионални GFCF да е същата като GFCF на националните сметки за селското стопанство. Когато се използва възходящият метод, се прилага следното: продажбите на животни за аграрни холдинги в други региони представляват отрицателно GFCF, докато покупките от други региони са положително GFCF. За изчисляване на GFCF за животните в даден регион може да се използва препоръчаният косвен метод (вж. т. 2.156).
б) Изменения на запасите
7.37. Запасите обхващат всички активи, които не са част от основния капитал и които в определен момент се притежават временно от производствените единици. Разграничават се два вида запаси: запаси при влагане и запаси от продукция (вж. т. 2.171).
7.38. При животни, класифицирани като запаси, търговската дейност, която трябва да се вземе предвид при изчисляване на измененията на запасите, включва продажбите на и покупките от други региони, както и вноса и износа.
В. РАЗПРЕДЕЛИТЕЛНИ ОПЕРАЦИИ И ДРУГИ ПОТОЦИ
7.39. Практическите трудности, свързани с получаването на надеждна регионална информация за разпределителните операции в определени случаи, по-специално когато единиците извършват дейности в повече от един регион или когато регионът не винаги представлява ясно определена област, в която се извършват определени дейности, са причината поради която ЕСС обхваща регионалните сметки в селскостопанския отрасъл само по отношение на няколко агрегата: добавена стойност, субсидии, данъци, възнаграждения на наетите лица, наеми и други доходи, лихви и GFCF.
1. Общи правила
7.40. Разпределителните операции се записват на основата на принципа на начисляването, т.е. в момента, когато икономическа стойност, задължение или вземане се създава, трансформира или заличава, или престава да съществува, а не в момента на действителното извършване на плащането. Този принцип на отчитане (на базата на права и задължения) се прилага към всички потоци, независимо дали те са парични, нито дали се осъществяват между единици или в рамките на една единица.
7.41. Когато обаче датата, на която вземането (дългът) е придобит(о), не може да бъде определена с точност, може да се използва датата на плащането или друго приемливо приближение на основата на принципа на начисляването (вж. т. 3.007).
2. Добавена стойност
а) Общи правила
7.42. Добавената стойност е резултат от производствената дейност на дадена икономика или на един от нейните отрасли през даден период от време, като тя е балансиращата позиция в сметка „Производство“. Тя е разликата между стойността на продукцията и стойността на междинното потребление. Тя е ключовата позиция при измерване производителността на дадена икономика или отрасъл (вж. т. 3.013), или на даден регион или отрасъл в рамките на регион.
б) Изчисляване на добавената стойност
7.43. Добавената стойност може да се въведе бруто (брутна добавена стойност по базисни цени) или нето (нетна добавена стойност по базисни цени), т.е. преди или след приспадане на потреблението на основен капитал. Следвайки метода за оценяване на продукцията (базисна цена) и междинното потребление (покупни цени), добавената стойност се измерва по базисни цени (вж. т. 3.013).
7.44. Използването на базисни цени означава, че данъците върху продуктите и субсидиите по продуктите трябва да бъдат отнесени към определени стоки и услуги, които след това трябва да бъдат разпределени между регионите.
7.45. С приспадане на другите данъци върху производството от добавената стойност по базисни цени и като се добавят другите субсидии за производство, се получава добавената стойност по факторни разходи. Нетната добавена стойност по факторни разходи представлява дохода от факторите на производството (вж. т. 3.014).
3. Потребление на основен капитал
7.46. В РИССС стоките и услугите, които съставляват основния капитал на аграрния холдинг (като насаждения, в които се отглеждат многогодишни растения, машини и сгради, основни подобрения върху земите, софтуер, разходи по прехвърляне на собствеността върху непроизведени активи), са обект на износване, повреждане и остаряване като средство за производство в производствения процес. Износването, повреждането и остаряването се измерват като потребление на основен капитал. Както при ИССС, потреблението на основен капитал не се изчислява за продуктивни животни.
4. Субсидии
7.47. При РИССС се прилагат същите правила, както при ИССС: потоците, класифицирани като оперативни субсидии в ИССС, се класифицират по същия начин в РИССС, а за потоците под формата на капиталови трансфери се прилага подобно третиране.
5. Данъци
7.48. При РИССС се прилагат същите правила, както при ИССС: различните видове данъци се класифицират по същия начин в РИССС, както се класифицират в ИССС.
6. Възнаграждения на наетите лица
7.49. Що се отнася до производителите, възнаграждението на наетите лица се разпределя на местните ЕВД, в които са наети хората. Когато тези данни не са на разположение, възнаграждението на наетите лица се разпределя въз основа на отработеното време, като втори по целесъобразност метод. Ако няма данни нито за възнаграждението на наетите лица, нито за отработеното време, се използва броят на наетите лица в местните ЕВД (вж. ЕСС 2010, 13.42).
7. Нетен опериращ излишък
7.50. Нетният опериращ излишък се получава от нетната добавена стойност по базисни цени, като се приспаднат възнаграждението на наетите лица и други данъци върху производството и се добавят други субсидии за производство.
