ISSN 1977-0820 |
||
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78 |
|
![]() |
||
Svensk utgåva |
Lagstiftning |
59 årgången |
|
|
|
(1) Denna beteckning påverkar inte ståndpunkter om Kosovos status och är i överensstämmelse med FN:s säkerhetsråds resolution 1244/1999 och med Internationella domstolens utlåtande om Kosovos självständighetsförklaring. |
|
(2) Text av betydelse för EES |
SV |
De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid. Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
II Icke-lagstiftningsakter
INTERNATIONELLA AVTAL
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/1 |
Information om ikraftträdandet av stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Kosovo (*), å andra sidan
De förfaranden som är nödvändiga för det ovannämnda avtalets ikraftträdande avslutades den 26 februari 2016. Därmed träder detta avtal i kraft den 1 april 2016 i enlighet med artikel 144 i avtalet.
(*) Denna beteckning påverkar inte ståndpunkter om Kosovos status och är i överensstämmelse med FN:s säkerhetsråds resolution 1244/1999 och med Internationella domstolens utlåtande om Kosovos självständighetsförklaring.
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/2 |
RÅDETS BESLUT (EU) 2016/437
av den 10 mars 2016
om undertecknande på Europeiska unionens vägnar och om provisorisk tillämpning av avtalet mellan Europeiska unionen och Republiken Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 77.2 a jämförd med artikel 218.5,
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1) |
Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014 (1) överfördes hänvisningen till Republiken Peru från bilaga I till bilaga II i rådets förordning (EG) nr 539/2001 (2). |
(2) |
Den hänvisningen till Republiken Peru åtföljs av en fotnot som specificerar att undantaget från viseringskravet ska gälla från och med den dag då ett avtal om undantag från viseringskravet som ska ingås med Europeiska unionen träder i kraft. |
(3) |
I enlighet med förordning (EU) nr 509/2014 bedömde kommissionen situationen i Republiken Peru med avseende på kriterierna i den förordningen. Den 29 oktober 2014 antog kommissionen en rapport i vilken slutsatsen drogs att de senaste årens väsentliga förbättring av den ekonomiska och sociala situationen i Peru visar att det är motiverat att befria medborgare i Peru från kravet på visering vid inresa till Europeiska unionen. |
(4) |
Den 19 maj 2015 antog rådet ett beslut om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar med Republiken Peru för att ingå ett avtal mellan Europeiska unionen och Republien Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser (nedan kallat avtalet). |
(5) |
Förhandlingar om avtalet inleddes den 20 maj 2015 och slutfördes genom att avtalet paraferades den 9 juni 2015. |
(6) |
Avtalet bör undertecknas och de förklaringar som åtföljer avtalet bör godkännas på unionens vägnar. Avtalet bör tillämpas provisoriskt från och med dagen efter undertecknandet, i avvaktan på att de förfaranden som är nödvändiga för avtalets ingående avslutas. |
(7) |
Detta beslut utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG (3). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Förenade kungariket. |
(8) |
Detta beslut utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (4). Irland deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Undertecknandet på unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen och Republiken Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser (nedan kallat avtalet) godkänns härmed, med förbehåll för att avtalet ingås.
Texten till avtalet åtföljer detta beslut.
Artikel 2
De förklaringar som åtföljer detta beslut godkänns härmed på unionens vägnar.
Artikel 3
Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse den eller de personer som ska ha rätt att underteckna avtalet på unionens vägnar.
Artikel 4
Avtalet ska tillämpas provisoriskt från och med dagen efter undertecknandet (5), i avvaktan på att de förfaranden som är nödvändiga för avtalets ingående avslutas.
Artikel 5
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Utfärdat i Bryssel den 10 mars 2016.
På rådets vägnar
K.H.D.M. DIJKHOFF
Ordförande
(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014 av den 15 maj 2014 om ändring av rådets förordning (EG) nr 539/2001 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav (EUT L 149, 20.5.2014, s. 67).
(2) Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1).
(3) Rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 131, 1.6.2000, s. 43).
(4) Rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket (EGT L 64, 7.3.2002, s. 20).
(5) Dagen för avtalets undertecknande kommer att offentliggöras av rådets generalsekretariat i Europeiska unionens officiella tidning.
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/4 |
AVTAL
mellan Europeiska unionen och Republiken Peru om undantag från viseringskravet för kortare vistelser
EUROPEISKA UNIONEN, nedan kallad unionen eller EU, och
REPUBLIKEN PERU, nedan kallad Peru,
nedan gemensamt kallade de avtalsslutande parterna,
SOM STRÄVAR efter att ytterligare utveckla de vänskapliga förbindelserna mellan de avtalsslutande parterna och önskar underlätta resande genom undantag från viseringskravet vid inresa och kortare vistelser för sina medborgare,
SOM BEAKTAR Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 509/2014 av den 15 maj 2014 om ändring av rådets förordning (EG) nr 539/2001 om fastställande av förteckningen över tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav (1), i vilken det bland annat görs en överföring av 19 tredjeländer, inbegripet Peru, till förteckningen över tredjeländer vars medborgare är undantagna från viseringskravet för kortare vistelser i medlemsstaterna,
SOM ERINRAR OM att det i artikel 1 i förordning (EU) nr 509/2014 föreskrivs att viseringsbefrielsen för dessa 19 länder ska tillämpas från och med det datum ett avtal om undantag från viseringsskyldighet som ska ingås med unionen träder i kraft,
SOM STRÄVAR efter att säkerställa principen om likabehandling av alla EU-medborgare,
SOM TAR HÄNSYN TILL att personer som reser för att utöva avlönad verksamhet under en kort vistelse inte omfattas av detta avtal, och att bestämmelserna om krav på visering eller undantag från viseringskravet och om tillträde till arbetsmarknaden i unionslagstiftningen, medlemsstaternas nationella lagstiftning och Perus nationella lagstiftning därför fortfarande gäller för dessa personer,
SOM TAR HÄNSYN TILL protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa och protokollet om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, som är fogade till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och som bekräftar att bestämmelserna i detta avtal inte är tillämpliga på Förenade kungariket och Irland,
HAR ENATS OM FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
I detta avtal föreskrivs viseringsfrihet för medborgare i unionen och för medborgare i Peru vid resor på den andra avtalspartens territorium i högst 90 dagar under en 180-dagarsperiod.
Artikel 2
Definitioner
I detta avtal gäller följande definitioner:
a) medlemsstat : alla medlemsstater i unionen, med undantag av Förenade kungariket och Irland.
b) medborgare i unionen : en medborgare i en medlemsstat enligt definitionen i led a.
c) medborgare i Peru : en medborgare i Peru.
d) Schengenområdet : det område utan inre gränser som består av de medlemsstaters territorier som anges i led a och som tillämpar Schengenregelverket fullt ut.
Artikel 3
Tillämpningsområde
1. Medborgare i unionen som innehar ett giltigt vanligt pass, diplomatpass, tjänstepass eller officiellt pass utfärdat av en medlemsstat får resa in i och uppehålla sig på Perus territorium utan visering under den vistelsetid som anges i artikel 4.1.
Medborgare i Peru som innehar ett giltigt vanligt pass, diplomatpass, tjänstepass eller officiellt pass utfärdat av Peru får resa in i och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium utan visering under den vistelsetid som anges i artikel 4.2.
2. Punkt 1 i denna artikel gäller inte personer som reser för att utöva avlönad verksamhet.
För denna kategori av personer får varje medlemsstat själv besluta att ålägga medborgare i Perus viseringskrav eller föreskriva undantag från viseringskravet i enlighet med artikel 4.3 i rådets förordning (EG) nr 539/2001 (2).
För denna kategori av personer får Peru i enlighet med sin nationella lagstiftning besluta om viseringskrav eller undantag från detta för medborgare i varje medlemsstat för sig.
3. Det undantag från viseringskravet som fastställs i detta avtal ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av de avtalsslutande parternas lagar rörande villkor för inresa och kortare vistelser. Medlemsstaterna och Peru förbehåller sig rätten att vägra inresa och kortare vistelser på sina territorier om ett eller flera av dessa villkor inte är uppfyllda.
4. Undantaget från viseringskravet gäller oberoende av vilket transportmedel som används för att passera de avtalsslutande parternas gränser.
5. Frågor som inte omfattas av detta avtal ska regleras genom unionslagstiftningen, medlemsstaternas nationella lagstiftning och Perus nationella lagstiftning.
Artikel 4
Vistelsens längd
1. Medborgare i unionen får vistas på Perus territorium högst 90 dagar under en 180-dagarsperiod.
2. Medborgare i Peru får vistas högst 90 dagar under en 180-dagarsperiod i de medlemsstater som fullt ut tillämpar Schengenregelverket. Denna period ska beräknas oberoende av eventuell vistelse i en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut.
Medborgare i Peru får vistas högst 90 dagar under en 180-dagarsperiod i en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut, oberoende av den vistelsetid som beräknas för medlemsstater som fullt ut tillämpar Schengenregelverket.
3. Detta avtal påverkar inte Perus och medlemsstaternas möjlighet att förlänga vistelsetiden om 90 dagar i enlighet med deras respektive nationella lagstiftning och unionslagstiftning.
Artikel 5
Territoriell tillämpning
1. När det gäller Republiken Frankrike ska detta avtal endast tillämpas på dess europeiska territorium.
2. När det gäller Konungariket Nederländerna ska detta avtal endast tillämpas på dess europeiska territorium.
Artikel 6
Gemensam kommitté för förvaltningen av avtalet
1. De avtalsslutande parterna ska inrätta en gemensam expertkommitté (nedan kallad kommittén) bestående av företrädare för unionen och företrädare för Peru. Unionen ska företrädas av Europeiska kommissionen.
2. Kommittén ska bland annat ha till uppgift att
a) |
övervaka genomförandet av detta avtal, |
b) |
föreslå ändringar av eller tillägg till detta avtal, samt |
c) |
lösa tvister med anledning av tolkningen eller tillämpningen av detta avtal. |
3. Kommittén ska när så är nödvändigt sammanträda på begäran av en av de avtalsslutande parterna.
4. Kommittén ska själv anta sin arbetsordning.
Artikel 7
Förhållandet mellan detta avtal och befintliga bilaterala avtal om undantag från viseringskravet mellan medlemsstaterna och Peru
Detta avtal ska ha företräde framför bilaterala avtal eller överenskommelser som ingåtts mellan enskilda medlemsstater och Peru, i den mån de behandlar frågor som ingår i tillämpningsområdet för detta avtal.
Artikel 8
Slutbestämmelser
1. Detta avtal ska ratificeras eller godkännas av de avtalsslutande parterna i enlighet med deras respektive interna förfaranden och ska träda i kraft den första dagen i den andra månaden efter den dag då den senare av de två anmälningar genom vilka de avtalsslutande parterna till varandra anmält att dessa förfaranden är avslutade.
Detta avtal ska tillämpas provisoriskt från dagen efter undertecknandet.
2. Detta avtal ingås på obestämd tid, såvida det inte sägs upp i enlighet med punkt 5.
3. Detta avtal får ändras genom en skriftlig överenskommelse mellan de avtalsslutande parterna. Ändringar ska träda i kraft efter det att de avtalsslutande parterna till varandra anmält att de interna förfaranden som är nödvändiga för detta är avslutade.
4. Var och en av de avtalsslutande parterna får avbryta tillämpningen av hela eller delar av detta avtal, särskilt av skäl som rör den allmänna ordningen, skyddet av nationell säkerhet eller skyddet av folkhälsan, irreguljär invandring eller om den andra avtalsslutande parten återinför kravet på visering. Beslutet om detta ska anmälas till den andra avtalsslutande parten senast två månader innan beslutet beräknas träda i kraft. En avtalsslutande part som har avbrutit tillämpningen av detta avtal ska omedelbart underrätta den andra avtalsslutande parten ifall skälen för att avbryta tillämpningen inte längre föreligger.
5. Var och en av de avtalsslutande parterna får säga upp detta avtal genom skriftlig anmälan till den andra parten. Avtalet ska upphöra att gälla 90 dagar efter dagen för denna anmälan.
6. Peru får avbryta tillämpningen av eller säga upp detta avtal endast med avseende på alla medlemsstater.
7. Unionen får avbryta tillämpningen av eller säga upp detta avtal endast på alla sina medlemsstaters vägnar.
Upprättat i två exemplar på bulgariska, danska, engelska, estniska, finska, franska, grekiska, italienska, kroatiska, lettiska, litauiska, maltesiska, nederländska, polska, portugisiska, rumänska, slovakiska, slovenska, spanska, svenska, tjeckiska, tyska och ungerska språken, vilka alla texter är lika giltiga.
Съставено в Брюксел на четиринадесети март през две хиляди и шестнадесета година.
Hecho en Bruselas, el catorce de marzo de dos mil dieciséis.
V Bruselu dne čtrnáctého března dva tisíce šestnáct.
Udfærdiget i Bruxelles den fjortende marts to tusind og seksten.
Geschehen zu Brüssel am vierzehnten März zweitausendsechzehn.
Kahe tuhande kuueteistkümnenda aasta märtsikuu neljateistkümnendal päeval Brüsselis.
Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα τέσσερις Μαρτίου δύο χιλιάδες δεκαέξι.
Done at Brussels on the fourteenth day of March in the year two thousand and sixteen.
Fait à Bruxelles, le quatorze mars deux mille seize.
Sastavljeno u Bruxellesu četrnaestog ožujka godine dvije tisuće šesnaeste.
Fatto a Bruxelles, addì quattordici marzo duemilasedici.
Briselē, divi tūkstoši sešpadsmitā gada četrpadsmitajā martā.
Priimta du tūkstančiai šešioliktų metų kovo keturioliktą dieną Briuselyje.
Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizenhatodik év március havának tizennegyedik napján.
Magħmul fi Brussell, fl-erbatax-il jum ta’ Marzu fis-sena elfejn u sittax.
Gedaan te Brussel, veertien maart tweeduizend zestien.
Sporządzono w Brukseli dnia czternastego marca roku dwa tysiące szesnastego.
Feito em Bruxelas, em catorze de março de dois mil e dezasseis.
Întocmit la Bruxelles la paisprezece martie două mii șaisprezece.
V Bruseli štrnásteho marca dvetisícšestnásť.
V Bruslju, dne štirinajstega marca leta dva tisoč šestnajst.
Tehty Brysselissä neljäntenätoista päivänä maaliskuuta vuonna kaksituhattakuusitoista.
Som skedde i Bryssel den fjortonde mars år tjugohundrasexton.
За Европейския съюз
Рог la Unión Europea
Za Evropskou unii
For Den Europæiske Union
Für die Europäische Union
Euroopa Liidu nimel
Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
For the European Union
Pour l'Union européenne
Za Europsku uniju
Per l'Unione europea
Eiropas Savienības vārdā –
Europos Sąjungos vardu
Az Európai Unió részéről
Għall-Unjoni Ewropea
Voor de Europese Unie
W imieniu Unii Europejskiej
Pela União Europeia
Pentru Uniunea Europeană
Za Európsku úniu
Za Evropsko unijo
Euroopan unionin puolesta
För Europeiska unionen
За Република Перу
Por la República del Perú
Za Peruánskou Republikudo
For Republikken Peru
Für die Republik Peru
Peruu Vabariigi nimel
Για τη Δημοκρατία του Περού
For the Republic of Peru
Pour la république du pérou
Za Republiku Peru
Per la Republica del Perù
Peru Republikas vārdā –
Peru Respublikos vardu
A Perui Köztársaság részéről
Għar-Repubblika tal-Perù
Voor de Republiek Peru
W imieniu Peru
Pela República do Peru
Pentru Republica Peru
Za Peruánsku Republiku
Za Republiko Peru
Perun Tasavallan puolesta
För Republiken Peru
(1) EUT L 149, 20.5.2014, s. 67.
(2) Rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav (EGT L 81, 21.3.2001, s. 1).
GEMENSAM FÖRKLARING ANGÅENDE ISLAND, NORGE, SCHWEIZ OCH LIECHTENSTEIN
De avtalsslutande parterna noterar de nära förbindelserna mellan Europeiska unionen och Norge, Island, Schweiz och Liechtenstein, särskilt i kraft av avtalen av den 18 maj 1999 och den 26 oktober 2004 beträffande dessa länders associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket.
Under dessa omständigheter är det önskvärt att myndigheterna i Norge, Island, Schweiz och Liechtenstein, å ena sidan, och myndigheterna i Peru, å andra sidan, utan dröjsmål ingår bilaterala avtal om undantag från viseringskravet för kortare vistelser på liknande villkor som i detta avtal.
