This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Takmer 7 miliónov občanov Európskej únie (EÚ) cestuje alebo žije mimo EÚ na miestach, na ktorých ich vlastná krajina nemá veľvyslanectvo alebo konzulát.
Počas svojho pobytu môžu potrebovať pomoc od konzulárnych orgánov, napríklad v prípade straty či krádeže pasu, alebo ak sa stanú obeťami nehody, alebo sa ocitnú uprostred politickej krízy, ktorá si vyžaduje ich evakuáciu.
Ustanovuje sa ňou, kedy a ako majú občania EÚ v núdzi v krajine mimo EÚ právo využiť ochranu veľvyslanectiev alebo konzulátov iných krajín EÚ, ak v nej ich krajina nemá zastúpenie.
Nediskriminačná konzulárna ochrana
Ostatné krajiny EÚ musia poskytovať nezastúpeným občanom EÚ akúkoľvek pomoc, ktorú by poskytli svojim vlastným štátnym príslušníkom, ako je
V smernici sa takisto spresňuje, do akej miery môžu pomoc získať rodinní príslušníci z krajín mimo EÚ.
Opatrenia koordinácie a spolupráce
V novej smernici sa takisto spresňujú pravidlá o tom, ako by sa mala pomoc koordinovať medzi krajinami EÚ a úloha delegácií EÚ.
Krajina, od ktorej občan žiada pomoc, vždy konzultuje s domovskou krajinou občana EÚ. Domovská krajina sa môže kedykoľvek rozhodnúť postarať sa o vlastných občanov, a to dokonca aj vtedy, keď nemá veľvyslanectvo alebo konzulát v danej krajine (napríklad poskytovaním informácií telefonicky, kontaktovaním rodiny či priateľov alebo prostredníctvom elektronických konzulárnych služieb).
Žiadosť občana môže byť presmerovaná z jedného veľvyslanectva na iné, keďže krajiny EÚ so zastúpením v krajine sa môžu na mieste dohodnúť o tom, kto sa postará o koho, s cieľom zaručiť účinnú ochranu občanov EÚ. Takéto dohody sa musia zverejniť.
Občania môžu získať informácie o dostupnej pomoci a akýchkoľvek existujúcich dojednaniach medzi konzulátmi, a to kontaktovaním delegácie EÚ v danej krajine.
Krízové situácie
V smernici sa stanovujú pravidlá s cieľom zaručiť náležité zohľadnenie a plnú pomoc nezastúpeným občanom v krízových situáciách. V takýchto prípadoch je nevyhnutné jasné rozdelenie zodpovedností a koordinácia s cieľom predísť zanedbaniu občanov EÚ.
Finančné postupy
Ak poskytnutá pomoc zahŕňa náklady alebo poplatky, nezastúpení občania EÚ by nemali mať povinnosť zaplatiť viac ako občania krajiny EÚ, ktorá im pomáha.
Občania, ktorí nie sú schopní tieto náklady zaplatiť na mieste, budú požiadaní, aby podpísali formulár, ktorým sa zaviažu preplatiť tieto náklady svojim orgánom.
Od 1. mája 2018.
Zmluvy EÚ zaručujú všetkým občanom EÚ právo na rovnaké zaobchádzanie, pokiaľ ide o ochranu poskytovanú diplomatickými a konzulárnymi orgánmi akejkoľvek krajiny EÚ, keď cestujú alebo žijú mimo EÚ a ich vlastná krajina tam nemá zastúpenie [pozri článok 20 ods. 2 písm. c) a článok 23 Zmluvy o fungovaní Európskej únie; článok 46 Charty základných práv EÚ].
Podľa predchádzajúceho právneho režimu mali krajiny EÚ zaviesť medzi sebou nevyhnutné pravidlá, ktoré nadobudli formu rozhodnutia Rady (rozhodnutie Rady 95/553/ES o konzulárnej ochrane nezastúpených občanov EÚ).
Novou smernicou sa od 1. mája 2018 ruší rozhodnutie 95/553/ES. Cieľom je naďalej uľahčovať spoluprácu a koordináciu medzi konzulárnymi orgánmi a posilniť práva občanov EÚ na konzulárnu ochranu.
Ďalšie informácie:
Smernica Rady (EÚ) 2015/637 z 20. apríla 2015 o opatreniach koordinácie a spolupráce na uľahčenie konzulárnej ochrany nezastúpených občanov Únie v tretích krajinách a o zrušení rozhodnutia 95/553/ES
Akt |
Nadobudnutie účinnosti |
Termín transpozície v členských štátoch |
Úradný vestník Európskej únie |
Smernica Rady (EÚ) 2015/637 |
14. mája 2015 |
1. mája 2018 |
95/553/ES: Rozhodnutie predstaviteľov vlád členských štátov, ktorí sa zišli v rámci zasadnutia Rady, z 19. decembra 1995 o ochrane občanov Európskej únie prostredníctvom diplomatických a konzulárnych zastúpení (Ú. v. ES L 314, 28.12.1995, s. 73 - 76)
Oznámenie Komisie Európskemu parlamentu a Rade - Konzulárna ochrana občanov EÚ v tretích krajinách: súčasný stav a budúci vývoj [KOM(2011) 149 v konečnom znení z 23. marca 2011]
Posledná aktualizácia 19.08.2015