8. Лихви, наеми
7.51. При РИССС се прилагат същите правила, както при ИССС: потоците, които са класифицирани като лихва и наеми в ИССС, са класифицирани по същия начин в РИССС.
9. Предприемачески доход в селското стопанство: общи правила за изчисляване
7.52. Пряко дължимият доход от собственост, произтичащ от селскостопански дейности и неселскостопански второстепенни дейности, т.е. лихви, плащани по заеми, взети във връзка с тези дейности, включително за закупуване на земеделска земя, както и наеми, плащани на собственици на земи, се приспада от опериращия излишък (вж. точки 3.070—3.087).
Г. КРАТЪК ПРЕГЛЕД НА ИЗПЪЛНЕНИЕТО
1. Въведение
7.53. Настоящият раздел има за цел да насочи вниманието към някои аспекти на методологията, по-специално избора на единицата „аграрен холдинг“ и измерването на продукцията.
7.54. Аграрният холдинг е референтната единица за статистическите изследвания, свързани със селското стопанство, както на национално, така и на поднационално ниво. Това е основно предимство на РИССС, тъй като означава, че оценката на количествата продукция може директно да се основава на статистическите системи за измерване на площи земя, добиви, размери на стадото и др. Друго предимство на избора на аграрния холдинг е, че дава възможност сметките да бъдат по-последователни. Продукцията и разходите за нея всъщност се отнасят до идентични набори от единици, дори ако методите на екстраполиране варират от един източник до друг. И накрая, чрез избора на аграрния холдинг, заедно с понятията за характерни дейности и единици, се избягва нуждата от корекции, които могат да са спорни, какъвто би могъл да бъде случаят със семейните градини и отглеждането за лични нужди на селскостопански животни извън стопанство. Това правило улеснява сравняването между държавите. Действително, връзката със статистически данни във физически количества, които са от решаващо значение за селското стопанство и които гарантират, че измерванията на отчетните записи ще бъдат последователни, тъй като по този начин корекциите или „нестатистическите“ корекции са ограничени, очевидно опростява и подобрява изчисленията. Тези аспекти са също така в съответствие с целта да се дава приоритет на възходящия подход в РИССС.
2. Определяне на регионалното селско стопанство
7.55. За всеки регион селскостопанският отрасъл се състои от всички аграрни холдинги, чиито фактори на производство са разположени в самия регион. Този принцип, който е в съответствие с понятието за резидентност на производствените единици, може да доведе до няколко проблема: селскостопанската статистика обикновено определя местоположението на аграрните холдинги според местоположението на тяхната централа, а не директно според местоположението на факторите на производство. Тези две местоположения не винаги съвпадат, като вероятността те да са различни нараства с увеличаването на размера на аграрните холдинги. Поради това при съставянето на РИССС някои аграрни холдинги трябва да бъдат прекласифицирани между регионите и дори в някои случаи да бъдат разделени. Възможно е това да е трудно постижимо на практика, като в такъв случай може да е за предпочитане да се запази местоположението на аграрните холдинги от статистическите изследвания. Това предложение обаче зависи от две условия: първо, методът за определяне на местоположението трябва да бъде еднакъв за всички региони в страната и второ, всички отчетни записи трябва да бъдат оценени чрез ползване на източници, които използват едни и същи правила за определяне на местоположението на аграрните холдинги.
3. Измерване на селскостопанската продукция
7.56. Селскостопанската продукция включва определени растителни продукти, които се използват отново от същия аграрен холдинг под формата на междинно потребление; това се отнася основно до продукти за фуражи на животните. В частност при полските култури продукцията на регионално ниво често може да се определи въз основа на количествата, прибрани във всеки регион, на които след това се придава стойност чрез цени. В този случай се оценява цялата продукция, независимо дали е предназначена за предлагане на пазара извън отрасъла, за продажба на други аграрни холдинги или за използване от същия аграрен холдинг. Така продукцията на всеки регион се получава директно и в съответствие с понятието, прието за ИССС и РИССС. Цените, според които се оценява продукцията, формираща вътрешното потребление, могат да се основават и на регионални данни, съответстващи на цените, на които продукцията се предлага на пазара. Липсата на регионални данни за цените обаче създава общ проблем, когато става въпрос за оценяване на продукцията — както на предлаганата на пазара (регионална) продукция, така и на продукцията, която формира вътрешното потребление. Поради това оценката на РИССС за продукти, формиращи вътрешното потребление, поражда същите трудности, както оценката на продукти, които се предлагат на пазара. Очевидно положението е различно, когато количествата не могат да бъдат оценени на регионално ниво. В този случай обикновено може да се използва единствено низходящ метод, основан на оценки на национално ниво ( 55 ).
7.57. По отношение на животните, независимо дали те са класифицирани като запаси или като основен капитал, се вземат предвид следните елементи:
7.58. В определени случаи косвеният метод за изчисляване на продукцията от животновъдството може да е прекалено труден на регионално ниво. Тогава е по-добре продукцията да се изчислява въз основа на модел, при който се използват физически данни, след което стойностите се коригират към тези в ИССС.