GEMENSAM FÖRKLARING OM TOLKNINGEN AV KATEGORIN PERSONER SOM RESER FÖR ATT UTÖVA AVLÖNAD VERKSAMHET ENLIGT ARTIKEL 3.2 I DETTA AVTAL
De avtalsslutande parterna vill säkerställa en enhetlig tolkning och har därför enats om att med kategorin personer som utövar avlönad verksamhet avses i detta avtal personer som reser in till den andra avtalsslutande partens territorium för att där utöva avlönad yrkesverksamhet eller annan avlönad verksamhet som anställd eller tjänsteleverantör.
Denna kategori bör inte omfatta
— |
affärsresenärer, dvs. personer som reser i affärsärenden (utan att vara anställda i ett land som hör till den andra avtalsslutande parten), |
— |
idrottare eller artister som utövar en verksamhet tillfälligt, |
— |
journalister utsända av media i bosättningslandet, |
— |
företagsinterna praktikanter. |
Genomförandet av denna förklaring ska övervakas av den gemensamma kommittén – inom dess ansvarsområde enligt artikel 6 i detta avtal – som får föreslå ändringar om den anser det nödvändigt med hänsyn till de avtalsslutande parternas erfarenheter.
Denna förklaring påverkar inte definitionerna av olika kategorier av resande i Perus nationella lagstiftning med avseende på inresa till, utresa från, transitering via eller vistelse på Perus territorium.
GEMENSAM FÖRKLARING OM TOLKNINGEN AV DEN PERIOD OM 90 DAGAR UNDER EN 180-DAGARSPERIOD ENLIGT ARTIKEL 4 I DETTA AVTAL
De avtalsslutande parterna har enats om att med en period om högst 90 dagar under en 180-dagarsperiod i enlighet med artikel 4 i detta avtal, avses antingen en fortlöpande vistelse eller flera på varandra följande vistelser som sammanlagt inte varar längre än 90 dagar under loppet av en 180-dagarsperiod.
Uttrycket ”en” innebär att man tillämpar en rörlig 180-dagars referensperiod, som går ut på att man går bakåt i tiden och räknar varje dag av vistelsen under den senaste 180-dagarsperioden, för att kontrollera om kravet på 90 dagar under en 180-dagarsperiod fortsatt uppfylls. Det betyder bland annat att en bortavaro under en oavbruten period av 90 dagar ger rätt till en ny vistelse på upp till 90 dagar.
GEMENSAM FÖRKLARING OM INFORMATION TILL MEDBORGARNA OM AVTALET OM UNDANTAG FRÅN VISERINGSKRAVET
De avtalsslutande parterna erkänner vikten av öppenhet för medborgarna i Europeiska unionen och medborgarna i Peru, och har därför enats om att ge fullständig information om innehållet i avtalet om undantag från viseringskravet och om följderna av detta avtal, samt om därmed sammanhängande frågor, t.ex. inresevillkoren.
GEMENSAM FÖRKLARING OM INFÖRANDE AV BIOMETRISKA PASS I REPUBLIKEN PERU
Den avtalsslutande parten Republiken Peru förklarar att landet tilldelat ett kontrakt avseende framställning av biometriska pass, och förbinder sig att utfärda endast biometriska pass för landets medborgare senast den 31 juli 2016. Dessa pass ska helt uppfylla Icaos krav enligt Icao Doc 9303.
De avtalsslutande parterna är eniga om att underlåtenhet att utfärda endast biometriska pass senast den 31 juli 2016 utgör tillräckliga skäl för att avbryta tillämpningen av detta avtal i enlighet med förfarandet i artikel 8.4.
GEMENSAM FÖRKLARING OM SAMARBETE OM IRREGULJÄR MIGRATION
De avtalsslutande parterna erinrar om att parterna enas om att återta sina egna irreguljära migranter, i enlighet med artikel 49.3 i avtalet om politisk dialog och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å den ena sidan och Andinska gemenskapen och dess medlemsländer å den andra.
De avtalsslutande parterna kommer att noggrant övervaka detta åtagande. Parterna enas om att på begäran av någon av de avtalsslutande parterna ingå avtal som reglerar båda parters särskilda åligganden avseende återtagande, i synnerhet om den irreguljära migrationen ökar eller om problem uppkommer i samband med återtagande av irreguljära migranter efter ikraftträdandet av avtalet om undantag från viseringskravet för kortare vistelser.
De avtalsslutande parterna är eniga om att underlåtenhet att ingå ett sådant återtagandeavtal på begäran utgör tillräckliga skäl för att avbryta tillämpningen av detta avtal i enlighet med förfarandet i artikel 8.4.
FÖRORDNINGAR
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/11 |
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2016/438
av den 17 december 2015
om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG vad gäller krav avseende förvaringsinstitut
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (1), särskilt artikel 26b, och
av följande skäl:
(1) |
Det är viktigt att se till att målen för direktiv 2009/65/EG uppnås på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater, i syfte förbättra den inre marknadens integritet och erbjuda rättslig säkerhet för dess deltagare, inbegripet icke-professionella och institutionella investerare, behöriga myndigheter och övriga intressenter. Att rättsakten har formen av en förordning gör att alla marknadsaktörer får ett enhetligt regelverk. Det är den bästa möjliga garantin för lika villkor, enhetliga konkurrensförutsättningar och en lämplig gemensam standard för investerarskyddet. Dessutom säkerställer det att närmare enhetliga genomförandebestämmelser om verksamheten i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) och förvaringsinstitut är direkt tillämpliga och därför inte kräver ytterligare införlivande på nationell nivå. Antagandet av en förordning säkerställer också att samtliga relevanta ändringar av direktiv 2009/65/EG, som infördes genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/91/EU (2), kan tillämpas från och med samma datum i samtliga medlemsstater. |
(2) |
Direktiv 2009/65/EG innehåller en omfattande uppsättning bestämmelser om förvaringsinstitutens skyldigheter, delegering och ansvarsordningen för fondföretagets förvarade tillgångar; de syftar till att säkerställa en hög standard på investerarskyddet, som tar hänsyn till att fondföretag är en investeringsform som riktar sig till icke-professionella investerare. Särskilda rättigheter och skyldigheter för förvaringsinstitut, förvaltningsbolag och investeringsbolag bör därför tydligt anges. Det skriftliga avtalet bör innehålla alla uppgifter som krävs för att förvaringsinstitutet på lämpligt sätt ska kunna sköta förvaringen av alla fondföretagets tillgångar, för att detta ska kunna skötas av den tredje part som förvaringsuppgifter har delegerats till i enlighet med direktiv 2009/65/EG och för att förvaringsinstitutet ska kunna utöva sina tillsyns- och kontrollfunktioner korrekt. |
(3) |
För att göra det möjligt för förvaringsinstitutet att bedöma och övervaka depåförvarings- och insolvensriskerna, bör det skriftliga avtalet innehålla tillräckligt detaljerade uppgifter om de kategorier av finansiella instrument som fondföretaget får investera i och om de geografiska områden där fondföretaget planerar att investera. Avtalet bör också omfatta uppgifter om upptrappningsförfaranden i syfte att fastställa villkor, anmälningsskyldighet och vilka åtgärder som anställda på förvaringsinstitutet ska vidta på alla nivåer av dess organisationsstruktur om eventuella avvikelser upptäcks, inbegripet underrättelse till förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och/eller de behöriga myndigheterna, i enlighet med denna förordning. Förvaringsinstitutet bör följaktligen göra förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget uppmärksamt på alla väsentliga risker med en viss marknads avvecklingssystem. Reglerna för uppsägning av avtalet bör avspegla att detta är förvaringsinstitutets sista utväg när det inte är övertygat om att tillgångarna är tillräckligt skyddade. Avtalet bör också förhindra moralisk risk i form av att fondföretaget fattar investeringsbeslut oberoende av depåförvaringsriskerna och utgår från att förvaringsinstitutet har ansvaret. För att upprätthålla en hög investerarskyddsstandard bör de närmare kraven på övervakning av tredje parter tillämpas på hela depåförvaringskedjan. |
(4) |
För att säkerställa att förvaringsinstitutet kan fullgöra sina skyldigheter, är det nödvändigt att förtydliga de uppgifter som föreskrivs i artikel 22.3 i direktiv 2009/65/EG, särskilt den andra nivå av kontroller som förvaringsinstitutet ska genomföra. Sådana uppgifter bör inte förhindra att förvaringsinstitutet genomför förhandskontroller i samförstånd med fondföretagen om det så finner lämpligt. För att säkerställa att det kan fullgöra sina förpliktelser bör förvaringsinstitutet upprätta ett eget upptrappningsförfarande för att hantera situationer där avvikelser har upptäckts. Det förfarandet bör trygga att alla väsentliga överträdelser anmäls till de behöriga myndigheterna. Förvaringsinstitutets tillsynsansvar gentemot tredje parter bör inte inverka på de förpliktelser som åvilar fondföretaget enligt direktiv 2009/65/EG. |
(5) |
Förvaringsinstitutet bör kontrollera att antalet andelar som utfärdats och de mottagna teckningsintäkterna stämmer överens. För att kontrollera att de betalningar som investerare gör efter teckningen har tagits emot, bör förvaringsinstitutet vidare se till att en annan avstämning sker mellan teckningsorder och teckningsintäkter. Samma avstämning bör utföras för inlösenorder. Förvaringsinstitutet bör också kontrollera att antalet andelar på fondföretagets konton motsvarar antalet utestående andelar i fondföretagets register. Förvaringsinstitutet bör anpassa sina förfaranden därefter, med beaktande av tecknings- och inlösenflödet. |
(6) |
Förvaringsinstitutet bör vidta alla nödvändiga steg för att säkerställa att lämpliga värderingsriktlinjer följs och förfaranden för fondföretagets tillgångar verkligen genomförs, genom att utföra stickprovskontroller eller genom att jämföra hur förändrade beräkningar av nettotillgångsvärdet över tid överensstämmer med ett riktmärke. När förvaringsinstitutet inför sina förfaranden, bör det ha en klar insikt i de värderingsmetoder som fondföretagen använder för att värdera fondföretagets tillgångar. Kontrollfrekvensen bör överensstämma med frekvensen för fondföretagets tillgångsvärdering. |
(7) |
Den tillsynsskyldighet som förvaringsinstitutet har enligt direktiv 2009/65/EG gör att institutet bör införa ett förfarande för att i efterhand kontrollera att fondföretagen följer tillämpliga lagar och andra författningar och bolagsordning. Detta bör även omfatta områden som kontroll av att fondföretagets investeringar överensstämmer med dess investeringsstrategier enligt dess regler och emissionsdokument och att se till att fondföretagen inte bryter mot sina investeringsrestriktioner. Förvaringsinstitutet bör övervaka fondföretagens transaktioner och undersöka alla onormala transaktioner. Om de begränsningar eller restriktioner överträds som fastställs i tillämplig lagstiftning eller andra författningar eller i fondföretagets regler och bolagsordning, bör förvaringsinstitutet skyndsamt vidta åtgärder för att reversera den transaktion som är i strid med dessa lagar, författningar eller regler. |
(8) |
Förvaringsinstitutet bör kontrollera att fondföretagets intäkter beräknas korrekt i enlighet med direktiv 2009/65/EG. I detta syfte måste förvaringsinstitutet säkerställa att beräkningen och fördelningen av intäkter är korrekta, och om det upptäcker ett fel, se till att fondföretaget åtgärdar detta. När förvaringsinstitutet har säkerställt detta, bör det kontrollera att intäktsfördelningen är fullständig och korrekt. |
(9) |
För att förvaringsinstitutet löpande ska ha en klar överblick över fondföretagets inkommande och utgående penningflöden, bör fondföretaget se till att förvaringsinstitutet utan onödigt dröjsmål får korrekt information om alla penningflöden, inbegripet från eventuell tredje part som fondföretaget har öppnat ett likvidkonto hos. |
(10) |
För att fondföretagets penningflöden ska övervakas korrekt bör förvaringsinstitutet se till att det finns förfaranden – som faktiskt införts – för lämplig övervakning av fondföretagets penningflöden och att dessa förfaranden regelbundet ses över. Förvaringsinstitutet bör i synnerhet granska avstämningsförfarandet för att förvissa sig om att förfarandet är lämpligt för fondföretaget och utförs med en frekvens som är lämplig för fondföretagets art, omfattning och komplexitet. I ett sådant förfarande bör man exempelvis jämföra varje penningflöde som registrerats i bankkontoutdragen med de penningflöden som registrerats på fondföretagets konton. Om avstämningar utförs dagligen – som för de flesta fondföretag – bör förvaringsinstitutet utföra sina avstämningar dagligen. Förvaringsinstitutet bör särskilt övervaka de avvikelser som upptäckts genom avstämningsförfarandena och de korrigerande åtgärder som vidtagits för att utan onödigt dröjsmål underrätta fondföretaget om alla avvikelser som inte har avhjälpts och genomföra en full översyn av avstämningsförfarandena. En sådan översyn bör genomföras minst en gång per år. Förvaringsinstitutet bör också i rätt tid uppmärksamma betydande penningflöden och särskilt sådana som kan vara oförenliga med fondföretagets verksamhet, exempelvis förändringar av positioner i fondföretagets tillgångar eller teckningar och inlösen, och institutet bör regelbundet få kontoutdrag och kontrollera att dess egna registrerade kassaställningar stämmer med fondföretagets. Förvaringsinstitutet bör hålla sitt register uppdaterat i enlighet med artikel 22.5 b i direktiv 2009/65/EG. |
(11) |
Förvaringsinstitutet måste se till att alla betalningar som görs av eller för investerarna efter teckning av andelar eller aktier i ett fondföretag har tagits emot och registrerats på ett eller flera likvidkonton i enlighet med direktiv 2009/65/EG. Fondföretaget bör därför se till att förvaringsinstitutet förses med den relevanta information det behöver för att ordentligt övervaka mottagandet av investerarnas betalningar. Fondföretaget måste se till att förvaringsinstitutet får denna information utan onödigt dröjsmål, när den tredje parten tar emot en order om inlösen eller emission av andelar i ett fondföretag. Informationen bör därför vid affärsdagens slut överföras till förvaringsinstitutet från den enhet som ansvarar för teckningen och inlösen av andelar i ett fondföretag för att undvika varje missbruk av investerarnas betalningar. |
(12) |
Förvaringsinstitutet bör depåförvara alla finansiella instrument som tillhör fondföretaget och som kan registreras eller hållas på ett konto som direkt eller indirekt öppnats i förvaringsinstitutets namn eller i en tredje parts namn till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats, särskilt hos ett centralt förvaringsinstitut för värdepapper. Dessutom bör förvaringsinstitutet depåförvara sådana finansiella instrument som endast är direkt registrerade hos emittenten själv eller dennes ombud i förvaringsinstitutets namn eller en tredje parts namn till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats. De finansiella instrument bör inte depåförvaras som enligt gällande nationell lagstiftning endast ska registreras i fondföretagets namn hos emittenten eller dennes ombud. Alla finansiella instrument som kan levereras fysiskt till förvaringsinstitutet ska depåförvaras. Förutsatt att villkoren för depåförvaring av finansiella instrument uppfylls, måste även finansiella instrument depåförvaras som ställs som säkerhet till tredje part eller som tredje part tillhandahåller fondföretaget. De måste depåförvaras antingen av förvaringsinstitutet självt eller av tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats, så länge som de ägs av fondföretaget. |
(13) |
Finansiella instrument som depåförvaras bör alltid hanteras med vederbörlig aktsamhet och skydd. För att säkerställa att depåförvaringsrisken bedöms korrekt vid visandet av vederbörlig aktsamhet, bör entydiga skyldigheter fastställas för förvaringsinstitutet, framför allt att institutet ska känna till vilka tredje parter som ingår i depåförvaringskedjan, se till att aktsamhets- och åtskillnadskraven tillgodoses längs hela kedjan, se till att det har lämplig rätt att få tillgång till redovisning och register hos de tredje parter till vilka förvaringsuppgifter har delegerats, se till att dessa krav uppfylls, dokumentera alla skyldigheter samt göra dokumenten tillgängliga för förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget. |
(14) |
