This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0068
REPORT FROM THE COMMISSION Alert Mechanism Report
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Rapporten om varningsmekanismen
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Rapporten om varningsmekanismen
/* COM/2012/068 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Rapporten om varningsmekanismen /* COM/2012/068 final */
1. Inledning En nystart för att bredda och
fördjupa den ekonomiska styrningen i EMU Stora och
varaktiga makroekonomiska obalanser avspeglar sig i stora och varaktiga
underskott och överskott mot utlandet, fortsatt försvagad konkurrenskraft, ökad
skuldsättning och bubblor på fastighetsmarknaden. Detta fenomen har ökat under
det senaste årtiondet och är en av grundorsakerna till den rådande ekonomiska
krisen. De orsakade inte bara makroekonomiska problem för de drabbade
medlemsstaterna, utan gav även upphov till allvarliga spridningseffekter som
förvärrar de rådande hoten mot euroområdet. Denna
rapport om förvarningsmekanismen utgör det första steget i genomförandet av det
nya övervakningsförfarandet för att förebygga och korrigera makroekonomiska
obalanser (nedan kallat förfarandet vid makroekonomiska obalanser). I
rapporten presenteras också den slutliga utformningen av resultattavlan med
indikatorer (se tabell 1 och avsnitt 2). Övervakning för att med
ovannämnda förfarande undvika och korrigera makroekonomiska obalanser är ett
nytt instrument inom det förstärkta ramverket för ekonomisk styrning inom EU.
Förfarandet antogs som en del i det nya styrningspaketet med sex
lagstiftningsåtgärder, som bland annat innebär att övervakningen av
finanspolitiken förstärks väsentligt. Förfarandet för övervakning av
makroekonomiska obalanser ingår även i den ”europeiska planeringsterminen”.
Denna är en integrerad och framåtblickande metod för att analysera de
ekonomipolitiska problem som unionen måste hantera för att säkerställa
finanspolitisk hållbarhet, konkurrenskraft, stabilitet på finansmarknaderna och
ekonomisk tillväxt. Rapporten om
förvarningsmekanismen: syfte och räckvidd Rapporten
ska fungera som ett inledande granskningsverktyg med vilket kommissionen kan
kan konstatera i vilka medlemsstater den anser att utvecklingen kräver en
närmare analys av om obalanser[1]
föreligger eller risker uppstår. Framhållas bör att det är i de följande
ingående studierna som drivkrafterna bakom den konstaterade utvecklingen
analyseras närmare, för att utröna obalansernas karaktär. Det är först på
grundval av en sådan ingående analys som kommissionen vid behov kommer att
föreslå politiska rekommendationer, antingen enligt förfarandets preventiva
aspekt eller korrigeringsaspekt. De ingående studierna och politiska
rekommendationerna ska ingå i den europeiska planeringsterminen. Behovet
av ytterligare analys framgår av en bedömning av den resultattavla med
indikatorer som inrättades av kommissionen efter samråd med rådet,
Europaparlamentet och Europeiska systemrisknämnden (nedan kallad EISRB)
(se avsnitt 2 och tabellerna 1 och 2 nedan)[2]. Understrykas bör att
resultattavlans värden inte tolkats mekaniskt. Länderna bedöms på grundval av
indikatorernas utveckling över tid, samtidigt som den senaste tidens utveckling
och utsikter beaktas. Vid bedömningen tas också hänsyn till en kombination av
kompletterande relevanta uppgifter. Kommissionen tar även särskild hänsyn till
en bredare uppsättning indikatorer (se avsnitt 2, tabell 3), som
rådet och Europaparlamentet ansåg vara särskilt relevanta för den ekonomiska
tolkningen av resultattavlan. I avsnitt 2
presenteras hur förvarningsmekanismens resultattavla är utformad. I avsnitt 3
tolkas situationen horisontellt och tematiskt, baserat på tolkningen av
resultattavlan. I avsnitt 4 analyseras resultattavlan landsvis. I avsnitt 5
läggs de viktigaste resultaten och slutsatserna fram. Tabell 1. Resultattavlans indikatorer och indikativa tröskelvärden (*) || Externa obalanser och konkurrenskraft || Interna obalanser Indikator || Genomsnitt av bytesbalansen under 3 år (i procent av BNP) || Nettoinvesteringspositioner (i % av BNP) || Procentuell förändring (3 år) av real faktisk växelkurs, HIKP-deflatorer i förhållande till 35 industriländer (a) || Procentuell förändring (5 år) av exportmarknadsandelar || Procentuell förändring (3 år) av nominell enhetsarbetskostnad (b) || Procentuell årsmässig förändring av deflaterade huspriser (c) || Den privata sektorns kreditflöde (i % av BNP) (d), (e) || Den privata sektorns skuldsättning (i % av BNP) (d), (e). || Offentlig skuldsättning (i % av BNP) (f) || Genomsnittlig arbetslöshet (3 år) Uppgiftskälla || Statistik över betalningsbalansen Eurostat || Statistik över betalningsbalansen Eurostat || GD ECFIN-indikator, databas över pris- och kostnadskonkurrensen || Statistik över betalningsbalansen Eurostat || Eurostat || Harmoniserat fastighetsprisindex från Eurostat, kompletterat med data från ECB, OECD och BIS || Eurostat för årsdata, sektorsräkenskaper och ECB för kvartalsdata || Eurostat för årsdata, sektorsräkenskaper och ECB för kvartalsdata || Eurostat (förfarandet vid alltför stora överskott – definitionen i fördraget) || Eurostat Indikativa tröskelvärden || +6/-4% || -35% Lägre kvartilen || +/–5 % för Euroområdet +/-11% för övriga EU Lägre och övre kvartilen Euroområdet -/+ standardavvikelse för Euroområdet || -6% Lägre kvartilen || +9 % Euroområdet +12 % övr. EU Övre kvartilen Euroområdet 3 % || +6% Övre kvartilen || +15% Övre kvartilen || 160% Övre kvartilen || +60% || +10% Period för beräkningen av tröskelvärdena || 1970–-2007 || Första tillgängliga år (mitten av 1990-talet)–2007 || 1995–-2007 || 1995–-2007 || 1995–-2007 || || 1995–-2007 || 1994–-2007 || || 1994–-2007 Vissa kompletterande indikatorer som ska användas i den ekonomiska analysen || Nettoutlåning/ nettoinlåning jämfört med övriga världen (kapitalbalans + bytesbalans i % av BNP) || Nettoutlandsskuld i % av BNP || Real effektiv växelkurs jämfört med övriga euroområdet || Exportmarknadsandelar i varuvolymer; Arbetsproduktivitet; Faktorproduktivitetens ökningstrend || Nominella enhetsarbetskostnader (förändringar över 1, 5, 10 år), effektiva enhetsarbetskostnader i förhållande till övriga euroområdet Andra produktivitetsmått || Reala fastighetspriser (ändringar över 3 år) Nominella fastighetspriser (ändringar över 1 och 3 år) Bostadsbyggande || Indikator för förändringar i finansiella skulder inom den okonsoliderade finanssektorn samt skuldsättningsgrad || Den privata sektorns skuld baserat på konsoliderade uppgifter || || Anm.: a) För EU:s handelspartner används HIKP. För länder som inte
handlar med EU grundas deflatorn på en KPI som ligger nära HIKP metodologiskt
sett. b) Index som visar kvoten mellan nominell ersättning per anställd och
real BNP per anställd. c) Ändringar i fastighetspriser i förhållande till
Eurostats konsumtionsdeflator, d) Dden privata sektorn definieras som
icke-finansiella företag, hushåll och hushållens ideella organisationer. e)
Summan av lån och andra säkerheter än aktier (icke-konsoliderade skulder). f)
De offentliga finansernas hållbarhet kommer inte att utvärderas inom ramen för
förfarandet vid makroekonomiska obalanser, eftersom detta område redan omfattas