4. Неделими неселскостопански второстепенни дейности
7.59. Съществуват различни начини за включване на неделимите неселскостопански второстепенни дейности в РИССС в зависимост от вида дейност. Някои от тези второстепенни дейности са силно концентрирани на регионално ниво — например преработката на селскостопански продукти. В този случай при оценката на продукцията както по отношение на количествата, така и на цените, може да се разчита на местни статистически данни. За тази продукция стойностите в ИССС са на практика същите, като тези в РИССС. Други случаи обаче може да представляват по-голяма трудност. Например може да няма регионален източник за някои дейности, особено ако те не са концентрирани в определени региони от самото начало. За други дейности регионалните данни се предоставят чрез статистически изследвания или от информация от микроикономически сметки (например Системата за земеделска счетоводна информация (СЗСИ), но няма гаранция, че те са представителни на регионално ниво. Освен това данните може да са стари и да няма налични източници на надеждно актуализиране. И накрая, понякога не са налични качествени показатели на регионално ниво. Във всички тези случаи стойностите на ИССС са отправна точка за РИССС, като често трябва да се използва низходящият метод.
5. Междинно потребление
7.60. Междинното потребление в РИССС включва използваните от аграрните холдинги селскостопански продукти, независимо дали те се търгуват директно между притежателите в същия регион или в различни региони, или сменят собственика си чрез посредници, които е възможно да станат собственици на продуктите, преди те да бъдат препродадени. Освен това някои селскостопански продукти за вътрешно потребление също се вписват като междинно потребление, главно някои растения, използвани като фуражи. Покупката на животни, дори внесени, не се вписва като междинно потребление.
7.61. Първият метод за изчисляване на междинното потребление на селскостопански продукти на регионално ниво представлява изчисляване на разликата между продукцията на РИССС и тази част от продукцията, която е предназначена да напусне отрасъла, на база отделни продукти ( 56 ). Това обаче не представя съвсем точно междинното потребление на селскостопански продукти във всеки регион, тъй като докато селскостопанските продукти, предназначени за междинно потребление от аграрни холдинги в други региони, са включени, тези, които са от аграрни холдинги в други региони, не са. Поради това междинното потребление трябва да бъде коригирано в съответствие със стойностите в ИССС.
7.62. Възможен е и друг метод на изчисляване с помощта на СЗСИ като източник на информация. Този източник позволява да се оцени междинното потребление на селскостопански продукти, независимо дали те са от продажби от други аграрни холдинги или от други източници, например внос. СЗСИ обаче не обхваща по абсолютно същия начин продуктите, които се използват като междинно потребление от същия аграрен холдинг, и съответно са необходими корекции. Поради това по аналогия междинното потребление трябва да бъде коригирано в съответствие със стойностите в ИССС.
ПРИЛОЖЕНИЕ II
ПРОГРАМА ЗА ПРЕДАВАНЕ НА ДАННИТЕ
За всяка отделна позиция за продукцията (позиции 01—18, в т.ч. и подпозициите) се предават стойността по базисни цени и нейните компоненти (стойност по цени на производител, субсидии по продуктите и данъци върху продуктите).
Данните за сметка „Производство“ и за бруто образуването на основен капитал (GFCF) се предават както по текущи цени, така и по цени от предходната година.
Всички стойности се изразяват в милиони единици на националната валута. Вложеният труд се изразява в хиляди годишни работни единици.
Данните за регионалните икономически сметки за селското стопанство (РИССС) се предоставят на ниво NUTS 2 и се предават само по текущи цени.
1. Сметка „Производство“
|
|