Förvaringsinstitutet bör alltid ha full överblick över alla tillgångar som inte är finansiella instrument och som ska depåförvaras. Dessa tillgångar omfattas av skyldigheten enligt direktiv 2009/65/EG att verifiera äganderätten och föra register. Exempel på sådana tillgångar är fysiska tillgångar som inte räknas som finansiella instrument enligt direktiv 2009/65/EG eller som inte fysiskt kan levereras till förvaringsinstitutet, finansiella kontrakt som vissa derivat och kontantinsättningar. |
(15) |
För att garantera en tillräcklig förvissning om att fondföretaget verkligen äger tillgångarna, bör förvaringsinstitutet se till att det får all information det anser nödvändig för att förvissa sig om att fondföretaget har äganderätten till tillgången. Den informationen kan vara en kopia av en officiell handling som styrker att fondföretaget äger tillgången eller varje annat formellt och tillförlitligt bevis som förvaringsinstitutet anser lämpligt. Vid behov bör förvaringsinstitutet begära ytterligare bevis från fondföretaget, i förekommande fall från en tredje part. |
(16) |
Förvaringsinstitutet bör även föra register över alla tillgångar som det har förvissat sig om att fondföretaget äger. Det kan inrätta ett förfarande för att ta emot information från tredje parter, som säkerställer att tillgångarna inte kan överlåtas utan att förvaringsinstitutet eller den tredje part som förvaringsuppgifter har delegerats till blir informerade om dessa transaktioner. |
(17) |
Vid delegering av förvaringsuppgifter till en tredje part i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG ska förvaringsinstitutet vara skyldigt att genomföra och tillämpa ett tillräckligt och dokumenterat förfarande som säkerställer att den som delegerats uppgifterna iakttar kraven i artikel 22a.3 i det direktivet vid alla tidpunkter. För att säkerställa att tillgångarna har tillräckligt skydd är det nödvändigt att fastställa vissa principer som bör tillämpas på delegeringen av förvaringsuppgifter. |
(18) |
Dessa principer bör inte uppfattas som uttömmande, varken när det gäller att fastställa alla detaljer i förvaringsinstitutets utövande av tillbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg eller när det gäller att fastställa alla steg som ett förvaringsinstitut bör vidta i förhållande till själva principerna. Skyldigheten att löpande övervaka den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats bör bestå i att kontrollera att tredje parten utför alla de delegerade uppgifterna korrekt och följer delegeringsavtalet och andra rättsliga krav, som kravet på oberoende eller förbudet mot återanvändning. Förvaringsinstitutet bör även granska element som bedöms under urvals- och utnämningsprocessen och jämföra dem med marknadsutvecklingen. Förvaringsinstitutet bör vid alla tidpunkter ha möjlighet att på lämpligt sätt bedöma de risker som är förknippade med beslutet att anförtro tillgångar till tredje part. Översynens frekvens bör anpassas, så att den alltid är anpassad till marknadsförhållandena och de förknippade riskerna. För att effektivt kunna reagera om en tredje part kommer på obestånd, bör förvaringsinstitutet genomföra beredskapsplanering och eventuellt välja alternativa leverantörer beroende på vad som kan vara relevant. Dessa åtgärder kan minska den depåförvaringsrisk som förvaringsinstitutet löper, men de minskar inte skyldigheten att återlämna de finansiella instrumenten eller betala motsvarande belopp, om instrumenten skulle gå förlorade. Vilket alternativ som gäller, beror på om kraven i artikel 24 i direktiv 2009/65/EG är uppfyllda eller inte. |
(19) |
För att förvissa sig om att fondföretagens tillgångar och rättigheter skyddas mot en tredje parts obestånd måste förvaringsinstitutet förstå insolvenslagstiftningen i det tredjeland där tredje parten är belägen och säkerställa verkställigheten av deras avtalsförhållande. Innan förvaringsinstitutet delegerar förvaringsuppgifter till en tredje part som är belägen utanför unionen måste institutet inhämta ett oberoende juridiskt yttrande om verkställbarheten för avtalet med den tredje parten enligt tillämplig insolvenslagstiftning och rättspraxis i det land där tredje parten är belägen, i syfte att säkerställa att samarbetsavtalet är verkställbart även i händelse av tredje parts obestånd. Ett förvaringsinstituts skyldighet att bedöma regelverket i tredjeland omfattar även inhämtandet av oberoende juridiska yttranden om insolvenslagstiftning och rättspraxis i det tredjeland där tredje parten är belägen. Från fall till fall kan dessa yttranden kombineras eller utfärdas för varje jurisdiktion för sig av de berörda branschförbunden eller av advokatbyråer till förmån för flera olika förvaringsinstitut. |
(20) |
Avtal med den utvalda tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats bör innehålla en klausul om förtida uppsägning, eftersom det är nödvändigt att förvaringsinstitutet har möjlighet att avsluta avtalsförhållandet om lagstiftningen eller rättspraxis i ett tredjeland förändras på ett sådant sätt att skyddet av fondföretagets tillgångar inte längre kan garanteras. I sådana fall ska förvaringsinstitutet anmäla detta till förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget måste informera sina behöriga myndigheter och vidta alla nödvändiga åtgärder som gagnar fondföretaget och dess investerare. De behöriga myndigheternas anmälan av de ökade depåförvarings- och insolvensriskerna för fondföretagens tillgångar i ett tredjeland bör inte befria förvaringsinstitutet eller förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget från dess befogenheter och skyldigheter enligt direktiv 2009/65/EG. |
(21) |
Om förvaringsinstitutet delegerar förvaringsuppgifterna, ska det se till att kraven i artikel 22a.3 c i direktiv 2009/65/EG är uppfyllda och att de tillgångar som tillhör institutets fondföretagskunder hålls ordentligt åtskilda. Denna skyldighet bör framför allt säkerställa att fondföretagens tillgångar inte går förlorade på grund av obestånd hos den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats, och att fondföretagets tillgångar inte återanvänds av tredje part för egen räkning. Vidare bör förvaringsinstitutet ha rätt att förbjuda tillfälliga underskott i kundtillgångar, använda buffertar eller införa arrangemang som förhindrar att en kunds debetsaldo används till att uppväga en annan kunds kreditsaldo. Dessa åtgärder kan minska den depåförvaringsrisk som förvaringsinstitutet löper när det delegerar förvaringsuppgifter, men de ändrar inte skyldigheten att återlämna de finansiella instrumenten eller betala motsvarande belopp, om instrumenten skulle gå förlorade. Vilket alternativ som gäller, beror på om kraven i direktiv 2009/65/EG är uppfyllda eller inte. |
(22) |
Före och under delegeringen av förvaringsuppgifterna bör förvaringsinstitutet genom arrangemang innan avtalet ingås och avtalsmässiga arrangemang säkerställa att tredje parten vidtar åtgärder och inför rutiner för att se till att fondföretagets tillgångar skyddas från utdelning bland, eller realisering till förmån för, tredje partens fordringsägare. I direktiv 2009/65/EG krävs att alla medlemsstater anpassar sin gällande insolvenslagstiftning till detta krav. Det är därför nödvändigt att förvaringsinstitut inhämtar oberoende uppgifter om tillämplig insolvenslagstiftning och rättspraxis i det tredjeland där fondföretagets tillgångar ska hållas. |
(23) |
Förvaringsinstitutets ansvar enligt artikel 24.1 andra stycket i direktiv 2009/65/EG inträder vid förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras av förvaringsinstitutet självt eller av en tredje part som förvaringen har delegerats till, om inte institutet kan bevisa att förlusten är följden av en yttre händelse utanför dess rimliga kontroll vars konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar att göra så. Den förlusten bör särskiljas från en investeringsförlust för investerarna som beror på att tillgångarnas värde minskat till följd av ett investeringsbeslut. |
(24) |
För att en förlust ska ge upphov till ett förvaringsinstituts ansvarskyldighet måste den vara definitiv, utan utsikter att den finansiella tillgången ska kunna återvinnas. Situationer då ett finansiellt instrument endast tillfälligt är fryst eller otillgängligt bör därför inte anses vara förluster i den mening som avses i artikel 24 i direktiv 2009/65/EG. Däremot finns det tre typer av situationer då förlusten bör betraktas som definitiv: om det finansiella instrumentet inte längre finns eller aldrig har funnits, om det finansiella instrumentet finns men fondföretaget definitivt har förlorat äganderätten till det, respektive om fondföretaget har äganderätten men inte längre kan överlåta den eller skapa begränsade äganderätter till det finansiella instrumentet på permanent basis. |
(25) |
Ett finansiellt instrument anses inte längre existera, om det till exempel har försvunnit till följd av ett redovisningsfel som inte kan korrigeras, eller om det aldrig har funnits, i det fall fondföretagets äganderätt registrerats på grundval av förfalskade dokument. Situationer då förlusten av finansiella instrument orsakas av bedrägeri bör klassificeras som förlust. |
(26) |
Ingen förlust bör konstateras, om det finansiella instrumentet har ersatts av eller konverterats till ett annat finansiellt instrument i situationer då aktier annulleras och ersätts genom emittering av nya aktier i en företagsrekonstruktion. Fondföretaget bör inte anses som permanent berövat äganderätten till det finansiella instrumentet, om det lagligen har överlåtit äganderätten till en tredje part. Om en åtskillnad görs mellan legal äganderätt till tillgångar och verklig förmånstagare, bör definitionen av förlusten därför avse förlusten av förmånsrätten. |
(27) |
Endast vid en yttre händelse utanför förvaringsinstitutets kontroll vars konsekvenser hade varit omöjliga att avvärja trots alla rimliga ansträngningar kan förvaringsinstitutet undvika att hållas ansvarigt enligt artikel 24 i direktiv 2009/65/EG. Förvaringsinstitutet måste bevisa att dessa kumulativa villkor är uppfyllda för att undgå sin ansvarsskyldighet, och ett förfarande bör inrättas för detta syfte. |
(28) |
Det bör först fastställas om den händelse som ledde till förlusten var extern. Förvaringsinstitutets ansvar bör inte påverkas av delegeringen av förvaringsuppgifter, och därför bör en händelse betraktas som extern, om den inte inträffar till följd av en handling eller försummelse som kan tillskrivas förvaringsinstitutet eller den tredje part till vilken depåförvaringen av de finansiella instrumenten har delegerats. Därefter bör man bedöma om händelsen är utanför förvaringsinstitutets kontroll, genom att kontrollera om det inte fanns något som ett försiktigt förvaringsinstitut rimligen hade kunnat göra för att förhindra händelsen. Enligt dessa steg kan både naturfenomen och myndighetsåtgärder anses vara yttre händelser utanför rimlig kontroll. Däremot kan en förlust som orsakas av underlåtenhet att tillämpa åtskillnadskravet i artikel 21.11 d iii i direktiv 2009/65/EG eller förlust av tillgångar på grund av avbrott i den tredje partens verksamhet i samband med dess obestånd inte anses vara yttre händelser utanför rimlig kontroll. |
(29) |
Slutligen bör förvaringsinstitutet bevisa att förlusten inte hade kunnat undvikas trots alla rimliga ansträngningar. I denna situation bör förvaringsinstitutet informera förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och vidta lämpliga åtgärder allt efter omständigheterna. I en situation där förvaringsinstitutet exempelvis anser att den enda lämpliga åtgärden är att avyttra de finansiella instrumenten, bör det i vederbörlig ordning informera förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, som i sin tur skriftligen ska instruera förvaringsinstitutet om det ska behålla de finansiella instrumenten eller avyttra dem. Fondföretagets investerare bör utan onödigt dröjsmål informeras om alla instruktioner till förvaringsinstitutet om att behålla tillgångarna. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget bör ta vederbörlig hänsyn till förvaringsinstitutets rekommendationer. Om förvaringsinstitutet fortfarande är bekymrat över att standarden på det finansiella instrumentets skydd inte är tillräcklig trots upprepade varningar, bör det allt efter omständigheterna överväga ytterligare tänkbara åtgärder, t.ex. att säga upp avtalet, förutsatt att fondföretaget får en tidsfrist för att hitta ett annat förvaringsinstitut i enlighet med nationell lagstiftning. |
(30) |
Investerarskyddet inom ramen för systemet med förvaringsinstitut måste ta hänsyn till tänkbara sammankopplingar mellan förvaringsinstitutet och förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, till exempel sådana som uppstår till följd av gemensam förvaltning eller förvaltning när företagen är associerade, eller till följd av korsägande. Sådana sammankopplingar, om och i den mån de är tillåtna enligt nationell lagstiftning, skulle kunna ge upphov till en intressekonflikt i form av bedrägeririsk (oegentligheter som inte rapporteras till behöriga myndigheter för att undvika dåligt rykte), rättsliga risker (ovilja eller försummelse att vidta rättsliga åtgärder mot förvaringsinstitutet), oriktigt urval (valet av förvaringsinstitut grundas inte på kvalitet och pris), insolvensrisk (lägre krav på separation av tillgångar eller hänsyn till förvaringsinstitutets solvens) eller exponeringsrisker inom en och samma koncern (koncerninterna investeringar). |
(31) |
Förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets och förvaringsinstitutets operativa oberoende, även i situationer där förvaringsuppgifterna har delegerats, ger ytterligare garantier för investerarskydd utan överdrivna kostnader genom att skärpa uppförandekraven för de enheter som tillhör samma koncern eller som på annat sätt är sammankopplade. Kraven på operativt oberoende bör ta hänsyn till väsentliga faktorer, såsom identitet eller personliga kopplingar för chefer, anställda eller personer med tillsynsfunktion gentemot andra enheter eller företag inom en koncern, även i situationer där sådana personer är sammankopplade. |
(32) |
För att säkerställa proportionell behandling bör minst en tredjedel av ledamöterna eller två personer i de organ som har ansvar för tillsyn eller i de styrande organ som också ansvarar för tillsyn, beroende på vilket som är lägst, vara oberoende, om förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet tillhör samma koncern. |
(33) |
Vad gäller företagsstyrningen bör de särskilda egenskaperna beaktas hos både monistiska system, dvs. där ett bolag regleras av en juridisk person som utför både lednings- och tillsynsfunktioner, och dualistiska system, dvs. där styrelsen och tillsynsnämnden existerar sida vid sida. |
(34) |
För att göra det möjligt för behöriga myndigheter, fondföretag och förvaringsinstitut att anpassa sig till de nya bestämmelserna i denna förordning, så att de kan tillämpas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, är det lämpligt att skjuta upp förordningens tillämpningsdatum med sex månader från och med dagen för dess ikraftträdande. |
(35) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från expertgruppen för europeiska värdepapperskommittén. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL 1
DEFINITIONER OCH UPPGIFTER I DET SKRIFTLIGA AVTALET
(Artikel 22.2 i direktiv 2009/65/EG)
Artikel 1
Definitioner
I denna förordning gäller följande definitioner:
a) koppling : en situation där två eller flera fysiska eller juridiska personer är förenade genom direkt eller indirekt ägande i ett företag, där innehavet representerar minst 10 % av kapitalet eller av rösträtterna, eller som på annat sätt gör det möjligt att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av det företag som ägarandelen avser.
b) koncernkoppling : en situation där två eller flera företag eller enheter tillhör samma koncern i den mening som avses i artikel 2.11 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU (3) eller i enlighet med internationella redovisningsstandarder som antagits enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 (4).
Artikel 2
Avtal om utnämning av ett förvaringsinstitut
1. Avtalet om utnämning av förvaringsinstitut i enlighet med artikel 22.2 i direktiv 2009/65/EG ska, för varje värdepappersfond som förvaltningsbolaget förvaltar, upprättas mellan förvaringsinstitutet å ena sidan och investeringsbolaget eller förvaltningsbolaget å andra sidan.