av stabilitets- och tillväxtpakten. Denna indikator ingår dock i
resultattavlan, eftersom de offentliga skulderna bidrar till landets totala
skuldsättning, och därigenom till dess sårbarhet generellt sett. (*) Enligt
planerna ska en bredare indikator för bank/finanssektorn tas fram senast i
slutet av 2012. Tabell 2:
Förfarandet vid makroekonomiska obalanser – resultattavla för 2010 || Externa obalanser och konkurrenskraft || Interna obalanser År 2010 || Bytesbalansens 3-årsgenomsnitt (i % av BNP) || Finansiell utlandsställning, netto (i % av BNP) || Procentuell förändring (3-årsbasis) av real faktisk växelkurs med HIKP-deflatorer || Procentuell förändring (3-årsbasis) av exportmarknadsandelar || Procentuell förändring (3-årsbasis) av nominell enhetsarbetskostnad || Förändring på årsbasis av deflaterade huspriser (i %) || Den privata sektorns kreditflöde (i % av BNP) || Den privata sektorns skuldsättning (i % av BNP) || Offentlig skuldsättning (i % av BNP) || Genomsnittlig arbetslöshet (3-årsbasis Tröskelvärden || -4/+6% || -35% || ±5% & ±11% || -6% || +9% & +12% || +6% || 15% || 160% || 60% || 10% BE || -0,6 || 77,8 || 1,3 || -15,4 || 8,5 || 0,4 || 13,1 || 233 || 96 || 7,7 BG || -11,1 || -97,7 || 10,4 || 15,8 || 27,8 || -11,1 || -0,2 || 169 || 16 || 7,5 CZ || -2,5 || -49,0 || 12,7 || 12,3 || 5,1 || -3,4 || 1,7 || 77 || 38 || 6,1 DK || 3,9 || 10,3 || 0,9 || -15,3 || 11,0 || 0,5 || 5,8 || 244 || 43 || 5,6 DE || 5,9 || 38,4 || -2,9 || -8,3 || 6,6 || -1,0 || 3,1 || 128 || 83 || 7,5 EE || -0,8 || -72,8 || 5,9 || -0,9 || 9,3 || -2,1 || -8,6 || 176 || 7 || 12,0 IE || -2,7 || -90,9 || -5,0 || -12,8 || -2,3 || -10,5 || -4,5 || 341 || 93 || 10,6 EL || -12,1 || -92,5 || 3,9 || -20,0 || 12,8 || -6,8 || -0,7 || 124 || 145 || 9,9 ES || -6,5 || -89,5 || 0,6 || -11,6 || 3,3 || -3,8 || 1,4 || 227 || 61 || 16,5 FR || -1,7 || -10,0 || -1,4 || -19,4 || 7,2 || 5,1 || 2,4 || 160 || 82 || 9,0 IT || -2,8 || -23,9 || -1,0 || -19,0 || 7,8 || -1,4 || 3,6 || 126 || 118 || 7,6 CY || -12,1 || -43,4 || 0,8 || -19,4 || 7,2 || -6,6 || 30,5 || 289 || 62 || 5,1 LV || -0,5 || -80,2 || 8,5 || 14,0 || -0,1 || -3,9 || -8,8 || 141 || 45 || 14,3 LT || -2,3 || -55,9 || 9,1 || 13,9 || 0,8 || -8,7 || -5,3 || 81 || 38 || 12,5 LU || 6,4 || 96,5 || 1,9 || 3,2 || 17,3 || 3,0 || -41,8 || 254 || 19 || 4,9 HU || -2,1 || -112,5 || -0,5 || 1,4 || 3,9 || -6,7 || -18,7 || 155 || 81 || 9,7 MT || -5,4 || 9,2 || -0,6 || 6,9 || 7,7 || -1,6 || 6,9 || 212 || 69 || 6,6 NL || 5,0 || 28,0 || -1,0 || -8,1 || 7,4 || -3,0 || -0,7 || 223 || 63 || 3,8 AT || 3,5 || -9,8 || -1,3 || -14,8 || 8,9 || -1,5 || 6,4 || 166 || 72 || 4,3 PL || -5,0 || -64,0 || -0,5 || 20,1 || 12,3 || -6,1 || 3,8 || 74 || 55 || 8,3 PT || -11,2 || -107,5 || -2,4 || -8,6 || 5,1 || 0,1 || 3,3 || 249 || 93 || 10,4 RO || -6,6 || -64,2 || -10,4 || 21,4 || 22,1 || -12,1 || 1,7 || 78 || 31 || 6,6 SI || -3,0 || -35,7 || 2,3 || -5,9 || 15,7 || 0,7 || 1,8 || 129 || 39 || 5,9 SK || -4,1 || -66,2 || 12,1 || 32,6 || 10,1 || -4,9 || 3,3 || 69 || 41 || 12,0 FI || 2,1 || 9,9 || 0,3 || -18,7 || 12,3 || 6,8 || 6,8 || 178 || 48 || 7,7 SE || 7,5 || -6,7 || -2,5 || -11,1 || 6,0 || 6,3 || 2,6 || 237 || 40 || 7,6 UK || -2,1 || -23,8 || -19,7 || -24,3 || 11,3 || 3,4 || 3,3 || 212 || 80 || 7,0 Anm.: 1) Brytdatum var den 30
januari 2012. * Programländer (IE, EL, PT, RO). Programmet för
betalningsbalansstöd till LV avslutades den 19 januari 2012 men landet står
under fortsatt övervakning. Tabell 3:
Ytterligare indikatorer som använts i den ekonomiska tolkningen av 2010 års
resultattavla för förfarandet vid makroekonomiska obalanser År 2010 || Real BNP-tillväxt på årsbasis || Fasta bruttoinvesteringar (i % av BNP) || FoU-utgifter, brutto (i % av BNP) || Bytesbalans i % av BNP (bytesbalansdata) || Nettoutlåning/inlåning jämfört med övriga världen (i % av BNP, bytesbalansdata) || Nettoutlandsskuld (i % av BNP) || Inflöde av utländska direktinvesteringar (i % av BNP) || Nettohandelsbalans för energiprodukter (i % av BNP) || Procentuell förändring (3-årsbasis) av real effektiv växelkurs mot euroområdet || Procentuell årsmässig förändring av exportmarknadsandelar (i volym) || Arbetsproduktivitetens årstillväxt (i %) || Sysselsättningens årstillväxt (i %) || Procentuell förändring (10-årsbasis) av nominell enhetsarbetskostnad || Procentuell förändring (10-årsbasis) av effektiv enhetsarbetskostnad mot euroområdet || Procentuell förändring (3-årsbasis) av nominella fastighetspriser || Bostadsbyggande (procent av BNP) || Privata sektorns skuld (procent av BNP, konsoliderade data) || Finanssektorns finansiella skulder (okonsoliderade, tillväxt på årsbasis) BE || 2,3 || 20,2 || 2,0 || 1,5 || 1,3 || -121,8 || 5,7 || – || 1,9 || -5,6 || 1,4 || 0,8 || 22,5 || 4,0 || 6,3 || – || 130,6 || -2,1 BG || 0,2 || 23,5 || 0,6 || -1,3 || -0,5 || 43,6 || 4,9 || -5,9 || : || 3,9 || 6,4 || -5,9 || 72,9 || : || -11,8 || 4,3 || 151,2 || -2,2 CZ || 2,7 || 24,4 || 1,6 || -3,1 || -2,2 || 0,5 || 3,4 || -3,5 || : || 3,0 || 4,5 || -0,9 || 27,1 || : || 4,0 || 4,4 || 71,6 || 2,5 DK || 1,3 || 17,2 || 3,1 || 5,5 || 5,6 || 25,4 || -2,4 || 1,1 || : || -10,4 || 3,6 || -2,0 || 34,5 || : || -14,1 || 4,2 || 244,1 || 7,8 DE || 3,7 || 17,5 || 2,8 || 5,7 || 5,7 || -5,8 || 1,4 || -2,9 || -1,4 || -0,7 || 3,2 || 0,5 || 4,3 || -16,7 || 3,6 || 5,3 || 111,8 || 0,0 EE || 2,3 || 18,8 || 1,6 || 3,6 || 7,2 || 24,1 || 8,1 || -1,5 || 8,0 || 7,7 || 7,4 || -4,1 || 73,8 || 42,4 || -44,5 || 3,3 || – || -10,1 IE || -0,4 || 11,5 || 1,8 || 0,5 || 0,1 || -295,9 || 12,7 || – || -5,2 || -12,4 || 4,0 || -4,2 || 28,7 || 9,4 || -33,8 || 3,0 || 292,8 || 5,9 EL || -3,5 || 16,6 || – || -10,1 || -9,2 || 97,4 || 0,1 || -4,2 || 5,1 || -11,7 || -1,7 || -1,9 || 36,6 || 13,7 || 2,8 || 4,8 || 124,1 || 8,5 ES || -0,1 || 22,9 || 1,4 || -4,6 || -4,0 || 91,7 || 1,8 || -3,0 || 1,0 || -6,8 || 2,6 || -2,3 || 29,2 || 8,5 || -9,9 || 7,5 || 213,9 || -1,8 FR || 1,5 || 19,3 || 2,3 || -1,7 || -1,7 || 23,5 || 1,3 || -2,4 || -0,1 || -6,0 || 1,4 || 0,2 || 22,6 || 3,7 || 0,0 || 6,1 || 137,4 || 2,9 IT || 1,5 || 19,7 || 1,3 || -3,5 || -3,5 || 51,3 || 0,4 || -3,4 || 0,8 || -4,7 || 2,3 || -0,7 || 30,5 || 11,5 || 2,3 || 5,3 || 125,4 || 1,4 CY || 1,1 || 18,6 || 0,5 || -9,9 || -9,7 || 18,4 || 3,3 || – || 0,6 || -5,8 || 1,1 || 0,0 || 32,8 || 9,2 || -6,5 || 6,0 || 289,0 || -7,6 LV || -0,3 || 19,5 || 0,6 || 3,0 || 4,9 || 53,5 || 1,6 || -4,8 || : || 2,9 || 4,7 || -3,7 || 86,0 || : || -46,8 || 2,0 || 135,8 || -0,1 LT || 1,4 || 16,3 || 0,8 || 1,5 || 4,2 || 39,4 || 2,1 || -7,2 || : || 2,5 || 6,9 || -5,2 || 28,6 || : || -32,9 || 1,9 || 76,7 || 0,0 LU || 2,7 || 18,4 || 1,6 || 7,7 || 7,1 || -3312,0 || 386,0 || – || 1,8 || -18,8 || 0,8 || 1,7 || 37,5 || 16,6 || 5,0 || 3,4 || 201,6 || 10,0 HU || 1,3 || 18,0 || 1,2 || 1,1 || 2,9 || 60,3 || 1,4 || -5,0 || : || -2,9 || 0,9 || 0,0 || 53,7 || : || 1,4 || 2,5 || 134,8 || 3,2 MT || 2,9 || 17,7 || 0,6 || -3,9 || -2,2 || -176,2 || 12,8 || – || 3,6 || -2,0 || 0,6 || 2,2 || 32,9 || 11,2 || 7,4 || 2,8 || 164,7 || 18,5 NL || 1,7 || 18,2 || 1,8 || 6,6 || 5,8 || 30,7 || -1,7 || -2,9 || -0,9 || -4,6 || 2,2 || -0,3 || 24,2 || 6,8 || -3,8 || 5,0 || 222,0 || 7,0 AT || 2,3 || 20,5 || 2,8 || 3,0 || 3,1 || 30,2 || 1,0 || -3,0 || 0,2 || -1,2 || 1,7 || 0,9 || 13,2 || -2,8 || 5,6 || 4,2 || 149,7 || -1,5 PL || 