Förenade målen C-456/01 P och C-457/01 P
Henkel KGaA
mot
Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån)
«Överklagande – Gemenskapsvarumärke – Artikel 7.1 b i förordning (EG) nr 40/94 – Tredimensionella tabletter för tvätt- och diskmaskiner – Absoluta registreringshinder – Särskiljningsförmåga»
|
Förslag till avgörande av generaladvokat D. Ruiz‑Jarabo Colomer, föredraget den 6 november 2003 |
|
|
|
|
|
|
|
|
Domstolens dom (sjätte avdelningen) av den 29 april 2004 |
|
|
|
|
|
|
|
Sammanfattning av domen
- 1.
- Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärket – Absoluta registreringshinder – Varumärken som saknar särskiljningsförmåga – Tredimensionella varumärken som består av varans form – Särskiljningsförmåga – Kriterierna för bedömning
(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)
- 2.
- Överklagande – Grunder – Domstolens kontroll av bedömningen av de faktiska omständigheterna i målet vid förstainstansrätten – Omfattas inte, utom då bevisningen har missuppfattats – Tillämpning i det enskilda fallet av kriterierna för bedömning av särskiljningsförmåga för gemenskapsvarumärkena
(Artikel 225 EG; EG-stadgan för domstolen, artikel 51)
- 3.
- Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder Registreringshinder skall tillämpas oberoende av varandra – Tolkning av registreringshinder mot bakgrund av det allmänintresse som ligger bakom vart och ett av dem
(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)
- 4.
- Gemenskapsvarumärke – Varumärke som inte fyller sin huvudsakliga funktion – Allmänt intresse av att ge skydd enligt förordning nr 40/94 föreligger inte
(Rådets förordning nr 40/94)
- 1.
- Kriterierna för bedömning av särskiljningsförmågan, i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken,
hos tredimensionella varumärken som utgörs av formen på själva varan skiljer sig inte från dem som är tillämpliga på andra
kategorier av varumärken. Vid tillämpningen av dessa kriterier uppfattar dock målgruppen inte nödvändigtvis tredimensionella
varumärken, som består av formen och färgerna på själva varan, på samma sätt som ett ord- eller figurmärke, som består av
ett kännetecken som är oberoende av utformningen av de varor som det betecknar. Genomsnittskonsumenten är nämligen inte van
vid att omedelbart uppfatta form eller förpackningar utan grafik eller text som utmärkande kännetecken för varans ursprung,
och det kan således vara svårare att påvisa ett sådant tredimensionellt varumärkes särskiljningsförmåga än ett ord- eller
figurmärkes.
- Ju mer den form som registreringsansökan avser närmar sig den mest troliga formen för varan i fråga, desto mer sannolikt är
det under dessa omständigheter att denna form saknar särskiljningsförmåga. Endast ett varumärke som kraftigt avviker från
normen eller från vad som är sedvanligt i branschen, och således uppfyller sitt huvudsakliga syfte att fungera som ursprungsangivelse,
har särskiljningsförmåga i den mening som avses i den bestämmelsen.
(se punkterna 38 och 39)
- 2.
- Förstainstansrätten är emellertid dels ensam behörig att fastställa de faktiska omständigheterna, utom då det av handlingarna
i målet framgår att de fastställda omständigheterna är materiellt oriktiga, dels ensam behörig att bedöma dessa faktiska omständigheter.
Bedömningen av de faktiska omständigheterna är därför inte – utom i det fall då uppgifter som underställts rätten har missuppfattats
– en rättsfråga som i sig är underställd domstolens kontroll i ett mål om överklagande.
- Den konkreta tillämpningen av kriterier för bedömning av ett gemenskapsvarumärkes särskiljningsförmåga i den mening som avses
i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 omfattar bedömningar som avser de faktiska omständigheterna. Sak samma gäller ett konstaterande
enligt vilket genomsnittskonsumenten, i fråga om dagliga konsumtionsvaror, inte ägnar någon större uppmärksamhet åt form och
färg på rengöringstabletter för tvätt- och diskmaskin.
(se punkterna 41 och 56)
- 3.
- Vart och ett av de registreringshinder som räknas upp i artikel 7.1 i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken skall tillämpas
oberoende av varandra, och dessa hinder skall dessutom tolkas mot bakgrund av det allmänintresse som ligger bakom vart och
ett av dem och det allmänintresse som beaktas vid prövningen av om vart och ett av dessa hinder kan, eller till och med bör,
återspegla olika hänsynstaganden beroende på vilket hinder det gäller.
(se punkterna 45 och 46)
- 4.
- Det föreligger inte något allmänt intresse av att ge allt det skydd som avses i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken
åt ett varumärke som inte fyller sin grundläggande funktion, nämligen att garantera varans eller tjänstens ursprungsidentitet
för konsumenten eller den slutlige användaren genom att göra det möjligt att utan förväxlingsrisk särskilja den från sådana
varor eller tjänster som har ett annat ursprung
(se punkt 48)