2. Avtalet ska innehålla minst följande:
a) |
En beskrivning av de tjänster som förvaringsinstitutet ska tillhandahålla och de förfaranden som förvaringsinstitutet ska anta för varje typ av tillgång som fondföretaget kan investera i och som det anförtror förvaringsinstitutet. |
b) |
En beskrivning av hur förvarings- och kontrollfunktionen ska utövas beroende på typ av tillgång och de geografiska områden som fondföretaget planerar att investera i, inbegripet, i fråga om förvaringsuppgifterna, landförteckningar och förfaranden för att lägga till eller stryka länder från förteckningarna. Dessa uppgifter ska överensstämma med den information om de tillgångar som fondföretaget kan investera i som lämnas i fondföretagets regler, bolagsordning och emissionsdokument. |
c) |
Avtalets giltighetstid och villkoren för ändringar och uppsägning av avtalet, inbegripet vilka situationer som kan leda till uppsägning av avtalet, uppgifter om uppsägningsförfarandet och det förfarande som förvaringsinstitutet ska tillämpa för att överföra all relevant information till sin efterträdare. |
d) |
De konfidentialitetskrav som parterna omfattas av enligt tillämpliga lagar och författningar. Sådana skyldigheter ska inte hindra de behöriga myndigheternas rätt till tillgång till relevanta dokument och uppgifter. |
e) |
En beskrivning av de medel och förfaranden som förvaringsinstitutet ska använda för att till förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget överföra all den information som det behöver för att utföra sina uppgifter, inbegripet utövandet av rättigheter som följer med tillgångar och för att förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget utan dröjsmål ska kunna få en riktig uppfattning om fondföretagets räkenskaper. |
f) |
En beskrivning av de medel och förfaranden som förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska använda för att till förvaringsinstitutet överföra – eller för att se till att det har tillgång till – all den information som det behöver för att utföra sina uppgifter, inbegripet de förfaranden som används för att säkra att förvaringsinstitutet mottar information från andra parter som utsetts av förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget. |
g) |
En beskrivning av de förfaranden som ska följas, när en ändring av fondföretagets regler, bolagsordning och emissionsdokument övervägs, med angivande av när förvaringsinstitutet ska informeras eller när förhandsgodkännande krävs från förvaringsinstitutet innan ändringen kan göras. |
h) |
All den information som å ena sidan förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget eller tredje parter som agerar för fondföretagets räkning och å andra sidan förvaringsinstitutet måste utbyta om försäljning, teckning, inlösen, emission, makulering och återköp av fondföretagets andelar. |
i) |
All den information som förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, eller tredje parter som agerar för fondföretagets räkning och förvaringsinstitutet måste utbyta om hur förvaringsinstitutet utövar sina uppgifter. |
j) |
Om avtalsslutande parter planerar att utse tredje parter som ska utföra delar av deras respektive uppgifter, ett åtagande att regelbundet lämna uppgifter om utsedda tredje parter samt, på begäran, information om de kriterier som används för att välja sådana tredje parter och de åtgärder som ska vidtas för att övervaka de uppgifter som utförs av den utsedda tredje parten. |
k) |
Information om de avtalsslutande parternas uppgifter och ansvar när det gäller skyldigheten att bekämpa penningtvätt och terrorismfinansiering. |
l) |
Information om alla likvidkonton som öppnats i det investeringsbolagets namn eller i förvaltningsbolagets namn för fondföretagets räkning samt förfaranden för att säkerställa att förvaringsinstitutet kommer att informeras om nya konton öppnas. |
m) |
Uppgifter om förvaringsinstitutets upptrappningsförfaranden, inbegripet uppgifter om de personer hos förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget som förvaringsinstitutet ska kontakta om det inleder ett sådant förfarande. |
n) |
Ett åtagande från förvaringsinstitutets sida att anmäla att åtskiljandet av tillgångar inte längre är tillräckligt för att mot obestånd skydda en tredje part till vilken förvaring i en viss jurisdiktion har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG. |
o) |
De förfaranden som gör att förvaringsinstitutet för att fullgöra sina skyldigheter kan undersöka förvaltningsbolaget eller investeringsbolagets agerande och bedöma kvaliteten på den information som mottagits, bland annat genom att ha tillgång till förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets räkenskaper och genom besök på plats. |
p) |
De förfaranden som gör att förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget får möjlighet att bedöma hur väl förvaringsinstitutet utför sina uppgifter. |
De uppgifter om medel och förfaranden som anges i leden a–p ska beskrivas i det avtal som ingås med förvaringsinstitutet och i senare ändringar av avtalet.
3. Parterna får komma överens om att all eller en del av informationen ska överföras på elektronisk väg dem emellan, på villkor att sådan information registreras på vederbörligt sätt.
4. Om inte annat föreskrivs i nationell lagstiftning, ska det inte finnas någon skyldighet att ingå ett särskilt skriftligt avtal för varje värdepappersfond.
Förvaltningsbolaget och förvaringsinstitutet får ingå ett enda avtal med en förteckning över de värdepappersfonder som förvaltas av det förvaltningsbolag som avtalet gäller.
5. Avtalet om utnämning av ett förvaringsinstitut samt eventuella senare avtal ska ange den lagstiftning som är tillämplig på avtalet.
KAPITEL 2
FÖRVARINGSINSTITUTS UPPGIFTER, FÖRPLIKTELSE ATT VISA VEDERBÖRLIG SKICKLIGHET, AKTSAMHET OCH OMSORG, SKYLDIGHETEN ATT HÅLLA TILLGÅNGAR ÅTSKILDA OCH SKYDD VID OBESTÅND
(Artikel 22.3, 22.4 och 22.5 och artikel 22a.2 c och 22a.2 d i direktiv 2009/65/EG)
Artikel 3
Tillsynsuppgifter – allmänna krav
1. Vid tidpunkten då förvaringsinstitutet utses ska det bedöma de risker som är förenade med arten, omfattningen och komplexiteten hos fondföretagets investeringspolicy och investeringsstrategi och med förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets organisation. På grundval av denna bedömning ska förvaringsinstitutet ta fram tillsynsförfaranden som är anpassade till fondföretaget och till de tillgångar i vilka fondföretaget investerar; dessa tillsynsförfaranden ska sedan genomföras och tillämpas. Dessa förfaranden ska regelbundet uppdateras.
2. När förvaringsinstitutet fullgör sina tillsynsuppgifter i enlighet med artikel 22.3 i direktiv 2009/65/EG, ska det utföra efterhandskontroller av processer och förfaranden som förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget eller en utsedd tredje part har ansvar för. Förvaringsinstitutet ska under alla omständigheter säkerställa att det finns ett lämpligt kontroll- och avstämningsförfarande som tillämpas och ses över med regelbundna intervaller. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska se till att alla instruktioner avseende fondföretagets tillgångar och verksamhet översänds till förvaringsinstitutet, så det kan tillämpa sitt eget kontroll- eller avstämningsförfarande.
3. Förvaringsinstitut ska inrätta ett klart och heltäckande upptrappningsförfarande för att hantera eventuella avvikelser som det upptäcker inom ramen för sin tillsyn, och uppgifter om eskaleringsförfaranden ska på begäran tillhandahållas förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets behöriga myndigheter.
4. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska när förvaringsinstitutet börjar utföra sina uppgifter fortlöpande förse förvaringsinstitutet med all relevant information som institutet behöver för att uppfylla sina skyldigheter i enlighet med artikel 22.3 i direktiv 2009/65/EG, inbegripet information som förvaringsinstitutet ska få från tredje parter.
Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska särskilt se till att förvaringsinstitutet får tillgång till räkenskaperna och att det kan göra besök på plats i förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets lokaler samt lokaler för eventuella tjänsteleverantörer som förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget har utsett, och att det kan ta del av rapporter och uttalanden från erkända externa certifieringar som upprättats av kvalificerade oberoende revisorer eller andra experter för att säkerställa att de befintliga förfarandena är lämpliga och relevanta.
Artikel 4
Uppgifter i samband med teckning och inlösen
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla kraven i artikel 22.3 a i direktiv 2009/65/EG om det kan garantera att förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget har infört, tillämpar och upprätthåller ett lämpligt och konsekvent förfarande för att
a) |
stämma av order om teckning mot behållningen från teckningar samt antalet andelar som emitterats mot den behållning från teckningar som mottagits av fondföretaget, |
b) |
stämma av order om inlösen mot betald inlösen samt antal andelar som makulerats mot den inlösen som betalats av fondföretaget, |
c) |
regelbundet kontrollera att avstämningsförfarandet är lämpligt. |
Vid tillämpningen av leden a, b och c ska förvaringsinstitutet med jämna mellanrum särskilt kontrollera om det sammanlagda antalet andelar på fondföretagets konton överensstämmer med det sammanlagda antalet utelöpande andelar som redovisas i fondföretagets register.
2. Förvaringsinstitutet ska säkerställa och regelbundet kontrollera att förfarandena för försäljning, emission, återköp, inlösen och makulering av andelar i fondföretaget genomförs i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning och kontrollera att dessa förfaranden tillämpas effektivt.
3. Intervallen mellan förvaringsinstitutets kontroller ska överensstämma med tecknings- och inlösenflödet.
Artikel 5
Uppgifter i samband med värdering av andelar
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla de krav som anges i artikel 22.3 b i direktiv 2009/65/EG om det har inrättat förfaranden för att
a) |
regelbundet kontrollera att lämpliga och konsekventa förfaranden införs och tillämpas för värderingen av fondföretagets tillgångar i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning enligt artikel 85 i direktiv 2009/65/EG och med fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning, |
b) |
se till att riktlinjerna och förfarandena för värdering genomförs effektivt och ses över regelbundet. |
2. Förvaringsinstitutet ska genomföra de kontroller som avses i punkt 1 med intervaller som överensstämmer med intervallen för fondföretagets värderingspolicy enligt den nationella lagstiftning som antagits i enlighet med artikel 85 i direktiv 2009/65/EG, och med fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning.
3. Om förvaringsinstitutet anser att beräkningen av värdet på fondföretagets andelar inte har utförts i enlighet med tillämplig lagstiftning eller fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning, ska det underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, och se till att avhjälpande åtgärder i fondföretagets investerares intresse vidtas utan dröjsmål.
Artikel 6
Uppgifter i samband med genomförande av fondföretagens instruktioner
Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla kraven i artikel 22.3 c i direktiv 2009/65/EG, om det minst fastställer och genomför
a) |
lämpliga förfaranden för att kontrollera att förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets instruktioner följer tillämpliga lagar och andra författningar och fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning, |
b) |
ett upptrappningsförfarande, om fondföretaget har överträtt någon av de gränser eller begränsningar som avses i andra stycket. |
Vid tillämpning av led a ska förvaringsinstitutet särskilt övervaka att fondföretaget iakttar de investeringsrestriktioner och gränser för finansiell hävstång som fondföretag omfattas av. Förfarandena enligt led a ska stå i proportion till fondföretagets art, omfattning och komplexitet.
Artikel 7
Uppgifter i samband med snabb avveckling av transaktioner
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla de krav som anges i artikel 22.3 d i direktiv 2009/65/EG om det fastställt ett förfarande för att upptäcka situationer där ersättningar för transaktioner som berör ett fondföretags tillgångar inte överförs till företaget inom sedvanlig tid, att underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget i enlighet därmed och, om situationen inte har åtgärdats, att begära återbetalning av tillgångarna från motparten när så är möjligt.
2. Om transaktionerna inte genomförs på en reglerad marknad ska förvaringsinstitutet utföra sina uppgifter enligt punkt 1 med beaktande av de villkor som är knutna till dessa transaktioner.
Artikel 8
Uppgifter i samband med fondföretagets beräkning och fördelning av intäkter
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla de krav som anges i artikel 22.3 e i direktiv 2009/65/EG om det
a) |
ser till att nettointäktsberäkningen används i enlighet med fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning och tillämplig nationell lagstiftning varje gång intäkter ska fördelas, |
b) |
ser till att lämpliga åtgärder vidtas om fondföretagets revisorer har uttryckt reservationer om årsräkenskaperna; förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska förse förvaringsinstitutet med all information om reservationer mot räkenskaperna, |
c) |
kontrollerar riktighet och fullständighet i betalningar av utdelningar, varje gång intäkter ska fördelas. |
2. Om ett förvaringsinstitut anser att intäktsberäkningen inte har tillämpats i enlighet med tillämplig lagstiftning eller fondföretagets bestämmelser eller bolagsordning, ska det underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget om detta, och säkerställa att avhjälpande åtgärder vidtas i god tid i fondföretagets investerares bästa intresse.
Artikel 9
Övervakning av likvida medel – allmänna krav
1. Om ett likvidkonto innehas eller öppnas i investeringsbolagets namn eller i förvaltningsbolagets namn för fondföretagets räkning, hos en av de enheter som avses i artikel 22.4 b i direktiv 2009/65/EG, ska förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget säkerställa att förvaringsinstitutet vid inledandet av verksamheten och fortlöpande får all relevant information som det behöver för att få en klar överblick över alla fondföretagets kassaflöden så att förvaringsinstitutet är i stånd att uppfylla sina skyldigheter.
2. När förvaringsinstitutet utses ska investeringsbolaget eller förvaltningsbolaget underrätta förvaringsinstitutet om alla befintliga likvidkonton som öppnats i investeringsbolagets namn eller i förvaltningsbolagets namn för fondföretagets räkning.
3. Investeringsbolaget eller förvaltningsbolaget ska se till att förvaringsinstitutet får all information som rör nya likvidkonton som öppnas av investeringsbolaget eller förvaltningsbolaget för fondföretagets räkning.
Artikel 10
Övervakning av fondföretagens penningflöden
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla kraven i artikel 22.4 i direktiv 2009/65/EG om det säkerställer en effektiv och korrekt övervakning av fondföretagens penningflöden och särskilt minst
a) |
säkerställer att alla likvida medel i fondföretaget har bokförts på konton hos en centralbank eller ett kreditinstitut som auktoriserats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (5) eller ett kreditinstitut som auktoriserats i ett tredjeland, om likvidkonton krävs för fondföretagets verksamhet, förutsatt att tredjelandet tillämpar tillsyns- och regleringskrav för kreditinstitut som av den behöriga myndigheten i fondföretagets hemmedlemsstat betraktas som minst motsvarande de krav som tillämpas i unionen, |
b) |
tillämpar effektiva och korrekta förfaranden för att stämma av alla penningflöden och utför sådana avstämningar dagligen, eller om likvida rörelser är ovanliga, när sådana penningflöden förekommer, |
c) |
inför lämpliga förfaranden för att fram till varje handelsdags slut urskilja betydande penningflöden och sådana penningflöden som kan vara oförenliga med fondföretagets verksamhet, |
d) |
genomför regelbundna översyner av dessa förfarandens lämplighet, bland annat genom en fullständig översyn av avstämningsprocessen minst en gång om året och genom att se till att i avstämningsprocessen de likvidkonton inbegrips som öppnats i investeringsbolagets namn, eller i förvaltningsbolagets namn för fondföretagets räkning, eller i förvaringsinstitutets namn för fondföretagets räkning, |
e) |
fortlöpande övervakar resultaten av de avstämningar och åtgärder som vidtagits till följd av eventuella avvikelser som påvisats under avstämningsförfarandena och underrättar förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget om någon avvikelse inte har korrigerats utan onödigt dröjsmål samt underrättar de behöriga myndigheterna om situationen inte kan korrigeras, |
f) |
kontrollerar att de egna registren över likvida positioner överensstämmer med fondföretagets register. |
I syfte att bedöma likvärdigheten hos tillsyns- och regleringskrav som tillämpas på kreditinstitut i ett tredjeland enligt led a ska de behöriga myndigheterna beakta de genomförandeakter som antas av kommissionen i enlighet med artikel 107.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (6).
2. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska se till att alla instruktioner och all information avseende ett likvidkonto som öppnats hos en tredje part översänds till förvaringsinstitutet, så att detta kan göra egna avstämningar.
Artikel 11
Uppgifter i samband med betalning efter teckning
Förvaltningsbolag eller investeringsbolag ska se till att förvaringsinstitutet vid handelsdagens slut får information om betalningar från investerare eller för investerares räkning i samband med teckning av andelar i ett fondföretag, när investeringsbolaget eller förvaltningsbolaget som agerar för fondföretagets räkning, eller en part som agerar för fondföretagets räkning (exempelvis en person som utför överföringsformaliteter) mottar sådana betalningar eller en order från investeraren. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska se till att förvaringsinstitutet får all annan relevant information som institutet behöver för att säkerställa att betalningarna bokförs på likvidkonton som öppnats i investeringsbolagets namn, eller i förvaltningsbolagets namn för fondföretagets räkning, eller i förvaringsinstitutets namn, i enlighet med artikel 22.4 i direktiv 2009/65/EG.
Artikel 12
Finansiella instrument som ska depåförvaras
1. Finansiella instrument som tillhör fondföretaget och som inte fysiskt kan levereras till förvaringsinstitutet ska omfattas av förvaringsinstitutets depåförvaringsuppgifter, om samtliga följande villkor uppfylls:
a) |
De är finansiella instrument enligt leden a–e och h i artikel 50.1 i direktiv 2009/65/EG eller överlåtbara värdepapper som innefattar derivatinstrument i enlighet med artikel 51.3 fjärde stycket i direktiv 2009/65/EG. |
b) |
De kan registreras eller innehas på ett värdepapperskonto, direkt eller indirekt i förvaringsinstitutets namn. |
2. Finansiella instrument ska inte depåförvaras som enligt gällande nationell lagstiftning endast är direkt registrerade i fondföretagets namn hos emittenten eller emittentens ombud, exempelvis en person som utför registrering eller överföringsformaliteter åt en emittent.