3,9 || 19,9 || 0,7 || -4,6 || -2,8 || 33,5 || 1,9 || – || : || -3,8 || 3,5 || 0,6 || 12,8 || : || – || 2,6 || 71,1 || 13,5 PT || 1,4 || 19,8 || 1,6 || -10,0 || -8,9 || 84,4 || 0,6 || – || -2,1 || -8,8 || 3,0 || -1,5 || 24,9 || 4,8 || 6,3 || 3,8 || 224,4 || 10,2 RO || -1,6 || 24,0 || 0,5 || -4,0 || -3,7 || 38,3 || 1,8 || -2,2 || : || 2,4 || 0,2 || -1,8 || 225,5 || : || – || – || 76,7 || 4,5 SI || 1,4 || 21,6 || 2,1 || -0,8 || -0,8 || 31,7 || 0,8 || -5,1 || 3,3 || -2,3 || 4,0 || -1,7 || 52,2 || 30,4 || -2,6 || 3,2 || 118,4 || -3,4 SK || 4,2 || 22,2 || 0,6 || -3,5 || -1,9 || 23,9 || 0,6 || – || 12,8 || 2,4 || 5,7 || -2,0 || 33,9 || 15,7 || -1,2 || 2,7 || 69,0 || 1,6 FI || 3,6 || 18,8 || 3,9 || 1,8 || 1,9 || 28,5 || 2,9 || -2,9 || 2,1 || -8,0 || 5,1 || -1,5 || 21,8 || 3,2 || 8,9 || 6,5 || 155,0 || 19,0 SE || 5,6 || 17,8 || 3,4 || 6,7 || 6,5 || 62,3 || -0,3 || -1,7 || : || -0,7 || 4,4 || 1,1 || 15,6 || : || 13,3 || 3,2 || 221,0 || 2,1 UK || 2.1 || 14.9 || 1.8 || -3.3 || -3.1 || 46.3 || 2.2 || na || : || -5.7 || 1.9 || 0.3 || 30.0 || : || -2.1 || 3.1 || na || 8.0 Anm.: 1) Med ”–” avses uppgifter
som för närvarande saknas. 2) Brytdatum var den 30 januari 2012. *
Programländer (IE, EL, PT, RO). Programmet för betalningsbalansstöd till LV
avslutades den 19 januari 2012. 2. Resultattavlans utformning Resultattavlan
har kommissionen tagit fram i enlighet med artikel 4 i förordningen[3] och med hänsyn till synpunkter[4] från Europaparlamentet[5], rådet[6] och Europeiska
systemrisknämnden när det gäller frågor som rör stabiliteten på
finansmarknaderna[7].
Resultattavlans indikatorer (se tabell 1) finns offentligt
tillgängliga[8].
Kommissionen följde de
vägledande principerna i lagstiftningen när den valde ut de indikatorer och
tröskelvärden som ingår i denna första version av resultattavlan. Den
innehåller ett litet antal relevanta, praktiska, enkla, mätbara och
tillgängliga indikatorer. Eurostatkällor används när de finns tillgängliga,
annars har alternativa uppgiftskällor av högsta kvalitet valts (exempelvis
ECB). Syftet med de valda indikatorerna är att de ska möjliggöra en tidig
upptäckt av såväl kortsiktiga obalanser som obalanser som uppstår till följd av
strukturella och långsiktiga tendenser. Urvalet av indikatorer har därför
inriktats på de mest relevanta aspekterna på makroekonomiska obalanser och
konkurrenskraftsförluster, med särskild betoning av ett smidigt fungerande
euroområde. Det bör betonas att övervakningen av de offentliga skulderna
begränsas till en utvärdering av deras inverkan på makroekonomiska obalanser,
eftersom de offentliga finansernas hållbarhet redan omfattas av stabilitets-
och tillväxtpakten[9].
De indikativa tröskelvärdena
har satts med försiktighet för att undvika alltför många ”falska larm”, men de
är inte så snävt satta att problemen identifieras först när de redan är ett
faktum. I tabell 2 anges värdena på resultattavlans indikatorer. De
grundas på uppgifter till och med 2010, som är det sista året som det för
närvarande finns fullständiga uppgifter om. De skuggade fälten markerar var
indikatorvärdet överskrider det satta indikativa tröskelvärdet. Dessa
tröskelvärden är desamma för alla länder (förutom indikatorerna för reala effektiva
växelkurser och enhetsarbetskostnader, där åtskillnad görs mellan de länder som
tillhör euroområdet och de som står utanför). I bedömningen tas dessutom hänsyn
till de allra senaste uppgifterna samt de ekonomiska utsikterna i kommissionens
vårprognos som offentliggjordes den 10 november 2011. Indikatorvärdena för
tidigare år och den senaste perioden anges i den åtföljande statistikbilagan[10]. Bedömningen av obalanser görs
inte med en mekanisk tillämpning av resultattavlans indikatorer och motsvarande
tröskelvärden. Den är resultatet av en ekonomisk tolkning av resultattavlan som
kompletteras av ytterligare uppgifter och indikatorer, med vederbörlig hänsyn
tagen till landsspecifika omständigheter och institutioner. I sin resolution[11] betonade Europaparlamentet att
det krävs ett brett angreppssätt där produktivitetens drivkrafter och
arbetslöshetens tendenser beaktas. Parlamentet rekommenderade även att
eventuella spridningseffekter noga beaktas i resultattavlan. I detta syfte, och
i enlighet med förordningen, tas det hänsyn till ytterligare indikatorer som
presenteras i tabell 3. Dessa indikatorer omfattar bland annat ytterligare
aspekter som är relevanta för den allmänna makroekonomiska situationen
(inbegripet tillväxtvillkor och investeringar), nominell och real konvergens
inom och utanför euroområdet, inklusive kompletterande aspekter,
handelsresultat och de särskilda förhållanden som råder i ekonomier som håller
på att återhämta sig (inklusive utländska direktinvesteringar och indikatorer
för nettoutlandsskuld). Indikatorerna avspeglar även eventuella risker för en
utveckling av obalanser samt ekonomiernas anpassningskapacitet, till exempel
produktivitet. Som rådet, Europaparlamentet och ESRB rekommenderar i sina
synpunkter på kommissionens förslag till resultattavlan, omfattar den även
aspekter som situationen på finansmarknaderna, som spelade en viktig roll för
den rådande krisen[12].
Denna uppsättning kompletterande indikatorer ingår i den ekonomiska tolkningen
av resultattavlan, som ligger till grund för urvalet av de medlemsstater som
tycks kräva en mer djupgående undersökning. 3. En tematisk tolkning av resultattavlan Skillnaderna i
bytesbalansen har minskat, men inte försvunnit med kriserna … Den stora ekonomiska
avmattningen under krisen ledde till en betydande minskning av obalanserna i de
utrikes affärerna. Generellt sett har de medlemsstater som gick in i
lågkonjunkturen med höga underskott i bytesbalansen tvingats till större
korrigeringar, i form av en större avmattning av den privata sektorns efterfrågan
och motsvarande importminskningar. I flera medlemsstater med stora
bytesbalansöverskott har samtidigt den privata sektorns efterfrågan den senaste
tiden varit mer stabil (om än inte särskilt dynamisk) och/eller deras export
har dämpats av den kraftiga efterfrågenedgången i världen, vilket bidragit till
något lägre bytesbalansöverskott. Höga underskott och överskott
i bytesbalansen har emellertid inte försvunnit helt. Resultattavlans
bytesbalansindikator (bytesbalansens genomsnitt under tre år i procent av BNP)
visar att tröskelvärdet på 4 % av BNP fortfarande överskrids i Bulgarien,
Spanien, Cypern, Malta, Polen och Slovakien. Bytesbalansunderskottet i några av
dessa medlemsstater har dock fortsatt att minska på senare tid. Den eventuella sårbarheten till
följd av underskott i de utrikes affärerna kan minskas, om underskotten
finansieras på relativt säkert sätt, exempelvis genom utländska
direktinvesteringar eller kapitalöverföringar. Före krisen var inflödet av
utländska direktinvesteringar högt i många av de medlemsstater som håller på
att återhämta sig. Under de senaste fem åren täckte exempelvis inflödet av
utländska direktinvesteringar över hälften av bytesbalansunderskotten i
Bulgarien, Tjeckien, Estland, Malta och Slovakien. Det positiva saldot i
kapitalbalansen (där kapitalöverföringar från utlandet vanligen tas upp) har
likaså varit icke försumbart i de flesta av de medlemsstater som håller på att
återhämta sig[13].
