This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 62015CJ0126
Решение на Съда (пети състав) от 29 юни 2017 г.
Европейска комисия срещу Португалска република.
Неизпълнение на задължения от държава членка — Акциз върху цигарите — Директива 2008/118/ЕО — Възникване на задължението — Място и време на възникване — Данъчни обозначения — Свободно движение на акцизни стоки — Ограничаване във времето на разпространението и продажбата на цигари — Принцип на пропорционалност.
Дело C-126/15.
Решение на Съда (пети състав) от 29 юни 2017 г.
Европейска комисия срещу Португалска република.
Неизпълнение на задължения от държава членка — Акциз върху цигарите — Директива 2008/118/ЕО — Възникване на задължението — Място и време на възникване — Данъчни обозначения — Свободно движение на акцизни стоки — Ограничаване във времето на разпространението и продажбата на цигари — Принцип на пропорционалност.
Дело C-126/15.
Court reports – general
Дело C‑126/15
Европейска комисия
срещу
Португалска република
„Неизпълнение на задължения от държава членка — Акциз върху цигарите — Директива 2008/118/ЕО — Възникване на задължението — Място и време на възникване — Данъчни обозначения — Свободно движение на акцизни стоки — Ограничаване във времето на разпространението и продажбата на цигари — Принцип на пропорционалност“
Резюме — Решение на Съда (пети състав) от 29 юни 2017 г.
Данъчни разпоредби — Хармонизиране на законодателствата — Акцизи — Директива 2008/118 — Дължимост на акциза — Условия за облагане — Национална мярка, която има за цел да предотврати освобождаването за потребление на прекомерно големи количества пакети цигари в края на годината с оглед на бъдещо увеличаване на акциза — Ограничаване във времето на разпространението и продажбата на пакети цигари — Допустимост — Мярка, която се прилага, когато няма увеличаване на ставката на акциза — Нарушение на принципа на пропорционалност
(съображение 31, член 9, първа алинея, член 11 и член 39, параграф 3, първа алинея от Директива 2008/118 на Съвета)
Държава членка не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 9, първа алинея от Директива 2008/118 относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12 и от принципа на пропорционалност, като е предвидила, че цигари, освободени за потребление през определена година, повече не могат да се предлагат на пазара и продават на потребителите след изтичане на третия месец на следващата година, когато през посочената година няма увеличаване на акциза.
Всъщност борбата с евентуалните данъчни измами, избягване на данъци и данъчни злоупотреби е цел на Директива 2008/118, както следва от съображение 31, член 11 и член 39, параграф 3, първа алинея от нея. Освобождаването за потребление на прекомерно големи количества пакети цигари в края на годината с оглед на бъдещо увеличаване на ставката на акциза представлява форма на злоупотреба, която държавите членки имат право да предотвратяват чрез подходящи мерки. Доколкото обаче член 9, първа алинея от Директива 2008/118 препраща към националното законодателство, в сила към датата на възникване на задължението за плащане на акциз за определянето на условията за облагане и на ставката на акциза, това признато на държавите членки право задължително предполага, че те имат възможност да приемат такива мерки.
Въпреки това, при упражняване на правомощията, предоставени им от правото на Съюза, държавите членки трябва да спазват общите принципи на правото, сред които е и по-специално принципът на пропорционалност. Този принцип задължава държавите членки да използват средства, които позволяват ефективното постигане на преследваните от вътрешното право цели и същевременно в най-малка степен засягат целите и принципите, установени от съответната правна уредба на Съюза. Мярка, която има за цел да предотврати освобождаването за потребление на прекомерно големи количества пакети цигари в края на годината с оглед на бъдещо увеличаване на акциза, е подходяща за постигането на законни цели като борбата с данъчните измами и с избягването на данъци, както и защитата на общественото здраве. Тя също така допринася за здравословна конкуренция. Доколкото обаче се прилага във всички случаи, включително когато ставката на акциза намалява или остава непроменена, такава мярка не е необходима за постигане на набелязаните цели. Всъщност тези цели биха могли да бъдат постигнати с налагане на по-малко ограничения и по също толкова подходящ начин, ако спорната мярка се прилагаше само в случай на увеличаване на акциза върху цигарите.
(вж. т. 59—62, 64, 67, 68, 78, 79 и 99 и диспозитива)