3. Finansiella instrument som tillhör fondföretaget och som kan levereras fysiskt till förvaringsinstitutet ska i alla situationer omfattas av förvaringsinstitutets depåförvaringsuppgifter.
Artikel 13
Förvaringsuppgifter avseende tillgångar som depåförvaras
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla de krav i fråga om finansiella instrument som ska depåförvaras som anges i artikel 22.5 a i direktiv 2009/65/EG om det
a) |
ser till att de finansiella instrumenten registreras korrekt i enlighet med artikel 22.5 a ii i direktiv 2009/65/EG, |
b) |
för räkenskaper och separata konton på ett sådant sätt att de kan garantera att uppgifterna är riktiga, särskilt att de stämmer överens med de finansiella instrument och de likvida medel som de innehar för fondföretagets räkning, |
c) |
regelbundet stämmer av sina interna räkenskaper och uppgifter mot motsvarande uppgifter för den tredje part till vilken förvaringsfunktioner delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, |
d) |
utövar tillbörlig omsorg när det gäller de finansiella instrument som depåförvaras för att garantera ett högt investerarskydd, |
e) |
bedömer och övervakar alla relevanta risker under depåförvaringen och underrättar förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget om konstaterade väsentliga risker, |
f) |
inför lämpliga organisatoriska åtgärder för att minimera riskerna för förlust eller värdeminskning av finansiella instrument eller av rättigheter som är förenade med dessa instrument, till följd av bedrägerier, bristfällig förvaltning, bristande dokumentation eller försumlighet, |
g) |
kontrollerar att fondföretaget eller det förvaltningsbolag som agerar på fondföretagets vägnar har äganderätten till tillgångarna. |
2. Ett förvaringsinstitut som har delegerat förvaringsfunktionerna för tillgångar som depåförvaras till en tredje part i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG ska fortfarande omfattas av kraven i punkt 1 b–e i denna artikel. Förvaringsinstitutet ska också se till att den tredje parten uppfyller kraven i punkt 1 b–g i denna artikel.
Artikel 14
Förvaringsuppgifter i samband med kontroll av äganderätt och dokumentation
1. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska när förvaringsinstitutet börjar utöva sina uppgifter och därefter fortlöpande förse förvaringsinstitutet med all relevant information som det behöver för att uppfylla sina skyldigheter i enlighet med artikel 22.5 b i direktiv 2009/65/EG, och se till att det får all relevant information av tredje parter.
2. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla de krav som anges i artikel 22.5 b i direktiv 2009/65/EG om det minst
a) |
utan onödigt dröjsmål kan få tillgång till all relevant information som det behöver för att kontrollera äganderätt och dokumentera uppgifter, inbegripet relevant information som tredje parter ska lämna till förvaringsinstitutet, |
b) |
har tillräcklig och tillförlitlig information för att förvissa sig om fondföretagets äganderätt över tillgångarna, |
c) |
för register över alla tillgångar som det har förvissat sig om att fondföretaget äger, dvs.
|
Vid tillämpningen av led c ii i denna punkt ska förvaringsinstitutet se till att det har förfaranden som garanterar att registrerade tillgångar inte kan tilldelas, överföras, utbytas eller levereras utan att förvaringsinstitutet eller den tredje part till vilken förvaringen har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG har informerats om transaktionen. Förvaringsinstitutet ska utan onödigt dröjsmål ges tillgång till skriftliga bevis på varje transaktion och position från den berörda tredje parten. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska se till att den berörda tredje parten utan dröjsmål förser förvaringsinstitutet med certifikat eller andra skriftliga bevis varje gång en tillgång säljs eller förvärvas eller en bolagshändelse leder till en emission av finansiella instrument, och minst en gång om året.
3. Förvaringsinstitut ska säkerställa att förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget har och tillämpar lämpliga förfaranden för att kontrollera att de tillgångar som förvärvas av fondföretagen är vederbörligen registrerade i fondföretagets namn, och ska kontrollera överensstämmelsen mellan positioner i fondföretagets bokföring och de tillgångar som förvaringsinstitutet har förvissat sig om att fondföretaget äger. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska se till att alla instruktioner och relevanta uppgifter avseende fondföretagets tillgångar översänds till förvaringsinstitutet, så att detta kan tillämpa sitt eget kontroll- eller avstämningsförfarande.
4. När avvikelser upptäcks, ska förvaringsinstitut införa och tillämpa ett upptrappningsförfarande och underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, och de behöriga myndigheterna om situationen inte kan avhjälpas.
Artikel 15
Tillbörlig aktsamhet
1. Ett förvaringsinstitut ska anses uppfylla kraven i artikel 22a.2 c i direktiv 2009/65/EG om det genomför och tillämpar ett lämpligt dokumenterat förfarande för tillbörlig aktsamhet vid val och fortlöpande övervakning av den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna ska delegeras eller har delegerats i enlighet med artikel 22a i det direktivet. Förfarandet ska ses över regelbundet och minst en gång om året.
2. När en tredje part, till vilken förvaringsuppgifter delegeras i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, väljs ut och kontrakteras ska förvaringsinstitutet visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg för att säkerställa att den tredje part som anförtros finansiella instrument har en lämplig skyddsnivå. Förvaringsinstitutet ska minst göra följande:
a) |
Bedöma regelverket, inklusive landrisker, depåförvaringsrisker och verkställbarheten för det avtal som ingåtts med den berörda tredje parten. Bedömningen ska i synnerhet göra det möjligt för förvaringsinstitutet att fastställa vilka följder det skulle få för fondföretagets tillgångar och rättigheter, om den tredje parten hamnar på obestånd. |
b) |
Säkerställa att bedömningen av huruvida verkställbarheten av de avtalsbestämmelser som avses i led a, om den tredje parten är belägen i ett tredjeland, grundar sig på juridisk rådgivning från en fysisk eller juridisk person som är oberoende av förvaringsinstitutet eller den tredje parten. |
c) |
Bedöma huruvida tredje partens metoder, förfaranden och internkontroller är tillräckliga för att se till att fondföretagets tillgångar behandlas med omsorg och skydd av hög standard. |
d) |
Bedöma huruvida den tredje partens finansiella kapacitet och anseende är förenliga med de delegerade uppgifterna. Denna bedömning ska grundas på upplysningar som lämnats av den tredje parten samt annan data och information. |
e) |
Säkerställa att den tredje parten har operativ och teknisk kapacitet att utföra de delegerade förvaringsuppgifterna med en hög grad av skydd och säkerhet. |
3. Förvaringsinstitut ska visa vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg när det utför regelbundna översyner och fortlöpande övervakning för att säkerställa att tredje parten fortsätter att uppfylla de kriterier som anges i punkt 2 och de villkor som anges i artikel 22a.3 a–e i direktiv 2009/65/EG, och ska minst göra följande:
a) |
Övervaka hur den tredje parten bedriver sin verksamhet och om den uppfyller förvaringsinstitutets standarder. |
b) |
Säkerställa att den tredje parten utför sina förvaringsuppgifter med en hög nivå av omsorg, försiktighet och aktsamhet, och särskilt att den effektivt håller de finansiella instrumenten åtskilda i enlighet med artikel 16 i denna förordning. |
c) |
Se över de depåförvaringsrisker som är förenade med beslutet att anförtro tillgångarna till den tredje parten och utan onödigt dröjsmål underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget om eventuella förändringar av sådana risker. Denna bedömning ska grundas på upplysningar som den tredje parten lämnat samt annan data och information. Översynens frekvens och omfattning ska ökas vid oro på finansmarknaderna eller när en risk har identifierats. |
d) |
Övervaka efterlevnaden av förbudet i artikel 22.7 i direktiv 2009/65/EG. |
e) |
Övervaka efterlevnaden av förbudet i artikel 25 i direktiv 2009/65/EG och kraven i artiklarna 21–24 i denna förordning. |
4. Punkterna 1, 2 och 3 ska gälla i tillämpliga delar när den tredje part till vilken förvaringen av tillgångar har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG har beslutat att vidaredelegera hela eller delar av sina förvaringsfunktioner till en annan tredje part i enlighet med artikel 22a.3 tredje stycket i direktiv 2009/65/EG.
5. Förvaringsinstitut ska utarbeta beredskapsplaner för varje marknad där det utser en tredje part att delegera förvaringsuppgifter i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG. I beredskapsplanen ska en alternativ tillhandahållare anges, om någon sådan finns.
6. Förvaringsinstitut ska vidta åtgärder, inbegripet uppsägning av avtal, som gagnar fondföretaget och dess investerare om den tredje part till vilken förvaringen har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG inte längre uppfyller kraven i denna förordning.
7. Om ett förvaringsinstitut har delegerat sina förvaringsfunktioner till en tredje part som är belägen i ett tredje land, i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, ska medlemsstaten se till att avtalet med den tredje parten medger förtida uppsägning, med hänsyn till skyldigheten att verka så att det bäst gagnar fondföretaget och dess investerare, om den tillämpliga insolvenslagstiftningen och rättspraxis inte längre medger åtskillnad av fondföretagets tillgångar i händelse av den tredje partens obestånd eller om de villkor som föreskrivs i lagstiftning och rättspraxis inte längre är uppfyllda.
8. Om åtskillnaden av fondföretagets tillgångar inte längre medges enligt tillämplig insolvenslagstiftning och rättspraxis, i händelse av att den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG råkar i obestånd, eller om den inte längre kan garantera att de tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets fondföretagskunder inte ingår i den tredje partens egendom i fall av obestånd och inte är tillgängliga för utdelning bland, eller realisering till förmån för, fordringsägarna till den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats enligt artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, ska förvaringsinstitutet omedelbart underrätta förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget.
9. Vid mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 8 ska förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget omedelbart underrätta den behöriga myndigheten om detta och överväga alla lämpliga åtgärder avseende fondföretagets relevanta tillgångar, inklusive avyttring, med hänsyn till behovet att agera i fondföretagens och dess investerares intresse.
Artikel 16
Skyldighet att hålla tillgångar åtskilda
1. Om förvaringsfunktioner helt eller delvis har delegerats till en tredje part, ska förvaringsinstitutet säkerställa att den tredje part till vilken förvaringen av tillgångar har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG fullgör skyldigheten att hålla tillgångar åtskilda enligt artikel 22a.3 c i direktiv 2009/65/EG genom att kontrollera att den tredje parten gör följande:
a) |
Dokumenterar och för de räkenskaper som krävs för att förvaringsinstitutet när som helst och utan dröjsmål ska kunna skilja de tillgångar som det innehar för fondföretagskunders räkning från sina egna tillgångar, från sina andra kunders tillgångar, från tillgångar som det innehar för egen räkning och från tillgångar som det innehar för sina kunder som inte är fondföretag. |
b) |
För register och räkenskaper på ett sådant sätt att den kan garantera att uppgifterna är riktiga och särskilt att de överensstämmer med de tillgångar som den förvarar för förvaringsinstitutets kunder. |
c) |
Regelbundet stämmer av förvaringsinstitutets interna räkenskaper och uppgifter mot motsvarande uppgifter för en tredje part till vilken den har vidaredelegerat förvaringsfunktioner i enlighet med artikel 22a.3 tredje stycket i direktiv 2009/65/EG. |
d) |
Inför lämpliga organisatoriska åtgärder för att minimera riskerna för förlust eller värdeminskning av finansiella instrument eller av rättigheter som är förenade med dessa instrument, till följd av missbruk av instrumenten, bedrägerier, bristfällig förvaltning, bristande dokumentation eller försumlighet. |
e) |
Innehar fondföretagets kontanter på ett konto eller konton i en centralbank i ett tredjeland eller ett kreditinstitut som auktoriserats i ett tredjeland, förutsatt att de tillsyns- och regleringskrav som tillämpas på kreditinstitut i det tredjelandet av de behöriga myndigheterna i fondföretagets hemmedlemsstat betraktas som minst motsvarande de krav som tillämpas i unionen, i enlighet med artikel 22.4 c i direktiv 2009/65/EG. |
2. Punkt 1 ska gälla i tillämpliga delar när den tredje part till vilken förvaringen av tillgångar har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG har beslutat att vidaredelegera hela eller delar av sina förvaringsfunktioner till en annan tredje part i enlighet med artikel 22a.3 tredje stycket i direktiv 2009/65/EG.
Artikel 17
Skydd av fondföretagets tillgångar vid obestånd när förvaringsuppgifter delegeras
1. Förvaringsinstitut ska säkerställa att tredje parter som är belägna i ett tredjeland, till vilka depåförvaringsuppgifter ska delegeras eller har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, vidtar alla nödvändiga åtgärder för att se till att i händelse av den tredje partens obestånd, inga av fondföretagets tillgångar som depåförvaras av tredje parten är tillgängliga för utdelning bland, eller realisering till förmån för, den tredje partens fordringsägare.
2. Förvaringsinstitut ska se till att den tredje parten vidtar följande åtgärder:
a) |
Inhämtar juridisk rådgivning från en oberoende fysisk eller juridisk person som bekräftar att den tillämpliga insolvenslagstiftningen medger åtskillnad av de tillgångar som tillhör förvaringsinstitutets fondföretagskunder från de egna tillgångarna och från andra kunders tillgångar, från tillgångar som förvaringsinstitutet innehar för egen räkning och från tillgångar som den innehar för kunder till förvaringsinstitutet som inte är fondföretag enligt artikel 16 i denna förordning, och att de tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets fondföretagskunder inte ingår i den tredje partens egendom i fall av obestånd och inte är tillgängliga för utdelning bland, eller realisering till förmån för, fordringsägarna till den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG. |
b) |
Säkerställer att villkoren i den tillämpliga insolvenslagstiftningen och rättspraxisen i tredjelandet medger att fondföretagets tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets kunder hålls åtskilda och inte blir tillgängliga för utdelning bland, eller realisering till förmån för, fordringsägare som avses i led a, och att dessa villkor är uppfyllda vid ingående av delegeringsavtalet med förvaringsinstitutet samt fortlöpande under hela varaktigheten för delegeringen. |
c) |
Omedelbart underrättar förvaringsinstitutet om något av de villkor som avses i led b inte längre är uppfyllt. |
d) |
För korrekta och aktuella register och räkenskaper över fondföretagets tillgångar, på grundval av vilka förvaringsinstitutet när som helst kan fastställa tillgångarnas exakta art, lokalisering och ägandeskap. |
e) |
Regelbundet och under alla omständigheter varje gång en ändring inträffar, tillhandahåller en rapport till förvaringsinstitutet, med en redogörelse för de tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets fondföretagskunder. |
f) |
Underrättar förvaringsinstitutet om ändringar av tillämplig insolvenslagstiftning och dess konkreta tillämpning. |
3. Om ett förvaringsinstitut har delegerat sina förvaringsfunktioner till en tredje part som är belägen i unionen, i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG, ska den tredje parten regelbundet och under alla omständigheter varje gång en ändring inträffar, lämna en rapport till förvaringsinstitutet med en redogörelse för de tillgångar som innehas av förvaringsinstitutets fondföretagskunder.
4. Förvaringsinstitutet ska se till att de skyldigheter som fastställs i punkterna 1 och 2 ska gälla i tillämpliga delar när den tredje part till vilken förvaringen av tillgångar har delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG har beslutat att delegera hela eller delar av sina förvaringsfunktioner till en annan tredje part i enlighet med artikel 22a.3 tredje stycket i direktiv 2009/65/EG.
KAPITEL 3
FÖRLUST AV FINANSIELLA INSTRUMENT SAMT ANSVARSBEFRIELSE
(Artikel 24.1 i direktiv 2009/65/EG)
Artikel 18
Förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras
1. Förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras i den mening som avses i artikel 24.1 andra stycket i direktiv 2009/65/EG ska anses ha skett när något av följande villkor uppfylls i fråga om ett finansiellt instrument som depåförvaras av förvaringsinstitutet eller en tredje part till vilken förvaringen delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG:
a) |
Fondföretaget har uppgett äganderätt som bevisligen inte är giltig, eftersom fondföretaget har upphört att ha äganderätt eller aldrig har haft äganderätt. |
b) |
Fondföretaget har definitivt fråntagits äganderätten till det finansiella instrumentet. |
c) |
Fondföretaget är definitivt oförmöget att direkt eller indirekt förfoga över det finansiella instrumentet. |
2. Förvaltningsbolagets eller investeringsbolagets konstaterande av att ett finansiellt instrument har förlorats ska ske enligt ett dokumenterat förfarande som de behöriga myndigheterna lätt ska ha åtkomst till. Så snart en förlust har konstaterats, ska förvaltaren omedelbart underrätta investerarna om detta på ett varaktigt medium.