Предаване на данни за референтната година n |
|||
а) |
б) |
в) |
г) |
||
Позиция |
Списък на променливите |
ноември година n (оценки в ИССС) |
март година n+1 (оценки в ИССС) |
септември година n+1 (данни в ИССС) |
септември година n+2 (данни в РИССС) |
01 |
ЗЪРНЕНИ КУЛТУРИ (в т.ч. семена) |
X |
X |
X |
X |
01.1 |
Пшеница и спелта |
X |
X |
X |
X |
01.1/1 |
Мека пшеница и спелта |
— |
— |
X |
X |
01.1/2 |
Твърда пшеница |
— |
— |
X |
X |
01.2 |
Ръж и смес от пшеница и ръж |
X |
X |
X |
X |
01.3 |
Ечемик |
X |
X |
X |
X |
01.4 |
Овес и смеси от летни зърнени култури |
X |
X |
X |
X |
01.5 |
Царевица за зърно |
X |
X |
X |
X |
01.6 |
Ориз |
X |
X |
X |
X |
01.7 |
Други зърнени култури |
X |
X |
X |
X |
02 |
ТЕХНИЧЕСКИ КУЛТУРИ |
X |
X |
X |
X |
02.1 |
Маслодайни семена и плодове (в т.ч. семена) |
X |
X |
X |
X |
02.1/1 |
Рапица и репични семена |
— |
— |
X |
X |
02.1/2 |
Слънчоглед |
— |
— |
X |
X |
02.1/3 |
Соя |
— |
— |
X |
X |
02.1/4 |
Други маслодайни продукти |
— |
— |
X |
X |
02.2 |
Протеинови култури (в т.ч. семена) |
X |
X |
X |
X |
02.3 |
Суров тютюн |
X |
X |
X |
X |
02.4 |
Захарно цвекло |
X |
X |
X |
X |
02.5 |
Други технически култури |
X |
X |
X |
X |
02.5/1 |
Влакнодайни растения |
— |
— |
X |
— |
02.5/2 |
Хмел |
— |
— |
X |
— |
02.5/3 |
Други технически култури: други |
— |
— |
X |
— |
03 |
ФУРАЖНИ РАСТЕНИЯ |
X |
X |
X |
X |
03.1 |
Фуражна царевица |
— |
— |
X |
X |
03.2 |
Фуражни кореноплодни култури (в т. ч. фуражно цвекло) |
— |
— |
X |
X |
03.3 |
Други фуражни растения |
— |
— |
X |
X |
04 |
ЗЕЛЕНЧУЦИ И ГРАДИНАРСКИ ПРОДУКТИ |
X |
X |
X |
X |
04.1 |
Пресни зеленчуци |
X |
X |
X |
X |
04.1/1 |
Карфиол |
— |
— |
X |
— |
04.1/2 |
Домати |
— |
— |
X |
— |
04.1/3 |
Други пресни зеленчуци |
— |
— |
X |
— |
04.2 |
Растения и цветя |
X |
X |
X |
X |
04.2/1 |
Разсад |
— |
— |
X |
— |
04.2/2 |
Декоративни растения и цветя (в т. ч. коледни елхи) |
— |
— |
X |
— |
04.2/3 |
Насаждения |
— |
— |
X |
— |
05 |
КАРТОФИ (в т.ч. семена) |
X |
X |
X |
X |
06 |
ПЛОДОВЕ |
X |
X |
X |
X |
06.1 |
Пресни плодове |
X |
X |
X |
X |
06.1/1 |
Десертни ябълки |
— |
— |
X |
— |
06.1/2 |
Десертни круши |
— |
— |
X |
— |
06.1/3 |
Праскови |
— |
— |
X |
— |
06.1/4 |
Други пресни плодове |
— |
— |
X |
— |
06.2 |
Цитрусови плодове |
X |
X |
X |
X |
06.2/1 |
Сладки портокали |
— |
— |
X |
— |
06.2/2 |
Мандарини |
— |
— |
X |
— |
06.2/3 |
Лимони |
— |
— |
X |
— |
06.2/4 |
Други цитрусови плодове |
— |
— |
X |
— |
06.3 |
Тропически плодове |
X |
X |
X |
X |
06.4 |
Грозде |
X |
X |
X |
X |
06.4/1 |
Десертно грозде |
— |
— |
X |
— |
06.4/2 |
Други сортове грозде |
— |
— |
X |
— |
06.5 |
Маслини |
X |
X |
X |
X |
06.5/1 |
Трапезни маслини |
— |
— |
X |
— |
06.5/2 |
Други маслини |
— |
— |
X |
— |
07 |
ВИНО |
X |
X |
X |
X |
07.1 |
Трапезно вино |
— |
— |
X |
— |
07.2 |
Качествено вино |
— |
— |
X |
— |
08 |
МАСЛИНОВО МАСЛО |
X |
X |
X |
X |
09 |
ДРУГИ РАСТИТЕЛНИ ПРОДУКТИ |
X |
X |
X |
X |
09.1 |
Растителни материали, използвани главно за сплитане |
— |
— |
X |
— |
09.2 |
Семена |
— |
— |
X |
— |
09.3 |
Други растителни продукти: други |
— |
— |
X |
— |
10 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ РАСТЕНИЕВЪДСТВО (01—09) |
X |
X |
X |
X |
11 |
ЖИВОТНИ |
X |
X |
X |
X |
11.1 |
Едър рогат добитък |
X |
X |
X |
X |
11.2 |
Свине |
X |
X |
X |
X |
11.3 |
Еднокопитни |
X |
X |
X |
X |
11.4 |
Овце и кози |
X |
X |
X |
X |
11.5 |
Домашни птици |
X |
X |
X |
X |
11.6 |
Други животни |
X |
X |
X |
X |
12 |
ЖИВОТИНСКИ ПРОДУКТИ |
X |
X |
X |
X |
12.1 |
Мляко |
X |
X |
X |
X |
12.2 |
Яйца |
X |
X |
X |
X |
12.3 |
Други животински продукти |
X |
X |
X |
X |
12.3/1 |
Сурова вълна |
— |
— |
X |
— |
12.3/2 |
Копринени буби |
— |
— |
X |
— |
12.3/3 |
Други животински продукти: други |
— |
— |
X |
— |
13 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ ЖИВОТНОВЪДСТВО (11+12) |
X |
X |
X |
X |