Å andra sidan uppvisar några
medlemsstater fortsatta överskott i bytesbalansen. Luxemburg och Sverige
överskrider det indikativa tröskelvärdet på 6 %, medan Tyskland och
Nederländerna ligger precis under värdet. Kommissionens höstprognos
2011 pekar på att bytesbalanssaldona kommer att krympa något under de närmaste
två åren, även om underskottsminskningarna sannolikt kommer att bli måttliga i
de flesta fall. I Nederländerna kommer däremot överskotten att börja öka (se
figur 1). Framöver är huvudfrågan om
obalanserna i bytesbalansen kommer att förbli måttliga eller om de åter kommer
att öka, när situationen på marknaderna förbättras. Vissa av de tidigare
obalanserna orsakades av en alltför stark efterfrågeökning, som drevs på av
optimistiska förväntningar på inkomsttillväxten i en del medlemsstater. Den
senaste tidens korrigeringar kan bli hållbara, om de är resultatet av
förändrade förväntningar och inte av ett rent konjunkturmässigt efterfrågefall.
Justeringarna av de relativa priserna har däremot varit begränsade i de flesta
fall, vilket innebär att dessa anpassningars strukturella natur fortfarande är
okänd och och därmed också hur hållbara de är. Figur 1: Bytesbalans i procent av BNP Källa: Europeiska kommissionen. … och
nettoutlandsskulderna är fortfarande betydande i många fall Många av underskottsländerna
uppvisar en fortsatt hög negativ finansiell nettoutlandsställning[14] som andel av BNP. Detta
orsakas av ihållande (om än sjunkande) bytesbalansunderskott och svag
tillväxtdynamik. I ett antal medlemsstater överstiger den finansiella
nettoutlandsställningen för närvarande det indikativa tröskelvärdet på
–35 %: Bulgarien, Tjeckien, Estland, Spanien, Ungern, Lettland, Litauen,
Slovakien, Polen och (med snäv marginal) även Slovenien. Sårbarheten är mindre,
om andelen skulder som kräver amortering eller ränta är lägre, vilket exempelvis
är fallet med lån eller portföljskulder. En indikator på nettoutlandsskulden[15] (se tabell 3) visar att sådana
skulder är relativt små i många av de medlemsstater som håller på att återhämta
sig, mycket beroende på stora utländska direktinvesteringar. Å andra sidan är
de relativt höga i Spanien, Ungern, Litauen och Lettland. Utvecklingen av den
finansiella utlandsställningen före krisen sammanföll med skillnader i
konkurrenskraftiga priser … Medlemsstater med höga och
varaktiga bytesbalansunderskott drabbades av ackumulerade
konkurrenskraftsförluster på pris- och kostnadsområdet under åren före krisen.
I många medlemsstater tenderаde löneökningarna att överstiga
produktivitetsförbättringarna, vilket ökade enhetsarbetskostnaderna.
Utvecklingen av de reala effektiva växelkurserna, som visar prisernas
konkurrenskraft i förhållande till de största handelspartnerna, pekade på
ökande skillnader. Detta kan vara ett tecken på överhettning, eventuella
strukturella stelheter på produkt- och arbetsmarknaderna och/eller olämplig
löneutveckling vid landsspecifika störningar. Det kan dock även återspegla en
återhämtningsprocess i vissa medlemsstater. I flera av medlemsstaterna med höga
underskott i de utrikes affärerna var de ökande arbetskostnaderna (om än inte
helt) koncentrerade till de sektorer som inte är utsatta för internationell
handel. Detta ledde i sin tur till en omfördelning av resurser till dessa
sektorer, vilket satte ytterligare press på utlandsställningen. Krisen har avbrutit denna
utvecklingstendens och föranlett anpassningar[16].
Resultattavlans indikatorer (enhetsarbetskostnadernas indexförändring över tre
år) visar emellertid att flera medlemsstater fortfarande överskred de
indikativa tröskelvärdena under åren 2008–2010 (9 % för medlemsstater i
euroområdet och 12 % för medlemsstater utanför)[17], nämligen Bulgarien,
Luxemburg, Polen, Slovenien, Slovakien och Finland. Indikatorn för den reala
effektiva växlingskursens utveckling (baserat på HIKP-deflatorer, procentuell
förändring över tre år) pekar också på att de tendenser som rådde före krisen
brutits eller svängt. I medlemsstater som överskrider de indikativa
tröskelvärdena drevs utvecklingen främst på av de nominella växelkursernas
förändringar. Så var fallet med Slovakien (innan landet anslöts till
euroområdet) och Tjeckien, vars båda valutor apprecierades kraftigt.
Storbritannien drabbades i stället av en kraftig nedskrivning. Omvänt berodde
Estlands appreciering av den reala effektiva växelkursen till stor del på att
inflationen var högre än i landets handelspartner. Detta berodde i sin tur
främst på att den inhemska inflationen reagerade kraftigare på ökningar av de
globala råvarupriserna och på större höjningar av de reglerade priserna. Trots
de ofta väsentliga omsvängningarna har de långsiktiga
konkurrenskraftsförlusterna på prisområdet inte helt korrigerats i flertalet
medlemsstater. Ytterligare omstruktureringar av de relativa priserna och en
förbättrad konkurrenskraft skulle underlätta den nödvändiga omfördelningen
mellan sektorer och stärka den externa anpassningen. …
och medan EU som helhet har förlorat globala exportmarknadsandelar, har vissa
medlemsstater förlorat mer än andra Ändrade
världsexportmarknadsandelar för varor och tjänster (procentuell ändring över
fem år) pekar på att flera medlemsstater kan ha drabbats av stora strukturella
konkurrenskraftsförluster på världsmarknaden: Belgien, Danmark, Tyskland,
Spanien, Frankrike, Italien, Cypern, Nederländerna, Österrike, Finland, Sverige
och Storbritannien har fortsatta förluster av marknadsandelar som överskrider
det indikativa tröskelvärdet på 6 %. I flera av dessa medlemsstater är
förlusterna av exportmarknadsandelar ännu mer markanta sett under en längre
tidsperiod (se figur 2). Förutom förlorad konkurrenskraft i fråga om
priser/kostnader, kan detta också avspegla tröga förbättringar av den icke
prisrelaterade konkurrenskraften, dålig förmåga att utnyttja nya
försäljningsmöjligheter eller omfördelning av resurser till den tredje sektorn
under överhettning på hemmamarknaderna. I många fall beror dessa förluster av
globala exportmarknadsandelar till stor del på att dessa medlemsstaters export
inte har lyckats hålla jämna steg med världshandelns expansion – hela EU:s
exportandel har minskat. Belgiens, Danmarks, Frankrikes, Italiens, Cyperns,
Österrikes, Finlands och Storbritanniens exportresultat har dock försämrats mer
än andra EU-länders, vilket framgår av dessa länders minskande andelar av hela
EU:s totala export (se figur 2)[18]. Figur 2: Procentuella förändringar av exportmarknadsandelar Källa: Europeiska kommissionen. Skuldsättningen är
betungande för hushållen och företagen Den utdragna
kreditexpansionen före krisen ledde till att ekonomiska aktörer i många
medlemsstater drog på sig höga ackumulerade skulder (se figur 3). Delvis
var denna process en effekt av stärkt integration och fördjupning av
finansmarknaden, i förening med konvergerande nominella räntor. Den snabba
kreditexpansionen späddes också på av andra faktorer: splittrade
tillgångspriser, förvärrat av förmånlig beskattning och förmånliga lånevillkor.
Detta bekräftas av att huslånens andel av den totala kreditgivningen generellt
ökade före krisen. Hela den privata sektorns skuldsättning överstiger det
indikativa tröskelvärdet på 160 % i över ett dussin medlemsstater:
Belgien, Bulgarien, Danmark, Estland, Spanien, Cypern, Luxemburg, Malta,
Nederländerna, Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien. Hög
skuldsättning inom den privata sektorn ökar dess exponering mot
konjunkturcykeln, inflation och räntor. Avveckling av överdrivet stora
lånebaserade positioner äventyrar dessutom tillväxten och den finansiella
stabiliteten. Enskilt sett var de icke-finansiella företagen den största
orsaken till skuldackumuleringen i Belgien, Spanien, Cypern, Slovenien och
Sverige. Visserligen kan företags återbetalningsförmåga (skuldkvot eller
mervärde) tjäna som utgångspunkt för analysen av företagens skuldsättning.
Tittar man å andra sidan närmare på andelen lånefinansierade tillgångar och
löptiderna, visade detta företagens faktiska behov av skuldavveckling och hur
fort detta måste ske. Dessutom var det främst hushållen som orsakade den ökade
skuldsättningen i Danmark, Nederländerna och Storbritannien, där hushållens
skulder överskred deras BNP. Denna utveckling skedde parallellt med att
huspriserna kumulativt ökade med drygt 150 % under den senaste
konjunkturcykeln (bara överträffat av husprisökningarna i Spanien och Irland). Rekordhöga
prisökningar på fastighetsmarknaden Hushållens
skuldsättning är nära kopplad till utvecklingen på fastighetsmarknaderna. Ökade
hushållslån och husprisökningar gick hand i hand under årtiondet före krisen. Huspriscykeln
var särskilt uttalad i EU, med en genomsnittlig kumulerad prisökning på drygt
40 %. Exempelvis var det i hälften av medlemsstaterna så att huspriserna
mer än fördubblades under uppsvinget. I omkring två tredjedelar av
medlemsstaterna var dessutom de genomsnittliga reala husprisökningarna drygt
6 % per år, och i vissa fall var den genomsnittliga årliga ökningstakten
så hög som 20–35 %. Expansionen har visserligen varierat betydligt mellan
länderna, både när det gäller varaktighet och hastighet, men i det stora
flertalet medlemsstater kulminerade huspriserna under 2007–2008.