3. Ett finansiellt instrument som depåförvaras ska inte anses vara förlorat i den mening som avses i artikel 24.1 andra stycket i direktiv 2009/65/EG, om fondföretaget definitivt fråntas äganderätten till ett visst instrument, så länge detta instrument ersätts av eller omvandlas till ett eller flera andra finansiella instrument.
4. Om en tredje part till vilken förvaring delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG hamnar på obestånd, ska förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget konstatera förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras, så snart det står klart att något av villkoren i punkt 1 uppfylls.
Senast när insolvensförfarandet är avslutat ska det råda klarhet om huruvida något av villkoren i punkt 1 är uppfyllt. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet ska nära övervaka insolvensförfarandet för att fastställa huruvida alla eller några av de finansiella instrument faktiskt har förlorats som anförtrotts till den tredje part till vilken förvaringen delegerats i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG.
5. En förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras ska konstateras, oavsett om uppfyllandet av de villkor som anges i punkt 1 är följden av bedrägeri, försumlighet eller annat uppsåtligt eller icke uppsåtligt agerande.
Artikel 19
Ansvarsbefrielse
1. I enlighet med artikel 24.1 andra stycket i direktiv 2009/65/EG ska ett förvaringsinstitut inte hållas ansvarigt, om det kan visa att alla följande villkor är uppfyllda:
a) |
Den händelse som ledde till förlusten har inte orsakats av en handling eller underlåtenhet från förvaringsinstitutets sida eller från den tredje parts sida till vilken förvaringen av det finansiella instrumentet har delegerats i enlighet med artikel 22.5 a i direktiv 2009/65/EG. |
b) |
Förvaringsinstitutet kunde inte rimligen ha förhindrat den händelse som ledde till förlusten och har vidtagit alla försiktighetsåtgärder som åligger ett försiktigt förvaringsinstitut enligt etablerad branschpraxis. |
c) |
Förvaringsinstitutet skulle inte trots strikt och heltäckande vederbörlig aktsamhet kunnat förhindra förlusten, vilket dokumenteras genom följande:
|
2. De krav som avses i punkt 1 a och b ska anses vara uppfyllda vid följande omständigheter:
a) |
Naturfenomen utanför människans kontroll och påverkan. |
b) |
Antagande av lagar, dekret, förordningar eller beslut av en regering eller ett statligt organ, inklusive domstolar, som påverkar det finansiella instrument som depåförvaras. |
c) |
Krig, uppror eller andra allvarliga omvälvningar. |
3. De krav som avses i punkt 1 a och b ska inte anses vara uppfyllda vid omständigheter som redovisningsfel, operativa brister, bedrägeri och underlåtenhet att hålla tillgångar åtskilda från förvaringsinstitutets sida eller från en tredje parts sida till vilken förvaringen av finansiella instrument har delegerats i enlighet med artikel 22.5 a i direktiv 2009/65/EG.
KAPITEL 4
KRAV PÅ OBEROENDE OCH SLUTBESTÄMMELSER
(Artikel 25 i direktiv 2009/65/EG)
Artikel 20
Ledningsorganet
I detta kapitel avses med förvaltningsbolagets ledningsorgan både förvaltningsbolagets ledningsorgan och investeringsbolagets ledningsorgan.
Artikel 21
Gemensam förvaltning
Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet ska alltid uppfylla samtliga följande krav:
a) |
Ingen får samtidigt vara ledamot både av förvaltningsbolagets ledningsorgan och av förvaringsinstitutets ledningsorgan. |
b) |
Ingen får samtidigt vara både ledamot av förvaltningsbolagets ledningsorgan och anställd hos förvaringsinstitutet. |
c) |
Ingen får samtidigt vara ledamot av förvaringsinstitutets ledningsorgan och anställd hos förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget. |
d) |
Om förvaltningsbolagets ledningsorgan inte utövar tillsynsfunktioner inom bolaget får högst en tredjedel av ledamöterna av det organ som utövar tillsynsfunktionerna bestå av ledamöter som samtidigt är ledamöter av ledningsorganet eller det organ som ansvarar för tillsyn eller är anställda hos förvaltningsinstitutet. |
e) |
Om förvaringsinstitutets ledningsorgan inte utövar tillsynsfunktioner inom förvaltningsinstitutet får högst en tredjedel av ledamöterna av det organ som utövar tillsynsfunktionerna bestå av ledamöter som samtidigt är ledamöter av förvaltningsbolagets ledningsorgan eller det organ i förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget som ansvarar för tillsyn, eller är anställda hos förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget. |
Artikel 22
Utnämning av förvaringsinstitut och delegering av förvaring
1. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska ha infört en beslutsprocess för val och utseende av förvaringsinstitut; denna beslutsprocess ska baseras på objektiva, förutbestämda kriterier och endast gagna fondföretagets och fondföretagets investerares intressen.
2. Om förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget utser ett förvaringsinstitut till vilket det har en koppling eller en koncernkoppling, ska dokumentation bevaras som styrker följande:
a) |
En bedömning som jämför fördelarna med att utse ett förvaringsinstitut med en koppling, eller en koncernkoppling, med fördelarna med att utse ett förvaringsinstitut som inte har någon koppling, eller någon koncernkoppling, med förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, med beaktande av åtminstone kostnaderna, expertisen, den finansiella kapaciteten och kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av de olika förvaringsinstitut som bedöms. |
b) |
En rapport på grundval av den bedömning som avses i led a, i vilken det beskrivs hur utnämningen uppfyller de objektiva förutbestämda kriterier som avses i punkt 1 och uteslutande gagnar fondföretagets och dess investerares intressen. |
3. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska styrka för den behöriga myndigheten i fondföretagets hemmedlemsstat att de godtar förvaringsinstitutets utnämning och att utnämningen uteslutande är i fondföretagets och fondföretagets investerares intresse. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska tillhandahålla de styrkande handlingar som avses i punkt 1 till den behöriga myndigheten i fondföretagets hemmedlemsstat.
4. Förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget ska på begäran av fondföretagets investerare motivera valet av förvaringsinstitut.
5. Förvaringsinstitutet ska ha inrättat en beslutsprocess för val av tredje parter till vilka det kan delegera förvaringsuppgifter i enlighet med artikel 22a i direktiv 2009/65/EG; denna beslutsprocess ska baseras på objektiva kriterier och uteslutande gagna fondföretagets och fondföretagets investerares intressen.
Artikel 23
Intressekonflikter
Om en koppling eller en koncernkoppling föreligger mellan förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet, ska de införa rutiner och förfaranden som garanterar att de
a) |
identifierar alla intressekonflikter till följd av denna koppling, |
b) |
vidtar alla rimliga åtgärder för att undvika sådana intressekonflikter. |
Om en intressekonflikt enligt första stycket inte kan undvikas, ska förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet hantera, övervaka och upplysa om intressekonflikten för att förhindra negativa effekter på fondföretagens och fondföretagets investerares intressen.
Artikel 24
Styrelsens oberoende samt tillsynsfunktioner
1. Om en koncernkoppling föreligger mellan dem ska förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget och förvaringsinstitutet säkerställa följande:
a) |
Om förvaltningsbolagets ledningsorgan och förvaringsinstitutets ledningsorgan även utför tillsynsfunktionerna inom respektive företag, ska minst en tredjedel av ledamöterna, eller två personer, beroende på vilket som är minst, i förvaltningsbolagets ledningsorgan och i förvaringsinstitutets ledningsorgan vara oberoende. |
b) |
Om förvaltningsbolagets ledningsorgan och förvaringsinstitutets ledningsorgan inte utför tillsynsfunktionerna inom respektive företag, ska minst en tredjedel av ledamöterna, eller två personer, beroende på vilket som är minst, i det organ som utövar tillsynsfunktionerna i förvaltningsbolaget och i förvaringsinstitutet vara oberoende. |
2. Vid tillämpningen av första stycket ska ledamöter av förvaltningsbolagets ledningsorgan, ledamöter av förvaringsinstitutets ledningsorgan eller ledamöter av det organ som utövar tillsynsfunktionerna i dessa företag anses vara oberoende så länge som de inte är ledamöter av ledningsorganet eller av det organ som ansvarar för tillsyn, eller anställda hos något av de andra företag mellan vilka en koncernkoppling föreligger, och de inte har någon affärs-, familje- eller annan relation med förvaltningsbolaget eller investeringsbolaget, förvaringsinstitutet eller något annat företag inom koncernen som ger upphov till en intressekonflikt som kan påverka deras omdöme.
Artikel 25
Ikraftträdande och tillämpning
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 13 oktober 2016.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 december 2015.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 302, 17.11.2009, s. 32.
(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/91/EU av den 23 juli 2014 om ändring av direktiv 2009/65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) när det gäller förvaringsinstitutsfunktioner, ersättningspolicy och sanktioner (EUT L 257, 28.8.2014, s. 186).
(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/34/EU av den 26 juni 2013 om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG (EUT L 182, 29.6.2013, s. 19).
(4) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisningsstandarder (EGT L 243, 11.9.2002, s. 1).
(5) Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).
(6) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 27.6.2013, s. 1).
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/31 |
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2016/439
av den 23 mars 2016
om ändring av bilaga IV till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 vad gäller Cydia pomonella Granulovirus (CpGV), kalciumkarbid, kaliumjodid, natriumvätekarbonat, reskalur och Beauveria bassiana stam ATCC 74040 och Beauveria bassiana stam GHA
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG (1), särskilt artikel 5.1, och
av följande skäl:
(1) |
När det gäller Cydia pomonella Granulovirus (CpGV), kalciumkarbid, natriumvätekarbonat, reskalur, Beauveria bassiana stam ATCC 74040 och Beauveria bassiana stam GHA har inga särskilda gränsvärden fastställts. Eftersom dessa ämnen inte heller har tagits upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005 gäller det standardvärde på 0,01 mg/kg som fastställs i artikel 18.1 b i den förordningen. Kaliumjodid ingår i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(2) |
När det gäller Cydia pomonella Granulovirus (CpGV) konstaterade Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad myndigheten) (2) att dessa virus inte är patogena för människor och inte kommer att bilda några toxiner. Ämnet bör därför tas upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(3) |
När det gäller kalciumkarbid fann myndigheten (3) att ämnet inte kommer in i livsmedelskedjan. Ämnet bör därför tas upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(4) |
Kaliumjodid är ett mineralämne som får användas vid tillverkningen av kosttillskott i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/46/EG (4). Mot bakgrund av detta anses det lämpligt att för detta ämne ta bort fotnoten om krav på utvärdering enligt artikel 12 i förordning (EG) nr 396/2005. |
(5) |
Natriumvätekarbonat är godkänt som allmänkemikalie i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 (5). Med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2069 (6) anser kommissionen att ämnet bör tas upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(6) |
När det gäller reskalur fann myndigheten (7) att ämnet bör tas upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(7) |
När det gäller Beauveria bassiana stam ATCC 74040 och Beauveria bassiana stam GHA (8) kunde myndigheten inte bedöma riskerna för konsumenterna i samband med intag via födan eftersom det saknades vissa uppgifter, och det konstateras att det krävs närmare utredning av riskhanterare. Denna närmare utredning återges i respektive granskningsrapport (9) (10), där man konstaterar att den risk för människor som metaboliter från dessa ämnen utgör är försumbar. Mot denna bakgrund anser kommissionen att dessa ämnen bör tas upp i bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005. |
(8) |
Förordning (EG) nr 396/2005 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(9) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 70, 16.3.2005, s. 1.
(2) ”Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance Cydia pomonella granulovirus”, EFSA Journal, vol. 10(2012):4, artikelnr 2655 [40 s.] doi:10.2903/j.efsa.2012.2655.
(3) ”Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance calcium carbide”, EFSA Journal, vol. 9(2011):10, artikelnr 2419 [48 s.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2419.
(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/46/EG av den 10 juni 2002 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosttillskott (EGT L 183, 12.7.2002, s. 51).
(5) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av den 21 oktober 2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv 79/117/EEG och 91/414/EEG (EUT L 309, 24.11.2009, s. 1).
(6) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2069 av den 17 november 2015 om godkännande av allmänkemikalien natriumvätekarbonat i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden, och om ändring av bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 (EUT L 301, 18.11.2015, s. 42).
(7) ”Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance rescalure”, EFSA Journal, vol. 13(2015):2, artikelnr 4031 [40 s.].
(8) ”Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substances Beauveria bassiana strains ATCC-74040 and GHA”, EFSA Journal, vol. 11(2013):1, artikelnr 3031 [44 s.].
(9) ”Review report for the active substance Beauveria bassiana strain ATCC 74040” färdigställd i ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa den 11 juli 2008 inför upptagandet av Beauveria bassiana stam ATCC 74040 i bilaga I till direktiv 91/414/EEG (SANCO/1546/08 – rev. 5, 11 juli 2014).
(10) ”Review report for the active substance Beauveria bassiana strain GHA” färdigställd i ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa den 11 juli 2008 inför upptagandet av Beauveria bassiana stam GHA i bilaga I till direktiv 91/414/EEG (SANCO/1547/08 – rev. 5, 11 juli 2014).
BILAGA
Bilaga IV till förordning (EG) nr 396/2005 ska ändras på följande sätt:
1. |
Posterna ”Cydia pomonella Granulovirus (CpGV)”, ”Kalciumkarbid”, ”Natriumvätekarbonat”, ”Reskalur”, ”Beauveria bassiana stam ATCC 74040” och ”Beauveria bassiana stam GHA” ska införas i alfabetisk ordning. |
2. |
Hänvisningen till fotnot 1 efter posten för kaliumjodid ska utgå. |
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/34 |
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2016/440
av den 23 mars 2016
om ändring av bilagorna II, III och V till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 vad gäller gränsvärden för atrazin i eller på vissa produkter
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG (1), särskilt artikel 14.1 a jämförd med artikel 17 samt artikel 49.2, och
av följande skäl:
(1) |
Gränsvärden har fastställts för atrazin i bilaga II och i del B i bilaga III till förordning (EG) nr 396/2005. |
(2) |
Alla befintliga godkännanden av växtskyddsmedel som innehåller atrazin har återkallats. I enlighet med artikel 17 i förordning (EG) nr 396/2005 bör gränsvärdena för detta verksamma ämne i bilagorna II och III utgå. |
(3) |
I enlighet med artikel 43 i förordning (EG) nr 396/2005 bad kommissionen Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad myndigheten) att avge ett vetenskapligt yttrande om de tillfälliga gränsvärdena när det gäller spannmål efter en begäran om importtolerans från Argentina. Baserat på de resthaltsförsök som sökanden lagt fram till stöd för användningen av atrazin på majs i enlighet med god jordbrukspraxis i Argentina konstaterade myndigheten (2) att gränsvärdena för atrazin i spannmål bör sänkas till 0,05 mg/kg. Denna nivå motsvarar den befintliga relevanta bestämningsgränsen för atrazin i produkter av vegetabiliskt ursprung. De föreslagna gränsvärdena utgör inte en risk för konsumenternas hälsa i unionen. |
(4) |
Unionens handelspartner har inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) rådfrågats om de nya gränsvärdena, och deras synpunkter har beaktats. |
(5) |
Förordning (EG) nr 396/2005 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(6) |
För att möjliggöra normal saluföring, bearbetning och konsumtion av produkter bör det i denna förordning föreskrivas övergångsåtgärder för produkter som framställts före den ändring av gränsvärdena som görs genom denna förordning och för vilka det finns uppgifter om att en hög konsumentskyddsnivå upprätthålls. |
(7) |
Innan de ändrade gränsvärdena blir tillämpliga bör medlemsstater, tredjeländer och livsmedelsföretagare ges en rimlig tidsperiod för att anpassa sig till de nya krav som följer av ändringen av gränsvärdena. |
(8) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilagorna II, III och V till förordning (EG) nr 396/2005 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Förordning (EG) nr 396/2005 i dess lydelse före ändringarna enligt den här förordningen ska fortsätta att gälla för produkter som framställts före den 13 oktober 2016.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 13 oktober 2016.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 70, 16.3.2005, s. 1.
(2) ”Reasoned opinion on the setting of a new maximum residue level for atrazine in cereals”, EFSA Journal, vol. 13(2015):6, artikelnr 4126 [21 s.].
BILAGA
Bilagorna II, III och V till förordning (EG) nr 396/2005 ska ändras på följande sätt:
1. |
I bilaga II ska kolumnen för atrazin utgå. |
2. |
I del B i bilaga III ska kolumnen för atrazin utgå. |
3. |
I bilaga V ska följande kolumn för atrazin läggas till: ”Bekämpningsmedelsrester och gränsvärden (mg/kg)
|
(*) Lägsta analytiska bestämningsgräns.