14 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ СЕЛСКОСТОПАНСКИ СТОКИ (10+13) |
X |
X |
X |
X |
15 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ СЕЛСКОСТОПАНСКИ УСЛУГИ |
X |
X |
X |
X |
15.1 |
Селскостопански услуги |
— |
— |
X |
— |
15.2 |
Наемане на млечна квота |
— |
— |
X |
— |
16 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ СЕЛСКО СТОПАНСТВО (14+15) |
X |
X |
X |
X |
17 |
НЕСЕЛСКОСТОПАНСКИ ВТОРОСТЕПЕННИ ДЕЙНОСТИ (НЕДЕЛИМИ) |
X |
X |
X |
X |
17.1 |
Преработка на селскостопански продукти |
X |
X |
X |
X |
17.2 |
Други неделими второстепенни дейности (стоки и услуги) |
X |
X |
X |
X |
18 |
ПРОДУКЦИЯ ОТ ОТРАСЪЛ СЕЛСКО СТОПАНСТВО (16+17) |
X |
X |
X |
X |
19 |
ОБЩО МЕЖДИННО ПОТРЕБЛЕНИЕ |
X |
X |
X |
X |
19.01 |
Семена и посадъчен материал |
X |
X |
X |
X |
19.02 |
Енергия; смазочни материали |
X |
X |
X |
X |
19.02/1 |
— електроенергия |
— |
— |
X |
— |
19.02/2 |
— газ |
— |
— |
X |
— |
19.02/3 |
— други горива |
— |
— |
X |
— |
19.02/4 |
— други |
— |
— |
X |
— |
19.03 |
Торове и подобрители на почвата |
X |
X |
X |
X |
19.04 |
Продукти за растителна защита и пестициди |
X |
X |
X |
X |
19.05 |
Ветеринарни разходи |
X |
X |
X |
X |
19.06 |
Фуражи за животни |
X |
X |
X |
X |
19.06/1 |
— фуражи, доставени от други аграрни холдинги |
X |
X |
X |
X |
19.06/2 |
— фуражи, закупени извън селскостопанския отрасъл |
X |
X |
X |
X |
19.06/3 |
— фуражи, произведени и използвани от същия аграрен холдинг |
X |
X |
X |
X |
19.07 |
Поддръжка на материалите |
X |
X |
X |
X |
19.08 |
Поддръжка на сградите |
X |
X |
X |
X |
19.09 |
Селскостопански услуги |
X |
X |
X |
X |
19.10 |
Косвено измерени услуги на финансовите посредници (FISIM) |
X |
X |
X |
X |
19.11 |
Други стоки и услуги |
X |
X |
X |
X |
20 |
БРУТНА ДОБАВЕНА СТОЙНОСТ ПО БАЗИСНИ ЦЕНИ (18-19) |
X |
X |
X |
X |
21 |
ПОТРЕБЛЕНИЕ НА ОСНОВЕН КАПИТАЛ |
X |
X |
X |
X |
21.1 |
Оборудване |
— |
— |
X |
— |
21.2 |
Сгради |
— |
— |
X |
— |
21.3 |
Насаждения |
— |
— |
X |
— |
21.4 |
Други |
— |
— |
X |
— |
22 |
НЕТНА ДОБАВЕНА СТОЙНОСТ ПО БАЗИСНИ ЦЕНИ (20-21) |
X |
X |
X |
X |
2. Сметка „Формиране на дохода“
|
|
Предаване на данни за референтната година n |
|||
а) |
б) |
в) |
г) |
||
Позиция |
Списък на променливите |
ноември година n (оценки в ИССС) |
март година n+1 (оценки в ИССС) |
септември година n+1 (данни в ИССС) |
септември година n+2 (данни в РИССС) |
23 |
ВЪЗНАГРАЖДЕНИЕ НА НАЕТИТЕ ЛИЦА |
X |
X |
X |
X |
24 |
ДРУГИ ДАНЪЦИ ВЪРХУ ПРОИЗВОДСТВОТО |
X |
X |
X |
X |
25 |
ДРУГИ СУБСИДИИ ЗА ПРОИЗВОДСТВОТО |
X |
X |
X |
X |
26 |
ДОХОД ПО ФАКТОРНИ РАЗХОДИ (22-24+25) |
X |
X |
X |
X |
27 |
ОПЕРИРАЩ ИЗЛИШЪК/СМЕСЕН ДОХОД (22-23-24+25) |
X |
X |
X |
X |
3. Сметка „Предприемачески доход“
|
|
Предаване на данни за референтната година n |
|||
а) |
б) |
в) |
г) |
||
Позиция |
Списък на променливите |
ноември година n (оценки в ИССС) |
март година n+1 (оценки в ИССС) |
септември година n+1 (данни в ИССС) |
септември година n+2 (данни в РИССС) |
28 |
НАЕМИ И ДРУГИ ПЛАЩАНИЯ, СВЪРЗАНИ С НАЕТА НЕДВИЖИМА СОБСТВЕНОСТ |
X |
X |
X |
X |
29 |
ДЪЛЖИМИ ЛИХВИ |
X |
X |
X |
X |
30 |
ЛИХВИ ЗА ПОЛУЧАВАНЕ |
X |
X |
X |
X |
31 |
ПРЕДПРИЕМАЧЕСКИ ДОХОД (27-28-29+30) |
X |
X |
X |
X |
4. Елементи на капиталовата сметка
|
|
Предаване на данни за референтната година n |
|||
а) |
б) |
в) |
г) |
||
Позиция |
Списък на променливите |
ноември година n (оценки в ИССС) |
март година n+1 (оценки в ИССС) |
септември година n+1 (данни в ИССС) |
септември година n+2 (данни в РИССС) |
32 |
GFCF В СЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОДУКТИ |
— |
— |
X |
X |
32.1 |
GFCF в насаждения |
— |
— |
X |
— |
32.2 |
GFCF в животни |
— |
— |
X |
— |
33 |
GFCF В НЕСЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОДУКТИ |
— |
— |
X |
X |
33.1 |
GFCF в материали |
— |
— |
X |
— |
33.2 |
GFCF в сгради |
— |
— |
X |
— |
33.3 |
Друго GFCF |
— |
— |
X |
— |
34 |