Förväntningarna på fortsatta husprisökningar ledde också till att byggindustrin
kunde växa snabbare. Stora bostadsinvesteringar gick hand i hand med
husprisökningarna i många medlemsstater, som Danmark, Spanien, Litauen, Malta,
Sverige och Storbritannien. …
men anpassningen är på väg, även om det är oklart hur omfattande den blir och
hur länge den kommer att vara En
anpassning är nu i gång. De reala husprisökningarna låg under 2010 under det
indikativa tröskelvärdet på 6 % i alla medlemsstater utom Finland och
Sverige. De anpassningar som nyligen skett har varit betydande, och de länder
som upplevde de största och snabbaste prishöjningarna före krisen har tenderat
åt de kraftigaste korrigeringarna (om än inte överlag), vilket tyder på
övervärderingar före krisen. Bulgarien, Danmark, Estland, Spanien, Litauen,
Lettland och Slovakien har till exempel genomgått en betydande anpassning,
efter stora ackumulerade ökningar av de reala huspriserna. Trots dessa
korrigeringar kan det fortfarande finnas utrymme för ytterligare
konsolideringar i flera medlemsstater som också upplevde stora och snabba
husprisökningar, som Belgien, Frankrike, Luxemburg, Malta, Slovenien, Sverige
och Storbritannien, för det finns vanligen en direkt koppling mellan hur
kraftiga korrigeringarna är och husprisboomens omfattning. Dessutom kommer
sannolikt försämrade kreditvillkor och svag BNP-tillväxt att påverka
husprisutvecklingen under den närmaste framtiden. Även situationen på
tillgångssidan kommer att visa sig vara en viktig faktor. Skuldsättningen har
börjat minska … Mer allmänt har
kreditgivningen till den privata sektorn minskat drastiskt i några
medlemsstater, och skuldsättningen har börjat minska. Uppgifterna om privata
kreditflöden visar att anpassningen inleddes 2009, efter en fortsatt stark
kreditexpansion under 2008. Under 2010 var det bara Cyperns kredittillväxt som
överskred det indikativa tröskelvärdet på 15 %. Långsam kredittillväxt
kombinerat med ökat nettosparande kan få negativa återkopplingar på
BNP-tillväxten genom att den interna efterfrågan krymper. Empiriska bevis visar
att åtstramningsrelaterade justeringar av privata sektorns finanser, och
särskilt inom företagssektorn, i genomsnitt pågår i mer än fem år. I detta
sammanhang är nettoexport och produktivitetsutveckling viktiga drivkrafter för
den ekonomiska tillväxten. … och gör
EU-ekonomierna mer sårbara Finanskrisen har tydligt
visat hur viktig en medlemsstats totala skuld är. Krisen har också visat att
det finns starka kopplingar mellan den privata sektorns skulder och offentlig
skuldsättning[19].
Därför måste den privata och offentliga sektorns skuldsättning betraktas
tillsammans. Effekten av den privata sektorns skuldavveckling kan förstoras genom
den pågående statsskuldkrisen som belastar högt skuldsatta offentliga sektorer.
Detta är särskilt sannolikt för medlemsstater med högt skuldsatta offentliga
och privata sektorer, exempelvis Belgien[20]
eller Storbritannien (se figur 3). Visserligen är den privata sektorns
skuldsättning inte överdrivet hög i Italien, men den höga offentliga
skuldsättningen och behovet av att konsolidera de offentliga finanserna kan
innebära påfrestningar på den privata sektorns balansräkningar. Utlänningars
stora skulder kan bli ett ytterligare problem med stor osäkerhet på
internationella finansmarknader, eftersom detta kan öka landets sårbarhet för
kreditsvårigheter eller plötsligt avbrutna kapitalinflöden. När det gäller
utlandsskulder, uppvisar särskilt Spanien och Ungern en kombination av hög
privat skuldsättning och höga nettoutlandsskulder. Om skulden dessutom är
denominerad i en utländsk valuta, kan den öka sårbarheten på grund av
fluktuerande växelkurs. Figur 3: Ackumulerade skulder per sektor i procent
av BNP (2010) Anm. Den privata skuldsättningen baseras på
icke-konsoliderade uppgifter. Källa: Europeiska kommissionen. Anpassningen av den
reala ekonomin pågår Justeringarna av obalanserna
i de utrikes affärerna och saneringen av hushållens och företagens finanser har
varit smärtsamma, särskilt i medlemsstater som redan drogs med stora obalanser
före krisen. Denna justering har till stor del drivits på av den inhemska
efterfrågeutvecklingen och har ofta varit förenad med en betydande ökning av
arbetslösheten. Detta kan tyda på otillräckliga justeringar av priser/löner,
men kan också avspegla den pågående omallokeringen mellan sektorerna.
Justeringar av makroekonomiska obalanser kräver ofta att arbetskraft och
kapital flyttas mellan olika sektorer i ekonomin, särskilt från överhettade
fastighetssektorer till varu- och tjänstesektorn. Denna process är vanligen
gradvis (med tanke på de olika kompetensbehoven inom de berörda sektorerna) och
kommer att pågå ytterligare en tid. Arbetslösheten har varit hög
under de senaste åren, och resultattavlans indikator (genomsnittsarbetslösheten
över tre år) ligger över det indikativa tröskelvärdet på 10 % i Estland,
Spanien, Lettland, Litauen och Slovakien. Denna indikator pekade på relativt
hög arbetslöshet även i många andra medlemsstater, och trenden har dessutom
varit stigande. Den strukturella arbetslösheten har påverkats avsevärt av den
senaste tidens lågkonjunktur. Arbetskraftens omallokering inom ekonomin har
varit trög i flertalet medlemsstater och lett till hög arbetslöshet som kan
innebära stora förluster i humankapital och allmän effektivitet. Dessutom
kommer utsikterna för arbetslösheten sannolikt att påverkas av den rådande
osäkerheten och svagare tillväxten, av möjligheterna till omallokering mellan
olika sektorer i ekonomin och av den rådande skuldavvecklingen i många
medlemsstater. Anpassningen försvåras
dessutom av den svaga produktivitetstillväxten. I flera medlemsstater bidrog
produktivitetens avmattning till ökade makroekonomiska obalanser och minskad
konkurrenskraft under perioden före krisen. Samtidigt är det lättare att
genomföra de nödvändiga justeringarna av arbetskraftskostnader och relativa
priser, när produktiviteten ökar i en jämn takt, eftersom det gör det mindre
angeläget att minska nominella löner och priser. 4. Landsspecifika kommentarer om tolkningen av
resultattavlan Kommentarerna nedan rör inte
medlemsstater som omfattas av övervakningsprogram. Så är fallet med Grekland,
Irland och Portugal inom euroområdet och Rumänien utanför euroområdet. Belgien: Resultattavlans indikatorer för förändrade
exportmarknadsandelar, den privata sektorns bruttoskuld och den offentliga
sektorns skuldsättning överstiger de indikativa tröskelvärdena. När det gäller
extern konkurrenskraft, har förlusterna av exportmarknadsandelar varit
avsevärda, och även bytesbalansen har försämrats. Nivån understiger dock det
indikativa tröskelvärdet, men noteras bör att den försämrade varubalansen
delvis uppvägs av en positiv tjänstebalans. Dessa trender kan förklaras med
sämre konkurrenskraft på kostnadssidan, vilket bland annat beror på att
enhetsarbetskostnaderna ökat mer än i euroområdet, men kan också ha med annan
konkurrenskraft att göra. Internt ligger indikatorn för den privata sektorns
skuldsättning något över det relevanta tröskelvärdet. Närmare omständigheter
bör beaktas, som hur långivningen mellan företag påverkar andra företagsskulder
än de finansiella, att hushållens skulder mest avser hypotekslån medan
hushållens sparande förblir högt. Trots detta bör den privata sektorns höga
bruttoskuld beaktas tillsammans med den offentliga sektorns höga skuldsättning.