(1) Se bilaga I för en fullständig förteckning över produkter av vegetabiliskt och animaliskt ursprung för vilka gränsvärden gäller.
(F) |
= |
Fettlöslig” |
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/47 |
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2016/441
av den 23 mars 2016
om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 vad gäller användningen av steviolglykosider (E 960) som sötningsmedel i senap
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelstillsatser (1), särskilt artikel 10.3, och
av följande skäl:
(1) |
I bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 fastställs en unionsförteckning över livsmedelstillsatser som godkänts för användning i livsmedel samt villkoren för användningen. |
(2) |
Denna förteckning får uppdateras i enlighet med det enhetliga förfarande som avses i artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1331/2008 (2), antingen på kommissionens initiativ eller efter en ansökan. |
(3) |
Den 23 januari 2015 lämnades en ansökan in om godkännande av användningen av steviolglykosider (E 960) som sötningsmedel i senap. Ansökan gjordes därefter tillgänglig för medlemsstaterna i enlighet med artikel 4 i förordning (EG) nr 1331/2008. |
(4) |
Steviolglykosider är energifria, sötsmakande beståndsdelar som kan användas för att ersätta sackaros vid tillverkningen av senap och som därmed gör det möjligt att förlänga hållbarhetstiden och den mikrobiologiska stabiliteten (genom att minska sockerhalten förhindras jäsningsprocessen där socker är ett substrat) samtidigt som de efterfrågade organoleptiska egenskaperna bibehålls. Om det blir tillåtet att använda steviolglykosider i senap kan utbudet av senap breddas med en produkt som innehåller ett annat sötningsmedel än vad som använts tidigare och som har lite annorlunda smakegenskaper. |
(5) |
Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad myndigheten) har bedömt säkerheten hos steviolglykosider, som utvinns ur bladen från växten Stevia rebaudiana Bertoni, som sötningsmedel och avgav ett yttrande den 14 april 2010 (3). Myndigheten fastställde ett acceptabelt dagligt intag (ADI) för steviolglykosider, uttryckt som steviolekvivalenter, på 4 mg/kg kroppsvikt/dag. |
(6) |
Ett godkännande av detta sötningsmedel i senap vid en halt på 120 mg/kg (uttryckt som steviolekvivalenter) skulle leda till följande ökning av intaget av E 960: 0–0,133 % av ADI vid genomsnittlig konsumtion och 0–1,143 % av ADI vid hög konsumtion. Detta anses vara en ytterligare försumbar exponering för konsumenten och medför därför inte några risker. |
(7) |
Enligt artikel 3.2 i förordning (EG) nr 1331/2008 ska kommissionen begära ett yttrande från myndigheten innan unionsförteckningen över livsmedelstillsatser i bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 uppdateras, utom i sådana fall där uppdateringen sannolikt inte kommer att påverka människors hälsa. Eftersom ett godkännande av användningen av steviolglykosider (E 960) som sötningsmedel i senap utgör en uppdatering av förteckningen som sannolikt inte kommer att påverka människors hälsa, krävs det inte något yttrande från myndigheten. |
(8) |
Användningen av steviolglykosider (E 960) som sötningsmedel i senap (livsmedelskategori 12.4) bör därför godkännas vid en maximihalt på 120 mg/kg. |
(9) |
Bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(10) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 354, 31.12.2008, s. 16.
(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1331/2008 av den 16 december 2008 om fastställande av ett enhetligt förfarande för godkännande av livsmedelstillsatser, livsmedelsenzymer och livsmedelsaromer (EUT L 354, 31.12.2008, s. 1).
(3) EFSA Journal, vol. 8(2010):4, artikelnr 1537.
BILAGA
Del E i bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 ska ändras på följande sätt:
1. |
I livsmedelskategori 12.4, ”Senap”, ska följande uppgifter införas efter uppgifterna för E 959:
|
2. |
Följande fotnot ska läggas till:
|
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/49 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2016/442
av den 23 mars 2016
om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 om övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Kroatiens anslutning
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av anslutningsfördraget för Kroatien,
med beaktande av anslutningsakten för Kroatien (1), särskilt artiklarna 41 och 16 jämförda med avsnitt 3a.4 i bilaga IV, och
av följande skäl:
(1) |
I kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 (2) fastställs övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Kroatiens anslutning till unionen. Kapitel II avsnitt 2 i den förordningen handlar om fastställandet av överskottskvantiteter av socker i Kroatien på anslutningsdagen och borttagandet av dessa. Det fastställs särskilt tidsfrister inom vilka överskottskvantiteterna måste fastställas, inom vilka de måste tas bort och inom vilka identifierade operatörer i Kroatien måste lägga fram bevis för att kvantiteterna har tagits bort. Det fastställs även vilka referensperioder som ska användas vid beräkningen av de belopp Kroatien måste erlägga om överskottskvantiteterna inte tagits bort. |
(2) |
I kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1345/2014 (3) fastställs de överskottskvantiteter av socker som lagrats i Kroatien före anslutningen och som måste tas bort från unionsmarknaden på Kroatiens bekostnad i enlighet med de tidsfrister som fastställs i genomförandeförordning (EU) nr 170/2013, ändrad genom genomförandeförordning (EU) 2015/1407 (4). |
(3) |
Genom sin skrivelse av den 26 januari 2016 har Kroatien meddelat kommissionen att landet inte ifrågasätter skyldigheten att säkerställa att överskottskvantiteterna tas bort, såsom fastställs av kommissionen, men att de oförutsedda procedurmässiga problemen i samband med genomförandet av skyldigheten med att förmå berörda aktörer att ta bort de överskottskvantiteter som ledde till en förlängning av tidsfristerna inte helt kunnat lösas och att en kortare förlängning behövs. Det är därför lämpligt att förlänga tidsfristerna i genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 med fyra månader. |
(4) |
Genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(5) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 ska ändras på följande sätt:
1. |
I artikel 9.1 ska ”den 31 mars 2016” ersättas med ”den 31 juli 2016”. |
2. |
Artikel 10 ska ändras på följande sätt:
|
3. |
Artikel 11 ska ändras på följande sätt:
|
4. |
Artikel 12 ska ändras på följande sätt:
|
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 112, 24.4.2012, s. 10.
(2) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 av den 25 februari 2013 om övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Kroatiens anslutning (EUT L 55, 27.2.2013, s. 1).
(3) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1345/2014 av den 17 december 2014 om fastställande av överskottskvantiteter av socker, isoglukos och fruktos i Kroatien (EUT L 363, 18.12.2014, s. 80).
(4) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1407 av den 19 augusti 2015 om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 170/2013 om övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Kroatiens anslutning (EUT L 219, 20.8.2015, s. 1).
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/51 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2016/443
av den 23 mars 2016
om ändring av bilaga I till förordning (EG) nr 669/2009 vad gäller förteckningen över foder och livsmedel av icke-animaliskt ursprung som omfattas av strängare offentlig kontroll vid import
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (1), särskilt artikel 15.5, och
av följande skäl:
(1) |
I kommissionens förordning (EG) nr 669/2009 (2) fastställs bestämmelser om strängare offentlig kontroll av import av de foder och livsmedel av icke-animaliskt ursprung som förtecknas i bilaga I till den förordningen (nedan kallad förteckningen) vid införselställena till de territorier som anges i bilaga I till förordning (EG) nr 882/2004. |
(2) |
Enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 669/2009 ska förteckningen ses över regelbundet och minst varje kvartal, med beaktande av åtminstone de informationskällor som anges i den artikeln. |
(3) |
Förekomsten och relevansen av livsmedelstillbud som nyligen anmälts genom systemet för snabb varning för livsmedel och foder, resultaten från revisioner som direktoratet för hälsa och livsmedel: revision och analys vid generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet har genomfört i tredjeländer samt de kvartalsrapporter om sändningar av foder och livsmedel av icke-animaliskt ursprung som medlemsstaterna har lämnat till kommissionen i enlighet med artikel 15 i förordning (EG) nr 669/2009 visar att förteckningen bör ändras. |
(4) |
De relevanta informationskällorna visar att nya risker uppkommit, i synnerhet när det gäller sändningar av jordnötter och produkter därav från Madagaskar, palmolja från Ghana och citroner från Turkiet, vilket kräver att en strängare offentlig kontroll införs. Poster avseende dessa sändningar bör därför läggas till i förteckningen. |
(5) |
Förteckningen bör också ändras genom strykning av posterna för de varor där den tillgängliga informationen visar att de relevanta säkerhetskraven i unionslagstiftningen på det hela taget uppfylls på ett tillfredsställande sätt och för vilka en strängare offentlig kontroll därmed inte längre är motiverad. Posterna i förteckningen avseende auberginer och bittergurka från Dominikanska republiken bör därför utgå. |
(6) |
För att säkerställa enhetlighet och tydlighet bör bilaga I till förordning (EG) nr 669/2009 ersättas med texten i bilagan till den här förordningen. |
(7) |
Förordning (EG) nr 669/2009 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(8) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga I till förordning (EG) nr 669/2009 ska ersättas med texten i bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den ska tillämpas från och med den 1 april 2016.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Jean-Claude JUNCKER
Ordförande
(1) EUT L 165, 30.4.2004, s. 1.
(2) Kommissionens förordning (EG) nr 669/2009 av den 24 juli 2009 om tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 när det gäller strängare offentlig kontroll av import av visst foder och vissa livsmedel av icke-animaliskt ursprung och om ändring av beslut 2006/504/EG (EUT L 194, 25.7.2009, s. 11).
BILAGA
”BILAGA I
Foder och livsmedel av icke-animaliskt ursprung som omfattas av strängare offentlig kontroll vid de utsedda införselställena
Foder och livsmedel (avsedd användning) |
KN-nr (1) |
Taric-undernummer |
Ursprungsland |
Fara |
Fysiska kontroller och identitetskontroller (frekvens i procent) |
||||
Torkade vindruvor (Livsmedel) |
0806 20 |
|
Afganistan (AF) |
Ochratoxin A |
50 |
||||
|
|
|
Australien (AU) |
Aflatoxiner |
20 |
||||
|
|
||||||||
(Livsmedel) |
|
||||||||
|
|
10 10 |
Kambodja (KH) |
50 |
|||||
|
|
|
|||||||
ex 0710 80 95 |
72 |
||||||||
(Livsmedel – färska, kylda eller frysta grönsaker) |
|
|
|||||||
Kinesisk bladselleri (Apium graveolens) (Livsmedel – färska eller kylda örter) |
ex 0709 40 00 |
20 |
Kambodja (KH) |
50 |
|||||
Brassica oleracea (andra ätbara kålarter, daggkål ”kinesisk broccoli”) (5) (Livsmedel – färska eller kylda) |
ex 0704 90 90 |
40 |
Kina (CN) |
Bekämpningsmedelsrester (2) |
50 |
||||
Te, även aromatiserat (Livsmedel) |
0902 |
|
Kina (CN) |
10 |
|||||
|
|
10 10 |
Dominikanska republiken (DO) |
20 |
|||||
|
|
|
|||||||
(Livsmedel – färska, kylda eller frysta grönsaker) |
|
20 20 |
|||||||
Jordgubbar (Livsmedel – färska eller kylda) |
0810 10 00 |
|
Egypten (EG) |
10 |
|||||
Spanskpeppar (även sötpaprika) (Capsicum spp.) |
|
|
Egypten (EG) |
10 |
|||||
(Livsmedel – färska, kylda eller frysta) |
|
20 20 |
|||||||
|
|
|
Gambia (GM) |
Aflatoxiner |
50 |
||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
(Foder och livsmedel) |
|
||||||||
Palmolja (Livsmedel) |
1511 10 90 , |
|
Ghana (GH) |
Färgämnet Sudan (10) |
50 |
||||
1511 90 11 , |
|
||||||||
1511 90 19 , |
90 |
||||||||
1511 90 99 |
|
||||||||
Sesamfrön (Livsmedel – färska eller kylda) |
1207 40 90 |
|
Indien (IN) |
Salmonella (11) |
20 |
||||
Enzymer, enzympreparat (Foder och livsmedel) |
3507 |
|
Indien (IN) |
Kloramfenikol |
50 |
||||
Ärter med skida (ospritade) (Livsmedel – färska eller kylda) |
ex 0708 10 00 |
40 |
Kenya (KE) |
10 |
|||||
|
|
|
Madagaskar (MG) |
Aflatoxiner |
50 |
||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
(Foder och livsmedel) |
|
||||||||
Hallon (Livsmedel – frysta) |
0811 20 31 , |
|
Serbien (RS) |
Norovirus |
10 |
||||
ex 0811 20 11 , |
10 |
||||||||
ex 0811 20 19 |
10 |
||||||||
Vattenmelonfrön (Egusi, Citrullus spp.) och produkter därav (Livsmedel) |
ex 1207 70 00 , ex 1106 30 90 , ex 2008 99 99 |
10 30 50 |
Sierra Leone (SL) |
Aflatoxiner |
50 |
||||
|
|
|
Sudan (SD) |
Aflatoxiner |
50 |
||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
|
|
||||||||
(Foder och livsmedel) |
|
||||||||
Spanskpeppar (med undantag av sötpaprika) (Capsicum spp.) (Livsmedel – färska eller kylda) |
ex 0709 60 99 |
20 |
Thailand (TH) |
10 |
|||||
|
|
10 10 |
Thailand (TH) |
20 |
|||||
|
|
|
|||||||
ex 0710 80 95 |
72 |
||||||||
(Livsmedel – färska, kylda eller frysta grönsaker) |
|
|
|||||||
|
|
|
Turkiet (TR) |
Sulfiter (15) |
10 |
||||
|
|
||||||||
(Livsmedel) |
|
||||||||
Citroner (Citrus limon, Citrus limonum) (Livsmedel – färska, kylda eller torkade) |
0805 50 10 |
|
Turkiet (TR) |
Bekämpningsmedelsrester (2) |
10 |
||||
|
|
|
Turkiet (TR) |
10 |
|||||
(Livsmedel – färska, kylda eller frysta grönsaker) |
|
||||||||
Vinblad (Livsmedel) |
ex 2008 99 99 |
11, 19 |
Turkiet (TR) |
50 |
|||||
|
|
|
Förenta staterna (US) |
Aflatoxiner |
20 |
||||
|
|
||||||||
(Livsmedel) |
|
||||||||
|
|
|
Uzbekistan (UZ) |
Sulfiter (15) |
50 |
||||
|
|
||||||||
(Livsmedel) |
|
||||||||
|
|
72 |
Vietnam (VN) |
50 |
|||||
|
|
20 75 |
|||||||
|
|
30 70 |
|||||||
|
|
40 |
|||||||
(Livsmedel – färska eller kylda örter) |
|
|
|||||||
|
|
20 |
Vietnam (VN) |
50 |
|||||
|
|
20 |
|||||||
(Livsmedel – färska eller kylda) |
|
|
|||||||
|
|
10 |
Vietnam (VN) |
20 |
|||||
(Livsmedel – färska eller kylda) |
|
(1) Om bara vissa produkter som omfattas av ett KN-nummer behöver undersökas och det inte finns någon särskild undergrupp inom detta nummer anges KN-numret med ’ex’.
(2) Resthalter av åtminstone de bekämpningsmedel som anges i kontrollprogrammet antaget i enlighet med artikel 29.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung och om ändring av rådets direktiv 91/414/EEG (EUT L 70, 16.3.2005, s. 1) som kan analyseras med GC-MS- och LC-MS-metoder för flera resthalter (endast övervakning av bekämpningsmedel i eller på produkter av vegetabiliskt ursprung).
(3) Resthalter av klorbufam.
(4) Resthalter av fentoat.
(5) Arter av Brassica oleracea L. convar. botrytis (L) Alef var. italica Plenck, cultivar alboglabra. Även kallad ’Kai Lan’, ’Gai Lan’, ’Gailan’, ’Kailan’ och ’kinesisk bare Jielan’.
(6) Resthalter av trifluralin
(7) Resthalter av acefat, aldikarb (summan av aldikarb, dess sulfoxid och dess sulfon, uttryckt som aldikarb), amitraz (amitraz inkl. metaboliter innehållande 2,4-dimetylanilin, uttryckt som amitraz), diafentiuron, dikofol (summan av p,p′- och o,p′-isomerer), ditiokarbamater (ditiokarbamater uttryckta som CS2, inkl. maneb, mankozeb, metiram, propineb, tiram och ziram) och metiokarb (summan av metiokarb, metiokarbsulfoxid och metiokarbsulfon, uttryckt som metiokarb).