GFCF (БЕЗ ПОДЛЕЖАЩИЯ НА ПРИСПАДАНЕ ДДС) (32+33) |
— |
— |
X |
X |
35 |
НЕТНО ОБРАЗУВАНЕ НА ОСНОВЕН КАПИТАЛ (БЕЗ ПОДЛЕЖАЩИЯ НА ПРИСПАДАНЕ ДДС) (34-21) |
— |
— |
X |
X |
36 |
ИЗМЕНЕНИЯ НА ЗАПАСИТЕ |
— |
— |
X |
X |
37 |
КАПИТАЛОВИ ТРАНСФЕРИ |
— |
— |
X |
X |
37.1 |
Инвестиционни субсидии |
— |
— |
X |
— |
37.2 |
Други капиталови трансфери |
— |
— |
X |
— |
5. Вложен труд в селското стопанство
|
|
Предаване на данни за референтната година n |
||
а) |
б) |
в) |
||
Позиция |
Списък на променливите |
ноември година n (оценки в ИССС) |
март година n+1 (оценки в ИССС) |
септември година n+1 (данни в ИССС) |
38 |
ОБЩО ВЛОЖЕН ТРУД В СЕЛСКОТО СТОПАНСТВО |
X |
X |
X |
38.1 |
Вложен труд, за който не се плаща трудово възнаграждение |
X |
X |
X |
38.2 |
Вложен труд, за който се плаща трудово възнаграждение |
X |
X |
X |
( 1 ) Регламент (ЕО) № 223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година относно европейската статистика и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1101/2008 за предоставянето на поверителна статистическа информация на Статистическата служба на Европейските общности, на Регламент (ЕО) № 322/97 на Съвета относно статистиката на Общността и на Решение 89/382/ЕИО, Евратом на Съвета за създаване на Статистически програмен комитет на Европейските общности (ОВ L 87, 31.3.2009 г., стр. 164).
( 2 ) Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (ОВ L 154, 21.6.2003 г., стр. 1).
( 3 ) Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г. относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Съюза (ОВ L 264, 25.9.2006 г., стр. 13).
( 4 ) Европейска система от национални и регионални сметки — ЕСС 2010, Люксембург 2013.
►M6 ( 5 ) Система от национални сметки, 2008 г. Съвместна публикация на Организацията на обединените нации, Европейската комисия, Международния валутен фонд, ОИСР и Световната банка. ◄
( 6 ) Следва да се отбележи, че независимо от това, че ЕСС дава предимство на местните ЕВД, единицата, която е най-подходяща за анализа на производствения процес, е единицата за хомогенно производство (ЕХП). Тази единица се използва за анализиране на вложените ресурси и продукцията, тъй като тя съответства точно на вид дейност. Поради това институционалните единици се делят на толкова ЕХП, колкото дейности съществуват (различни от спомагателните). Чрез групирането на тези ЕХП е възможно да се раздели икономиката на „чисти“ (хомогенни) отрасли. По правило ЕХП не може да бъде директно наблюдавана. По тази причина сметките на хомогенните отрасли не могат да се съставят на база на групи от ЕХП. ЕСС описва метод за съставянето на тези сметки. Той включва причисляването на вторичното производство и съответните разходи за дейността на отраслите към подходящи хомогенни отрасли (ЕСС 2010, 2.153 — 2.156, 9.52 — 9.63).
( 7 ) Тези малки единици, произвеждащи за собствено потребление, а не за продажба, извършват селскостопански дейности, без да са икономически зависими от тях.
( 8 ) За отбелязване е обаче фактът, че някои вторични дейности винаги се смятат за отделими от селскостопанската дейност, като например даване под наем на сгради и помещения.
( 9 ) ►M3 ISIC Rev. 4 ◄ : международен стандарт за класификация на отраслите на всички икономически дейности, разработен от ООН.
( 10 ) Вж. също така „Обяснителни бележки“: Евростат: NACE Rev. 2, Статистическа класификация на икономическите дейности в Европейската общност, Тема 2, Серия Д, Люксембург, 2007 г.
( 11 ) Причината за това отклонение от общото правило е, че в тези специални случаи значителна част от семената се добиват в резултат на производството на съответните житни, маслодайни, протеинови растения или картофи, докато в другите случаи те се произвеждат в специални холдинги.
( 12 ) Вж. „Уводни насоки“ към NACE Rev. 2. Статистическа класификация на икономическите дейности в Европейската общност, Тема 2, Серия Д, Люксембург, 2007 г.