Bulgarien: Före krisen hade Bulgarien stora underskott i bytesbalansen, vilket har
lett till en starkt negativ finansiell nettoställning. Detta har drivits på av
kapitalinflöden (främst i form av utländska direktinvesteringar) och privat
kredittillväxt. Krisen ledde till en kraftig korrigering av underskottet i
bytesbalansen, som nu beräknas uppvisa ett litet överskott under 2011 och
följande år. Förbättringen berodde inte bara på minskad import, utan även på en
stark export i en situation av återhämtning. Bulgarien har en av de största
ökningarna av enhetsarbetskostnader i EU, även om löneökningarna startade på en
mycket låg nivå och är en del av den pågående konvergensprocessen. På medellång
och lång sikt kan detta dock bromsa inhämtningsprocessen. Den privata sektorns
skuldsättning har ökat snabbt och överskrider det indikativa tröskelvärdet,
vilket främst förklaras med ökande företagsskulder, medan däremot hushållens
och den offentliga sektorns skuldsättning är begränsad. Tjeckien: Underskott i bytesbalansen (om än under tröskelvärdet) har
registrerats under det senaste årtiondet. En viss minskning har dock
observerats under de senaste åren, vilken till stor del beror på en förbättrad
handelsbalans. Detta har lett till att den finansiella nettoställningen
överskridit det indikativa tröskelvärdet, även om det bör noteras att detta
berott på ogynnsamma värderingseffekter av tillgångar och skulder. Då
finansieringen dominerats av utländska direktinvesteringar och den offentliga
och privata sektorn har relativt begränsad skuldsättning, har
nettoutlandsskulden förblivit nära noll. Tjeckien har vunnit
exportmarknadsandelar, trots konkurrenskraftsförluster på prisområdet genom en kraftig
appreciering av den reala effektiva växelkursen och stigande
enhetsarbetskostnader. Danmark: Bytesbalansen uppvisar fortsatt överskott, främst tack vare en stark
tjänsteexport, inkomster från olje- och gasexport och vinster på utländska
direktinvesteringar. Landet har dock haft sämre exportresultat under de senaste
åren, vilket framgår av att indikatorn för exportmarknadsandelar överstiger
gränsvärdet. Danmark har dessutom haft vissa konkurrenskraftsförluster på
prisområdet, till följd av nominellt mycket starka löneavtal under en period av
överhettning och svag produktivitetstillväxt. Den danska bostadsboomen, som
började korrigeras under 2007, var kopplad till en snabb kredittillväxt och
skuldökning inom den privata sektorn, särskilt hos hushållen. Förvisso har
kreditgivningen och bostadspriserna delvis korrigerats på senare år. Ändå är
den privata sektorns skuldsättning fortfarande mycket hög och överskrider det
indikativa gränsvärdet, även om detta i hushållens fall delvis avspeglar stora
avsättningar till privata pensionsordningar och ett frikostigt
socialförsäkringssystem. Tyskland: Hela det senaste årtiondet har Tyskland haft ständiga
bytesbalansöverskott. Delvis är detta en avspegling av starka exportresultat,
vilket sammanfallit med bättre konkurrenskraft på prisområdet, men avspeglar
delvis också dämpade inhemska investeringar och ett relativt högt
hushållsparande. Emellertid har den inhemska efterfrågan långsamt stärkts på
senare år, vilket bidragit till en gradvis minskning av bytesbalansöverskottet
och kan betraktas som en del av en omstrukturering. Vidare har förlorade
exportmarknadsandelar noterats på varuområdet, men denna utveckling är mindre
markerad än för euroområdet i genomsnitt. Internt är den privata sektorns
skuldsättning relativt begränsad, samtidigt som indikatorn för den offentliga
skuldsättningen överskrider det indikativa gränsvärdet. Enligt prognoserna
kommer den senare emellertid att minska 2011 och infasningen av den lagstiftade
skuldbromsen bör bidra till en sjunkande trend. Estland: Under det senaste årtiondet har Estland konstant haft stora underskott
i bytesbalansen, tills en kraftig anpassning skedde under krisen. Under samma
period vann Estland stora exportmarknadsandelar, trots
konkurrenskraftsförluster på prisområdet (från en initialt låg prisnivå). På
senare år har löne- och kostnadsjusteringar skett. Sammantaget har en negativ
finansiell nettoställning gradvis byggts upp, som fortfarande är högre än det
indikativa tröskelvärdet. Detta avspeglar emellertid i stor utsträckning de
direkta utlandsinvesteringarna, vilket innebär att nettoutlandsskulden är
betydligt lägre. Den privata sektorns skuldsättning överstiger det indikativa
tröskelvärdet, men skuldavvecklingen är stark. I kombination med en hög
nominell BNP-tillväxt bör den privata sektorns skuldkvot sjunka. Arbetslösheten
är hög, men justeras snabbt nedåt, vilket tyder på en hög flexibilitet på
arbetsmarknaden. Spanien: Den spanska ekonomin är just nu inne i en anpassningsperiod, efter det
att stora externa och interna obalanser byggts upp under den långvariga
bostads- och kreditboomen under åren före krisen. Bytesbalansen har uppvisat
stora underskott, som nyligen har börjat minska till följd av den kraftiga
ekonomiska nedgången och förbättrade exportresultat. Underskottet överskrider
dock fortfarande det indikativa tröskelvärdet. Sedan 2008 har
konkurrenskraftsförlusterna på pris- och kostnadsområdet delvis hämtats in. Det
pågår en justering av obalanserna och det kommer att ta tid att avveckla de
stora interna och externa skulderna och omallokera de resurser som frigörs från
byggnadssektorn. Den minskade sysselsättningen är kopplad till nedskärningarna
i byggindustrin, och lågkonjunkturen har förvärrats av de tröga
lönejusteringarna, vilket ökat arbetslösheten. Frankrike: En ekonomisk tolkning av resultattavlan pekar på både externa och
interna problem. Frankrikes krympande marknadsandelar av världsexporten ligger
över det indikativa tröskelvärdet, och minskningen är en av de största i EU.
Handelsbalansen försämras gradvis, och detta tar sig uttryck i en försämrad
bytesbalans, även om detta ligger under det indikativa tröskelvärdet. Oron över
den franska ekonomins utlandsställning ökas också av vissa
konkurrenskraftsförluster på prisområdet och andra områden. I detta sammanhang
är de franska företagens försämrade lönsamhet och dess effekter på
investeringsnivån relevanta faktorer som bör analyseras närmare. Den privata
sektorns skuldsättning har gradvis ökat och tangerar nu det indikativa
tröskelvärdet, samtidigt som den offentliga sektorns skuldsättning har ökat. Italien:
Resultattavlans värden ligger över de indikativa
tröskelvärdena för konkurrenskraft och offentlig skuldsättning. Italiens
konkurrenskraft har stadigt försämrats sedan mitten av 1990-talet, vilket också
visar sig i de ständiga förlusterna av marknadsandelar. Den inhemska
efterfrågans relativt begränsade tillväxt gör att dessa förluster bara delvis
visar sig i den stadiga försämringen av Italiens utlandsställning. Den svaga
produktivitetsutvecklingen är den främsta förklaringen. Den privata sektorns
skuldsättning är relativt begränsad i Italien, främst tack vare hushållens
finansiella ställning. Däremot har statsskulden en oroande hög nivå, främt
beroende på svag tillväxt och strukturella brister. Detta kan i sin tur sätta
press på den privata sektorns finanser. Cypern: Många indikatorers värden överskrider de indikativa tröskelvärdena.
Den ekonomiska tolkningen av resultattavlan tyder därför på omfattande problem,
både externt och internt. Under det senaste årtiondet har den cypriotiska
ekonomin kännetecknats av ständiga underskott i bytesbalansen, främst till
följd av en stark inhemsk efterfrågan. Utvecklingen av Cyperns bytesbalans
uppvisar stora skillnader i handeln med varor och tjänster, vilket tyder på ett
skifte i den cypriotiska ekonomin mot tjänstesektorn. Den negativa
handelsbalansen för varor uppvägs endast delvis av överskottet i handeln med
tjänster. Under åren före krisen upplevde Cypern konkurrenskraftsförluster på
prisområdet, men denna tendens har varit mer dämpad på senare år. Den högt
belånade privata sektorn har fortsatt att avveckla sina stora utestående
skulder, men den har samtidigt betydande tillgångar. Försämrade ekonomiska
utsikter och finansiell situation samt följderna av banksektorns exponering mot
Grekland ökar oron för hur landet ska lyckas hantera obalanserna i andra
sektorer i ekonomin. Lettland: Till 2008 hade Lettland stora och ihållande underskott i
bytesbalansen, i förening med en snabbt ökande negativ finansiell nettoställning,
även om nettoutlandsskulden är lägre om utländska direktinvesteringar räknas
med. Krisen innebar en kraschlandning med en omedelbar och kraftig korrigering
av bytesbalansunderskottet, vilket i sin tur krävde ett kraftfullt
anpassningsprogram med åtföljande betalningsbalansstöd. Det senare ska upphöra
i januari 2012. Den tidigare tendensen till ständiga konkurrenskraftsförluster
på prisområdet har kompenserats genom inhemska anpassningar, inklusive
lönenedskärningar och minskad sysselsättning. Högkonjunkturen kännetecknades av
stark kredittillväxt, snabbt ökande huspriser och en expanderande byggindustri.
Detta innebar en snabbt ökande skuldsättning inom den privata sektorn, vilket
efter kraschen i sin tur ledde till minskad skuldsättning och en betydande
justering av huspriserna. Även om arbetslösheten fortfarande är hög, minskade
den snabbt från sin kulmen i slutet av 2009. Litauen: Till 2008 hade Litauen stora underskott i bytesbalansen, liksom
konkurrenskraftsförluster på prisområdet till följd av inhemsk högkonjunktur.
Till följd av en markerad och betydande anpassningsprocess under krisåren
ligger bytesbalansen nu nära balans. Den reala effektiva växelkursen har
skrivits ned, främst till följd av betydande nominella löneminskningar. Även
före krisen kunde Litauen vinna exportmarknadsandelar från en låg nivå. Den
finansiella nettoställningen är fortfarande negativ och ligger högt över det
indikativa tröskelvärdet, men nettoutlandsskulden är mycket lägre, om utländska
direktinvesteringar räknas med. Finanskrisen satte stopp för banksektorns
snabba expansion och en kraftig lönedynamik, den privata sektorn började
avveckla skulder och kreditflödet i procent av BNP blev negativt. Huspriserna
har korrigerats betydligt. Även om arbetslösheten fortfarande är hög, sjunker
den från sin kulmen under 2010. Luxemburg: Resultattavlans indikatorvärde för bytesbalansen överskrider
tröskelvärdet, vilket orsakas av handelsöverskott till följd av att landet är
starkt specialiserat på finansiella tjänster. Detta beror dock inte på en
dämpad inhemsk efterfrågan, utan är snarare följden av en ovanligt hög
koncentration av ekonomisk verksamhet och arbetstillfällen i landet. Luxemburg
har haft konkurrenskraftsförluster på prisområdet till följd av stora
löneökningar och låg produktivitetstillväxt, men noteras bör att landet
samtidigt vinner exportmarknadsandelar inom tjänstesektorn. Den privata
sektorns skuldsättning överstiger det indikativa tröskelvärdet, i kombination
med stora och volatila kreditflöden. Detta förklaras främst av storskalig ut-
och inlåning på internationella icke-finansiella företag, snarare än en
överdriven skuldsättning inom den privata sektorn. Hushållens skuldsättning är
relativt begränsad. De reala fastighetspriserna uppvisade en stor kumulerad tillväxt
under det senaste årtiondet, och justeringarna har hittills varit begränsade. Ungern:
Resultattavlans indikatorvärden för den offentliga
sektorns skuldsättning och den finansiella nettoställningen ligger långt över
de indikativa tröskelvärdena. Det senare är följden av de kontinuerliga
underskott i bytesbalansen som registrerades under åren före krisen. I och med
krisen har kraftiga justeringar skett, i och med att den inhemska efterfrågan
kollapsade. Den finansiella nettoställningen har dock fortfarande ett högt
negativt värde, även om utländska direktinvesteringar täcker en avsevärd del.
Under perioden före krisen var också kredittillväxten mycket hög. Detta har
särskilt i hushållens fall till stor del finansierats i utländsk valuta. Den
privata sektorns ökade finansiella utlandsexponering har skett inom ramen för
en hög och växande offentlig skuldsättning, som också finansierats i utländsk
valuta. I november 2011 framförde regeringen en formell begäran om förebyggande
finansiellt stöd från EU och IMF[21].
Malta:
Under det senaste årtiondet har ekonomin utmärkts av
ständiga underskott i bytesbalansen, men underskottet har minskat under de
senaste åren och Malta har nu en positiv finansiell nettoutlandsställning. Det
står emellertid inte klart om det minskade underskottet i de utrikes affärerna
är av strukturell karaktär. Tidigare förluster av exportmarknadsandelar
avspeglade minskad traditionell tillverkning, men tjänstesektorn håller på att
vända detta. På hemmamarknaden har huspriserna ökat betydligt men verkar nu
vara på nedgång. Nederländerna: Under åren före krisen uppvisade Nederländerna konsekvent stora
överskott i bytesbalansen, som främst orsakades av handelsbalansen, bland annat
genom positiv nettogasexport. För närvarande ligger nivåerna emellertid under
tröskelvärdet, även om de enligt kommissionens prognoser kommer att öka under
de närmaste åren. Trots något högre nominella enhetsarbetskostnader har
förlusterna av exportmarknadsandelar varit begränsade. Överskotten återspeglar
också högt sparande inom företagssektorn, i förening med dämpade investeringar.
Internt är den nederländska ekonomins risker främst kopplade till den relativt
höga skuldsättningen inom den privata sektorn och till fastighetsmarknaderna.
Under åren före krisen ökade hushållens skuldsättning i förhållande till
disponibel inkomst och även huspriserna ökade, vilket delvis berodde på
skatteincitament för hushållen att ta stora hypotekslån. Samtidigt är
ställningen för hushållens finansiella nettotillgångar positiv. Österrike: Externt sett har Österrike haft varaktiga överskott i bytesbalansen.
Samtidigt pekar indikatorvärdet för exportmarknadsandelar på förluster, trots
att enhetsarbetskostnadernas ökning har varit begränsad. Den privata sektorns
skuldsättning har gradvis ökat och ligger nu något över det indikativa
tröskelvärdet, vilket också är fallet med den offentliga skuldsättningen.
Relativt sett hade Österrike emellertid ingen högkonjunktur på bostads-,
tillgångs- eller kreditmarknaderna under senare delen av 2000-talet, och det är
främst företagen som står för den ökade skuldsättningen. Utvecklingen under
2011 tyder på att de privata skuldökningarna har avstannat och att den privata
sektorn kommer att ha nettoutlåning, även icke-finansiella företag. Polen: Även om resultattavlans indikatorer för bytesbalans och finansiell
nettoställning överskrider de indikativa tröskelvärdena, måste detta ses mot
bakgrund av landets återhämtningsprocess. Återhämtningen har i stor
utsträckning finansierats med relativt stabila inflöden av utländska
direktinvesteringar och EU-medel. Polens konkurrenskraftsförluster på
prisområdet har varit begränsade under åren 2006–2008, till följd av en
nominell appreciering av växelkursen. Tendensen har dock vänt sedan 2009. Trots
dessa förluster ökade Polens exportmarknadsandelar stort, samtidigt som
ökningarna av den nominella enhetsarbetskostnaden var begränsade. Landet har
haft en relativt hög kredittillväxt och ökning av den offentliga sektorns
skuldsättning, om än från en låg nivå. Detta har delvis finansierats i utländsk
valuta. Slovenien: Två av resultattavlans indikatorer överskrider tröskelvärdet år 2010.
Under åren före krisen hade Slovenien stark tillväxt och stark inhemsk
efterfrågan, kombinerat med vissa konkurrenskraftsförluster på prisområdet och
ett gradvis ökande underskott i bytesbalansen. Det finns tecken på att landet
upplevde en överhettning, särskilt när det gäller kredittillväxten inom den
privata sektorn, byggindustrins mervärde och fastighetspriserna. Den slovenska
ekonomin drabbades hårt av världskrisen. Detta har lett till en viss men kanske
tillfällig justering av ställningen i de utrikes affärerna, men detta är
fortfarande på ett tidigt stadium. De icke-finansiella företagens höga
skuldsättning, särskilt inom byggsektorn, avspeglas i företagskonkurser,
skuldsättningsgrad och betalningsförsummelser på lån. Slovakien: Slovakiens bytesbalans uppvisade stora och varaktiga underskott under
det senaste årtiondet, vilka delvis finansierades via kapitalöverföringar från
utlandet. Bytesbalansindikatorn överstiger fortfarande tröskelvärdet, om än
bara marginellt. Den största orsaken till den gradvis försämrade finansiella
nettoutlandsställningen var utländska direktinvesteringar, som i stor
utsträckning inriktades på produktiva exportindustrier.
Konkurrenskraftsförluster på prisområdet avspeglas i värdet på indikatorn för
real effektiv växelkurs som överstiger det indikativa tröskelvärdet. Detta
beror främst på en kraftig nominell appreciering som sammanföll med stora
ökningar av produktivitet, export och andelar av världshandeln. Generellt sett
är såväl den offentliga som den privata sektorns skuldsättning fortsatt låg. Finland: Flera av resultattavlans indikatorer för utlandsställningen överstiger
de indikativa tröskelvärdena, exempelvis förlorade exportmarknadsandelar.
Bytesbalansen uppvisar ett visserligen minskande överskott, vilket under det
senaste årtiondet avspeglar den globala nedgången men även strukturella
förändringar inom exportsektorerna. Dessutom var konkurrenskraftsförlusterna på
prisområdet relativt begränsade under största delen av det årtiondet, men på
senare år har konkurrenskraften kraftigt försämrats till följd av långsam
lönejustering i en situation av minskad produktivitet. Resultattavlan visar
också på en stadig ökning av den privata sektorns skuldsättning under det
senaste årtiondet och den ligger nu över det indikativa tröskelvärdet. Detta
beror till stor del på ökade hypotekslån. Huspriserna steg under det senaste
årtiondet, trots vissa måttliga justeringar under åren 2008–2009. År 2010
började priserna öka igen, i en takt som överskred det indikativa
tröskelvärdet, men sedan andra halvåret 2011 har prisökningarna dock blivit mer
måttliga. Sverige: Den svenska ekonomin har uppvisat stadigt stora bytesbalansöverskott,
över det indikativa tröskelvärdet. Detta avspeglar å ena sidan ett positivt
offentligt och privat sparande, men å andra sidan även en viss dämpning av
inhemska investeringar, särskilt inom byggindustrin. Indikatorerna för
kostnadsutveckling, som enhetsarbetskostnader och real effektiv växelkurs,
tyder inte på konkurrenskraftsförluster på prisområdet. Inhemskt har Sverige en
mycket hög skuldsättning inom den privata sektorn, något över det indikativa
tröskelvärdet. Hushållens skuldsättning har ökat och ligger nu på höga nivåer,
trots en dämpning av kredittillväxten på senare tid. Detta återspeglar en
mycket stark ökning av huspriserna under de senaste 15 åren, som först på
senare tid har börjat stabiliseras. Storbritannien: Storbritannien har förlorat exportmarknadsandelar under det senaste
årtiondet och indikatorn överskrider gränsvärdet, även om en viss stabilisering
har kunnat konstateras på senare år. Exportmarknadsandelarna har förlorats
trots en betydande nedskrivning av den reala effektiva växelkursen under de
senaste åren. Samtidigt hade Storbritannien underskott i bytesbalansen, om än
under det indikativa tröskelvärdet. Den höga skuldsättningen inom den privata
sektorn är problematisk, även med tanke på de svaga offentliga finanserna med
en hög och ökande offentlig skuldsättning. Hushållens skuldsättning handlar i
stor utsträckning om hypotekslån, i en situation med höga ackumulerade ökningar
av huspriserna. Både hushållens skuldsättning och de reala huspriserna har
visserligen minskat men är fortfarande höga, vilket tyder på att dessa
obalanser måste minskas ytterligare. Här är anpassningens hastighet en viktig
aspekt. 5. Huvudresultat och slutsatser Förfarandet
vid makroekonomiska obalanser genomförs för första gången. Det sker i en
problematisk ekonomisk situation som domineras av oro över statsskuldkrisen.