( 13 ) Вторичен продукт е продукт, който технически е свързан с производството на други продукти. Той може да бъде изключителен, особен, когато е свързан с други продукти от същата група, но чието производство е нехарактерно за тази група или обичаен, когато е свързан с други продукти, но чието производство не е особено за една група.
( 14 ) Оборудването и машините принадлежат на кооператива за разлика от машинен парк, който обикновено е собственост на отделен холдинг.
( 15 ) Срв. 2.029 до 2.031 за времето, в което запасите се отчитат.
►M6 ( 16 ) ФАО (1996) Система от икономически сметки за хранителната промишленост и селското стопанство, ООН, Рим. ◄
( 17 ) Продукцията при тези животни се изчислява чрез събиране на стоките от основния капитал, произведени за собствена сметка (= постъпления минус ликвидиране на активи), и продажбите (= пласиране).
( 18 ) Когато се оценява търговията, разходите при прехвърлянето на собственост (търговски надбавки и транспортни разходи) се включват в стойността на придобитите активи. В случая на търговия между резидентни холдинги продажбите и покупките взаимно се компенсират с изключение на разходите по прехвърлянето, които се разглеждат при изчисляването на продукцията като „отрицателна продажба“.
( 19 ) По подобен начин се разглеждат и други селскостопански продукти, имащи характер на запаси.
( 20 ) Това е основно случаят, когато производството се подпомага, а в някои случаи става възможно чрез направените разходи на работодателя.
( 21 ) Лизингът се отличава от обикновеното наемане по това, че рисковете и предимствата на собствеността при лизинга се прехвърлят де факто, но не де юре от наемодателя към наемателя (който използва актива). Европейската система от сметки взема под внимание икономическите условия на лизинга чрез отчитане на факта, че наемодателят предоставя кредит на наемателя, което позволява на последния да закупи дълготрайна стока и да стане де факто собственик. По тази причина лизингът се счита за специална форма на инвестиционно финансиране.
( 22 ) Като пряко следствие от този метод разходите, свързани с търговията с дълготрайни активи — животни — между единиците, следва да се отчита в показателя „бруто образуване на основен капитал“ на приобретателя.
( 23 ) В този случай дейността по отсичане на насажденията и продажбата на дървения материал се класифицира като лесовъдна дейност.
( 24 ) Следва да се отбележи, че стойността на услугата по разчистването, която може да се фактурира от разчистващата фирма, представлява междинно потребление на услуга.
( 25 ) Разглеждането на продажбата на животни за клане (т.е. в кланица или от фермера, включително всички продажби на неселскостопански единици за стопански нужди, различни от клане) като ликвидиране на дълготрайни активи представлява опростяване на счетоводната процедура за отчитане на ликвидирането на дълготрайни активи, чието стопанско предназначение се е променило. „Дълготрайните активи“ животни в действителност са превърнати в стокови наличности като се отчита поток, наречен „други промени в обема“ (сравни 2.136), записан в сметката „други промени в обема на активите“. Те се продават само под формата на стокови наличности, като тогава продажбата представлява изтегляне от стоковите наличности, а не ликвидиране на активи.
( 26 ) Доколкото продажбата и покупката се извършват през един и същ отчетен период. В противен случай се отчитат ликвидирането (за периода, през който се е извършила продажбата) и придобиването (за периода, през който се е извършила покупката).
( 27 ) Включително клане за собствено крайно потребление или плащане в натура.
( 28 ) Търговията с животни за разплод между фермери не се вписва в сметките. Такъв и случаят и когато търговията се извършва чрез посредници (ако покупката и продажбата се извършват в един и същ период от време). Но разходите по прехвърляне на собствеността (посреднически услуги, търговски надбавки, транспортни разходи, и т.н.) трябва да се включат в стойността на бруто образуването на основен капитал за животни.
( 29 ) За разлика от ЕСС 2010 (3.140) съгласно СНС 2008 (10.94) потреблението на основен капитал трябва да се изчислява за животните.
( 30 ) Може да бъде използван всеки друг метод, който води до същите резултати.
( 31 ) Приспадането съответства на теоретичния случай, когато вносът на производителни животни се отчита като Бруто образуване на основен капитал. На практика всички животни, внесени от селскостопанския отрасъл се третират като промяна в стоковите наличности (сравни 2.205).
( 32 ) Другите промени в обема обикновено се приемат като наличности от стоки, унищожени в резултат на извънредни събития (например природни бедствия). Текущите загуби са включени в изтеглянията от стоковите наличности.
( 33 ) Използва се разбивка на продукцията на продажби (и друга употреба) и промени в стоковите наличности.
( 34 ) Подобен резултат може да се получи с отчитане на продажбите на шестмесечна база и се изчисли добивът за референтната година „n“ чрез събиране на продажбите от второто полугодие „n“ с тези от първото полугодие „n + 1“.
( 35 ) Тази категория не включва плащанията, които се извършват предимно в интерес на наетите. Подобни плащания представляват част от междинното потребление (срв. 2.108 (е)).
( 36 ) Селскостопанските продукти, предоставени на служителите, са продукция на селскостопанския отрасъл.
( 37 ) Квартирните услуги се разглеждат като отделна неаграрна дейност, в резултат на което се появяват само като компенсация на наетите и като отчисление от опериращия излишък на селскостопанския сектор. Ако те се явяват неделима неаграрна дейност, то биха се отчитали като компонент на производството и форма на компенсация на наетите.
( 38 ) Те отговарят по-специално на работните заплати, които работодателите продължават да заплащат временно на своите наети лица в случай на заболяване, майчинство, трудова злополука, инвалидност или съкращение, доколкото всяка една от тези суми може да се разграничи от останалите.
( 39 ) Оборотът е най-важната данъчна позиция. Всички държави-членки на ЕС събират данък върху оборота във формата на ДДС. Размерът на този данък варира в различните държави-членки. Най-общо казано размерът на данъка върху селскостопанската продукция е по-нисък от нормалния.
( 40 ) Процентът може да варира според вида на продукта и канала на дистрибуция.
( 41 ) Различията между действащите системи на ДДС в отделните държави-членки понякога водят до ситуации, при които ДДС, платен от фермерите за извършените от тях покупки не могат да бъдат компенсирани или възстановени. Такива ДДС плащания са: а) ДДС, който не се удържа, т.е. ДДС, платен върху покупките, които фермерите плащат независимо от действащата спрямо тях система, не може да се удържа от ДДС, фактуриран по продажбите и за който не се предвижда компенсация; б) и/или ДДС, различен от този в буква а), платен върху покупките, за който фермерите към които се прилага система за данъчно облагане с пропорционална ставка, не получават достатъчна компенсация чрез продажната цена или възстановяване на платените суми.
( 42 ) Субсидиите за селскостопанските продукти, изплатени на селскостопанските производители, включват всяка субсидия, изплатена под формата на „дефицитно плащане“ на земеделците (т.е. в случаите, когато органите на държавната администрация изплащат на производителите на селскостопански продукти разликата между средните пазарни цени и гарантираните цени на селскостопанските продукти).
( 43 ) Показателен пример са субсидиите, плащани на компании за общо застраховане, което позволява на тези компании да събират по-ниски (брутни) премии от държателите на застрахователни полици (например селскостопански предприятия, които се застраховат за покриване на рискове като загуби от градушка, измръзване и др.). Тъй като тези субсидии са за продукция, като продуктът е застрахователна услуга, те не се отчитат в сметка Формиране на прихода на държателя на полицата (и затова в горният пример не е в Системата от икономически сметки за селското стопанство). Тъй като обаче тези субсидии намаляват разходите за застрахователни услуги (на държателите на полиците), резултатът се отразява в производствената сметка на държателя на полицата (чрез по-ниска стойност на междинното потребление, срв. 2.108 ж)).
►M6 ( 44 ) Въпреки всичко, когато дадена субсидия е предназначена да финансира както погасяването на дълга, така и плащането на лихвата по него, и когато не е възможно тя да бъде разпределена по двата елемента, цялата субсидия се разглежда като инвестиционна субсидия. ◄
►M6 ( 45 ) Лихвите за получаване съответстват на „Други сметки за получаване“ (F.8) във финансовата сметка. ◄
( 46 ) Следва да се отбележи, че получените наеми не съответстват на Икономическите сметки за селското стопанство поради прилагането на концепцията за селскостопанския отрасъл (срв. 1.44).
►M6 ( 47 ) В съответствие с ►M6 ЕСС 2010 ◄ цялата сума следва да се отчете като аренда на земя, ако се смята, че стойността на земята е по-висока от тази на сградата, и като наем на сградите в обратния случай. ◄
( 48 ) Включително провизии за загуби от стоки на основния капитал в резултат на инцидентни щети, срещу които може да се направи застраховка. Стойността на тези провизии следва да се отчита като стойност на нетните премии, платени за застраховане на стоки на основния капитал.
( 49 ) За да се вземат предвид временната и сезонната работа, заетостта в селското стопанство или промените, свързани с нея, се измерват в годишни работни единици (виж. глава IV за повече подробности). Разграничават се годишните работни единици, на които не се заплаща възнаграждение и на такива, на които се заплаща, като заедно те формират общия размер годишни работни единици.
( 50 ) Този измерител на дохода съответства на предишния измерител „нетен доход от семейна селскостопанска дейност“ за еднолични предприемачи.
►M6 ( 51 ) Това не изключва възможността да съществуват обстоятелства, при които съставящите лица да смятат, че е за предпочитане да се отстранят несъответствията, за да се подобри цялостната съгласуваност на данните. ◄
( 52 ) Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (ОВ L 154, 21.6.2003 г., стр. 1).
( 53 ) Доколкото съответните продажби и покупки попадат в един и същ отчетен период.
( 54 ) Закупуването на животно никога не трябва да се вписва като междинно потребление (по същество това е придобиване на незавършено производство, вж. т. 2.067), като изчисляването на продукцията от животновъдство може да бъде направено само косвено въз основа на продажбите, GFCF и промените в наличностите.
( 55 ) В зависимост от използвания метод, вътрешното потребление се коригира към стойностите на ИССС.
( 56 ) Внесените селскостопански продукти (освен животни) се изключват.