Alla medlemsstater försöker anpassa sig till krisens verkningar, även om
problemens omfattning och allvar skiljer sig i olika länder. Som anges i
kommissionens nyligen offentliggjorda årliga tillväxtöversikt[22] måste unionen och
medlemsstaterna, förutom att korrigera de betydande obalanser som byggts upp
under föregående år, även hantera andra relaterade problem. Dessa handlar om
låg tillväxt och hög arbetslöshet, om att säkra hållbara offentliga finanser
och att återställa stabiliteten i finanssystemet. Målet att minska obalanserna
uppmärksammas även i samband med G20, där en övervakningsprocess har inletts
för att främja en ordnad omstrukturering av de globala tillväxtvillkoren. I många
medlemsstater justeras nu de makroekonomiska obalanserna, särskilt i de
medlemsstater som har eller har haft höga underskott i de utrikes affärerna och
stora obalanser i hushållens och/eller företagens finanser och i sin offentliga
sektor. Denna process är ännu inte avslutad och har i flera medlemsstater lett
till betydligt ökad arbetslöshet och minskad ekonomisk aktivitet på kort sikt.
Som det betonas i den årliga tillväxtöversikten bör man särskilt prioritera
reformer som främjar produktivitetstillväxt i de medlemsstater som uppvisar
makroekonomiska obalanser. Sådana reformer har nämligen en positiv inverkan på
produktionskapaciteten och anpassningsförmågan[23].
Under rådande omständigheter är riskerna för att nya efterfrågestyrda obalanser
ska uppstå generellt sett små, även om pressen på tillgångsmarknaderna kan
återkomma när tillväxten tar fart igen. Då vissa
medlemsstater redan omfattas av en förstärkt övervakning av sin ekonomiska
situation och politik, granskas de inte i denna rapport[24]. Detta berör Grekland, Irland,
Portugal och Rumänien. Programmet för betalningsbalansstöd
till Lettland avslutades den 19 januari 2012 men landet står under fortsatt
övervakning och granskas därför i denna rapport. Mot
bakgrund av den ekonomiska tolkningen av resultattavlan anser kommissionen att
det krävs en ytterligare och fördjupad analys för att närmare utreda frågor som
gäller flera medlemsstater. Detta bredare angreppssätt motiveras av att detta
är den första tillämpningen av det här övervakningsförfarandet som därför också
måste sörja för en justering av tidigare ackumulerade obalanser. Följande
medlemsstater berörs: Belgien, Bulgarien, Danmark, Spanien, Frankrike,
Italien, Cypern, Ungern, Slovenien, Finland, Sverige och Storbritannien. Dessa medlemsstater omfattas
av olika problem och potentiella risker, inklusive spridningseffekter. Vissa
medlemsstater måste korrigera ackumulerade obalanser både internt och externt.
Detta innebär att de måste sänka sin höga skuldsättning och återvinna
konkurrenskraften, så de kan förbättra sina tillväxtutsikter och sin export. En
fördjupad analys kan bidra till ökad förståelse av vad som driver på
produktivitet, konkurrenskraft och handel och av vad ökad skuldsättning och
motsvarande obalanser leder till i flera medlemsstater. Några länder genomgår
en snabb anpassning som delvis beror på återhämtningseffekter och denna
utveckling kan kräva en närmare granskning. Trots vissa länders allmänt goda
makroekonomiska resultat, föranleder utvecklingen av deras tillgångsmarknader
(i synnerhet bostadsmarknaden) och den privata sektorns fortsatt ökande
skuldsättning en närmare undersökning. Avslutningsvis pekar den
ekonomiska tolkningen av resultattavlans indikatorer på att det behövs en
grundligare horisontell analys av de bakomliggande faktorerna och de politiska
konsekvenserna av stora och varaktiga bytesbalansöverskott, särskilt i
vissa medlemsstater i euroområdet. Under kommande månader kommer kommissionen
därför att göra en ytterligare bedömning av skillnaderna i medlemsstaternas
ekonomiska utveckling. Bland annat handlar detta om en undersökning av de
inbördes kopplingarna mellan underskotts- och överskottsländer på handels- och
finansområdet och om hur mer balans kan skapas inom euroområdet och globalt.
Kommissionen ska också undersöka de strukturella faktorernas roll, bland annat
tjänstemarknadernas funktion, hur dessa påverkar den inhemska konsumtionen och
investeringarna, som pådrivande på hållbara överskott och som pekar på behovet
av politiska riktlinjer. I detta sammanhang kommer kommissionen också att
studera återhämtningseffekternas roll. Inom ramen för den
multilaterala övervakningen och enligt artikel 3.4 i förordningen uppmanar
kommissionen rådet och Eurogruppen att diskutera denna rapport. Kommissionen
ser även fram emot återkoppling från Europaparlamentet och andra intressenter.
Med beaktande av dessa diskussioner kommer kommissionen att börja förbereda
närmare granskningar av här relevanta medlemsstater. [1] Definitionen på obalanser återfinns i artikel 2 i förordningen
om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser. [2] Rådet gav sitt stöd åt resultattavlan i Ekofinrådets slutsatser
av den 7 november 2011. Europaparlamentet antog en resolution den 15
december 2011. ESRB svarade genom en skrivelse av den 9 december 2011. [3] Förordning (EU) nr 1176/2011 om förebyggande och
korrigering av makroekonomiska obalanser. [4] Det arbetsdokument från kommissionen (inklusive ett förslag till
resultattavlans utformning) som låg till grund för samrådet finns på följande
webbplats: WEBBLÄNK. Kommissionen kommer dessutom att offentliggöra ett
bakgrundsdokument med ytterligare dokumentation om de valda indikatorernas
relevans och egenskaper. [5] Europaparlamentets resolution antagen den 15 december 2011:
http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [6] Slutsatser från Ekofinrådets möte den 8 november 2011:
http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/125976.pdf [7] ESRB:s åsikter om resultattavlans planerade indikatorer med
relevans för stabiliteten på finansmarknaderna återfinns på följande webbplats:
http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [8] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [9] Indikatorn för arbetslöshetens utveckling ska dessutom avläsas
tillsammans med andra mer långsiktiga indikatorer och används för att öka
förståelsen för hur allvarliga makroekonomiska obalanser kan bli, beroende på
hur länge de varar och på ekonomins anpassningsförmåga. [10] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [11] Se fotnot 7. [12] Noteras bör att vissa av resultattavlans indikatorer, särskilt
indikatorerna för låneutveckling och huspriser, också återspeglar denna aspekt.
Enligt planerna ska en indikator för bank-/finanssektorn utarbetas till
årsslutet 2012, och ska tas med i resultattavlan inför och i tid till nästa
europeiska planeringstermin. [13] Dessa överföringar omfattar också kapitalinflöden från EU:s
strukturfonder. Om kapitalbalansen inbegrips i Slovakiens och Polens fall,
skulle deras indikatorvärden faktiskt hamna inom de indikativa tröskelvärdena.
Även Grekland, Spanien och Portugal gynnades av höga kapitalinflöden från EU:s
strukturfonder. [14] Statistiken över nettoinvesteringsposition visar ett lands
finansiella nettoställning mot utlandet (skulder minus tillgångar). Uppgifterna
omfattar direkt- och portföljinvesteringar, finansiella derivat, andra
investeringar och reserver. [15] Nettoutlandsskuld uttrycker ett lands nettoställning med avseende
på övriga världen när det gäller skulder som kräver att gäldenären i framtiden
ska återbetala lånebeloppet och/eller betala ränta. Nettoutlandsskuld motsvarar
nettoutlandsställningen minus utlandsfordringar som inte är skulder (exempelvis
eget kapital). [16] År 2009 accelererade ökningen av enhetsarbetskostnaderna, eftersom
de stora produktivitetsminskningarna – till följd av produktionsbortfall och
hamstring av arbetskraft – överskred de ofta kraftiga löneanpassningarna. Den
genomsnittliga ökningen av enhetsarbetskostnaderna mattades dock avsevärt under
2010 och har varit måttlig under 2011. [17] I resultattavlans indikativa tröskelvärden är det ekonomiskt
motiverat att skilja mellan medlemsstater som är med i euroområdet och de som
står utanför. När det gäller enhetsarbetskostnaderna är motivet till denna
åtskillnad att flertalet medlemsstater som står utanför euroområdet (dvs. de
som gick med 2004 och senare) har liberaliserat handeln sedan tidigt 1990-tal,
vilket har medfört en naturlig faktorpriskonvergens med en relativt sett
starkare ökning av arbetskostnaderna. [18] Dessa slutsatser förefaller även hålla, om
exportmarknadsandelarnas förändring mäts i varuhandelsvolymer. [19] Regeringarna har tagit över stora skuldförbindelser från den
privata sektorn. Även om de inte omedelbart påverkar skuldnivåerna, kan deras
upplevda kreditvärdighet påverkas. Den privata sektorn har även
återkopplingseffekter på den statliga sektorn, eftersom aktörer inom den
privata sektorn (inte bara finansinstitut) kan bli stora långivare till staten,
vilket gör dem sårbara för finanspolitiska problem. [20] Den privata sektorns skuldsättning är (enligt konsoliderade
siffror) emellertid lägre i Belgien, till följd av en hög andel långivning
mellan företag. [21] De formella förhandlingarna har ännu inte inletts. [22] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/pdf/press_20090903_en.pdf
[23] Se även den makroekonomiska bilagan till den årliga
tillväxtöversikten:
http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/pdf/press_20090903_en.pdf [24] Detta ligger också i linje med inställningen i kommissionens
förslag av den 23 november 2011 till förordning om skärpning av den ekonomiska
övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater som
har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om deras finansiella stabilitet
i euroområdet – KOM(2011) 819 slutlig.