(8) Resthalter av hexaflumuron, metiokarb (summan av metiokarb, metiokarbsulfoxid och metiokarbsulfon, uttryckt som metiokarb), fentoat och tiofanatmetyl.
(9) Resthalter av dikofol (summan av p,p′- och o,p′-isomerer), dinotefuran, folpet, prokloraz (summan av prokloraz och dess metaboliter innehållande 2,4,6-triklorofenol, uttryckt som prokloraz), tiofanatmetyl och triforin.
(10) I denna bilaga avses med färgämnet Sudan något av de kemiska ämnena i) Sudan I (CAS-nummer 842-07-9), ii) Sudan II (CAS-nummer 3118-97-6), iii) Sudan III (CAS-nummer 85-86-9), iv) Scarlet Red eller Sudan IV (CAS-nummer 85-83-6).
(11) Referensmetod EN/ISO 6579 eller en metod som validerats mot den, enligt artikel 5 i kommissionens förordning (EG) nr 2073/2005 av den 15 november 2005 om mikrobiologiska kriterier för livsmedel (EUT L 338, 22.12.2005, s. 1).
(12) Resthalter av acefat och diafentiuron.
(13) Resthalter av formetanat: summan av formetanat och dess salter, uttryckt som formetanathydroklorid, protiofos och triforin.
(14) Resthalter av acefat, dikrotofos, protiofos, kvinalfos och triforin.
(15) Referensmetoder: EN 1988-1:1998, EN 1988-2:1998 eller ISO 5522:1981.
(16) Resthalter av diafentiuron, formetanat: summan av formetanat och dess salter, uttryckt som formetanathydroklorid och tiofanatmetyl.
(17) Resthalter av ditiokarbamater (ditiokarbamater uttryckta som CS2, inklusive maneb, mankozeb, metiram, propineb, tiram och ziram) och metrafenon.
(18) Resthalter av ditiokarbamater (ditiokarbamater uttryckta som CS2, inklusive maneb, mankozeb, metiram, propineb, tiram och ziram), fentoat och kvinalfos.”
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/58 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2016/444
av den 23 mars 2016
om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 (1),
med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 av den 7 juni 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker (2), särskilt artikel 136.1, och
av följande skäl:
(1) |
I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen. |
(2) |
Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De schablonimportvärden som avses i artikel 136 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
För ordföranden
Jerzy PLEWA
Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling
(1) EUT L 347, 20.12.2013, s. 671.
(2) EUT L 157, 15.6.2011, s. 1.
BILAGA
Schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
(euro/100 kg) |
||
KN-nummer |
Kod för tredjeland (1) |
Schablonimportvärde |
0702 00 00 |
EG |
109,3 |
IL |
125,9 |
|
MA |
94,8 |
|
SN |
144,4 |
|
TR |
104,6 |
|
ZZ |
115,8 |
|
0707 00 05 |
MA |
84,0 |
TR |
146,9 |
|
ZZ |
115,5 |
|
0709 91 00 |
EG |
241,9 |
ZZ |
241,9 |
|
0709 93 10 |
MA |
53,1 |
TR |
157,3 |
|
ZZ |
105,2 |
|
0805 10 20 |
EG |
46,7 |
IL |
70,5 |
|
MA |
56,0 |
|
TN |
65,7 |
|
TR |
72,0 |
|
ZZ |
62,2 |
|
0805 50 10 |
MA |
85,8 |
TR |
88,5 |
|
ZZ |
87,2 |
|
0808 10 80 |
BR |
87,5 |
CL |
130,3 |
|
CN |
70,5 |
|
US |
132,6 |
|
ZA |
110,3 |
|
ZZ |
106,2 |
|
0808 30 90 |
AR |
113,2 |
CL |
156,8 |
|
CN |
88,2 |
|
TR |
156,4 |
|
ZA |
95,0 |
|
ZZ |
121,9 |
(1) Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EU) nr 1106/2012 av den 27 november 2012 om tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 471/2009 om gemenskapsstatistik över utrikeshandeln med icke-medlemsstater vad gäller uppdateringen av nomenklaturen avseende länder och territorier (EUT L 328, 28.11.2012, s. 7). Koden ZZ står för ”övrigt ursprung”.
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/60 |
EUROPEISKA CENTRALBANKENS FÖRORDNING (EU) 2016/445
av den 14 mars 2016
om de alternativ och det handlingsutrymme som ges genom unionsrätten (ECB/2016/4)
ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (1), särskilt artiklarna 4.3, 6, 9.1 och 9.2,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (2), särskilt artiklarna 89.3, 178.1, 282.6, 327.2, artikel 380, artiklarna 395.1, 400.2, 415.3, 420.2, 467.3, 468.3, 471.1, 473.1, 478.3, artikel 479.1 och 479.4, artikel 480.3, artikel 481.1, 481.5 samt artiklarna 486.6 och 495.1,
med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 650/2014 av den 4 juni 2014 om fastställande av tekniska genomförandestandarder för format, struktur, innehållsförteckningar och årligt datum för offentliggörande för de upplysningar som ska lämnas av behöriga myndigheter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (3), särskilt artikel 2 och bilaga II,
med beaktande av kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/61 av den 10 oktober 2014 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 när det gäller likviditetstäckningskravet för kreditinstitut (4), särskilt artiklarna 12.3, 23.2, 24.4 och 24.5,
med beaktande av det offentliga samråd och den analys som har utförts i enlighet med artikel 4.3 i förordning (EU) nr 1024/2013,
med beaktande av tillsynsnämndens förslag som godkänts i enlighet med artikel 26.7 i förordning (EU) nr 1024/2013, och
av följande skäl:
(1) |
Europeiska centralbanken får utfärda förordningar i enlighet med artikel 132 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Därutöver ger artiklarna 132 i fördraget och artikel 34 i stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallad ECBS-stadgan), genom en hänvisning till artikel 25.2 i ECBS-stadgan, ECB normgivningsmakt som är nödvändig för att genomföra specifika uppgifter i frågor om politiken för tillsyn över kreditinstitut. |
(2) |
Avseende tillsynskraven för kreditinstitut innehåller unionsrätten bestämmelser om de alternativ och det handlingsutrymme som behöriga myndigheter har. |
(3) |
ECB är inom ramen för den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM) den behöriga myndigheten i deltagande medlemsstater som inrättats genom relevant unionsrätt för att utföra de mikrotillsynsuppgifter som framgår av förordning (EU) nr 1024/2013 avseende betydande kreditinstitut enligt artikel 6.4 i den förordningen och del IV och artikel 147.1 i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17) (5). ECB har därför alla de befogenheter och skyldigheter som de behöriga myndigheterna har enligt tillämplig unionsrätt. Därmed får ECB besluta hur dessa alternativ och detta handlingsutrymme används. |
(4) |
ECB utför sina tillsynsuppgifter inom ramen för den gemensamma tillsynsmekanismen, som bör säkerställa att unionens politik i fråga om tillsyn över kreditinstitut genomförs på ett enhetligt och effektivt sätt, att det enhetliga regelverket för finansiella tjänster tillämpas på samma sätt med avseende på kreditinstitut i alla berörda medlemsstater och att kreditinstituten i fråga omfattas av tillsyn av högsta kvalitet. När ECB utför sina tillsynsuppgifter bör ECB ta full hänsyn till de skillnader som finns mellan kreditinstituten samt till deras storlek och affärsmodeller, liksom de systemrelaterade fördelar som mångfald inom unionens banksektor innebär. |
(5) |
För att garantera ökande konvergens mellan kapitalbasen och de försiktighetsjusteringar som tillämpas på definitionen av kapitalbas inom hela unionen och på definitionen av kapitalbas enligt denna unionsrätt under en övergångsperiod, bör kapitalbaskraven införas stegvis. |
(6) |
Utifrån förordningarna (EU) nr 1024/2013 och (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17) ska ECB säkerställa det specifika målet om en konsekvent tillämpning av tillsynskraven för kreditinstitut i de medlemsstater som deltar i den gemensamma tillsynsmekanismen. |
(7) |
I enlighet med förordning (EU) nr 1024/2013, tillämpar ECB all tillämplig unionsrätt och, när denna unionsrätt utgörs av direktiv, den nationella lagstiftning som införlivar dessa direktiv. Om den tillämpliga unionsrätten utgörs av förordningar som för närvarande uttryckligen ger medlemsstaterna utrymme för olika alternativ och handlingsutrymme bör ECB också tillämpa den nationella lagstiftningen om olika alternativ och handlingsutrymme. Sådana nationella regler bör inte påverka den gemensamma tillsynsmekanismens funktion, för vilken ECB ansvarar, negativt. |
(8) |
Dessa alternativ och detta handlingsutrymme inkluderar inte sådana som endast är tillgängliga för de behöriga myndigheterna, som endast ECB får och bör tillämpa. |
(9) |
När ECB i egenskap av behörig myndighet utnyttjar alternativ och handlingsutrymme ska den beakta unionsrättens allmänna principer, i synnerhet de om likabehandling, proportionalitet samt de berättigade förväntningarna som kreditinstitut som står under tillsyn har. |
(10) |
Vad gäller sådana berättigade förväntningar som kreditinstitut som står under tillsyn har, är ECB medveten om att det behövs övergångsperioder under vilka ECB:s tillämpning av alternativ och handlingsutrymmen i betydande utsträckning avviker från det sätt på vilket de nationella behöriga myndigheterna agerat innan denna förordning trädde i kraft. Särskilt i fall där ECB utnyttjar alternativ och handlingsutrymme avseende övergångsbestämmelser som framgår av förordning (EU) nr 575/2013, bör den här förordningen fastställa lämpliga övergångsperioder. |
(11) |
Enligt artikel 143.1 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (6) måste de behöriga myndigheterna offentliggöra upplysningar om hur de alternativ och det handlingsutrymme som ges genom unionsrätten har utnyttjats. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
I denna förordning fastställs hur ECB ska hantera vissa alternativ och handlingsutrymmen som enligt unionsrätten tilldelas sådana behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen över kreditinstitut. Den ska tillämpas uteslutande på de kreditinstitut som klassats som betydande enligt artikel 6.4 i förordning (EU) nr 1024/2013, och del IV och artikel 147.1 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17).
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning ska definitionerna i artikel 4 i Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 575/2013, artikel 2 i förordning (EU) nr 1024/2013, artikel 2 i förordning (EU) nr 468/2014 (ECB/2014/17) och artikel 3 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61 gälla.
KAPITEL I
KAPITALBAS
Artikel 3
Artikel 89.3 i förordning (EU) nr 575/2013: riskviktning och förbud mot kvalificerande innehav utanför den finansiella sektorn
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 90 i förordning (EU) nr 575/2013 och för beräkningen av kapitalkravet i enlighet med del tre i förordning (EU) nr 575/2013 ska instituten tillämpa en riskvikt på 1 250 procent på det större av följande:
a) |
Beloppet på kvalificerade innehav i företag som avses i artikel 89.1 i förordning (EU) nr 575/2013 som överstiger 15 procent av kreditinstitutets godtagbara kapital. |
b) |
Totalbeloppet på kvalificerade innehav i företag som avses i artikel 89.2 i förordning (EU) nr 575/2013 som överstiger 60 procent av kreditinstitutets godtagbara kapital. |
KAPITEL II
KAPITALKRAV
Artikel 4
Artikel 178.1 i förordning (EU) nr 575/2013: en gäldenärs fallissemang
Oavsett hur den nationella regleringen såg ut innan denna förordning träder i kraft, ska kreditinstitut tillämpa principen ”förfallna till betalning sedan mer än 90 dagar” för de kategorier av exponeringar som framgår av artikel 178.1 b i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 5
Artikel 282.6 i förordning (EU) nr 575/2013: säkringsmängder
För de transaktioner som framgår av artikel 282.6 i förordning (EU) nr 575/2013 ska kreditinstitut använda den marknadsvärderingsmetod som framgår av artikel 274 i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 6
Artikel 327.2 i förordning (EU) nr 575/2013: nettning
1. Kreditinstitut får använda nettning mellan en konvertibel och en motstående position i det underliggande instrumentet, i enlighet med artikel 327.2 i förordning (EU) nr 575/2013, förutsatt att något av följande villkor uppfylls:
a) |
att den behöriga nationella myndigheten före den 4 november 2014 antagit en metod enligt vilken sannolikheten för att en viss konvertibel växlas in beaktas, eller |
b) |
att den behöriga nationella myndigheten före den 4 november 2014 ställer kapitalbaskrav som täcker den förlust som inväxlingen kan medföra. |
2. De tillvägagångssätt enligt punkt 1 som de nationella behöriga myndigheterna har antagit ska användas fram till dess att ECB antar sin egen metod i enlighet med artikel 327.2 i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 7
Artikel 380 i förordning (EU) nr 575/2013: undantag
Om det inträffar en störning som omfattar hela systemet i den mening som avses i artikel 380 i förordning (EU) nr 575/2013 som ECB bekräftar offentligt, ska följande bestämmelse gälla fram till dess att ECB offentligt tillkännager att situationen har åtgärdats:
a) |
kreditinstitut behöver inte uppfylla kapitalbaskravet enligt artiklarna 378 och 379 i förordning (EU) nr 575/2013, och |
b) |
en motparts oförmåga att avveckla en transaktion betraktas inte som fallissemang i kreditriskavseende. |
KAPITEL III
STORA EXPONERINGAR
Artikel 8
Artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013: gräns för stora exponeringar
Oavsett hur den nationella regleringen såg ut innan denna förordning träder i kraft, ska gränsen för stora exponeringar i den mening som avses i artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 inte understiga 150 miljoner euro.
Artikel 9
Artikel 400.2 i förordning (EU) nr 575/2013: undantag
1. De exponeringar som anges i artikel 400.2 a i förordning (EU) nr 575/2013 ska undantas från tillämpningen av artikel 395.1 i den förordningen för 80 procent av det nominella värdet på de säkerställda obligationerna, förutsatt att de villkor som framgår av artikel 400.3 i den förordningen uppfylls.
2. De exponeringar som anges i artikel 400.2 b i förordning (EU) nr 575/2013 ska undantas från tillämpningen av artikel 395.1 i den förordningen för 80 procent av deras exponeringsvärde, förutsatt att de villkor som framgår av artikel 400.3 i den förordningen uppfylls.
3. De exponeringar som anges i artikel 400.2 c i förordning (EU) nr 575/2013 som ett kreditinstitut ådragit sig gentemot de företag som anges där, ska vara helt undantagna från tillämpningen av artikel 395.1 i den förordningen, förutsatt att de villkor som framgår av artikel 400.3 i den förordningen, och som ytterligare specificeras i bilaga I till den här förordningen, uppfylls och förutsatt att dessa företag omfattas av samma gruppbaserade tillsyn i enlighet med förordning (EU) nr 575/2013, Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG (7), eller med motsvarande standarder i ett tredjeland enligt vad som ytterligare specificeras i bilaga I till den här förordningen.
4. De exponeringar som anges i artikel 400.2 d i förordning (EU) nr 575/2013 ska vara undantagna från tillämpningen av artikel 395.1 i den förordningen, förutsatt att de villkor som framgår av artikel 400.3 i den förordningen, och som ytterligare specificeras i bilaga II till den här förordningen, uppfylls.
5. De exponeringar som anges i artikel 400.2 e–k i förordning (EU) nr 575/2013 ska vara helt undantagna från tillämpningen av artikel 395.1 i den förordningen, förutsatt att de villkor som framgår av artikel 400.3 i den förordningen uppfylls.
6. Kreditinstituten ska bedöma huruvida de villkor som anges i artikel 400.3 i förordning (EU) nr 575/2013, samt även i relevanta bilagor till den här förordningen avseende specifika exponeringar, är uppfyllda. ECB får när som helst verifiera denna bedömning och kan begära att kreditinstituten för detta ändamål lämnar in den dokumentation som omnämns i de relevanta bilagorna.
7. Denna artikel ska endast tillämpas om den berörda medlemsstaten inte valt att utnyttja alternativet i enlighet med artikel 493.3 i förordning (EU) nr 575/2013, om att helt eller delvis undanta specifika exponeringar.
KAPITEL IV
LIKVIDITET
Artikel 10
Artikel 415.3 i förordning (EU) nr 575/2013: rapporteringsskyldighet
Utan att det påverkar andra rapporteringskrav ska kreditinstitut, i enlighet med artikel 415.3 i förordning (EG) nr 575/2013, till ECB rapportera sådan information som krävs enligt nationell lagstiftning i syfte att övervaka efterlevnaden av nationella likviditetsstandarder, om sådan information inte redan har överlämnats till de nationella behöriga myndigheterna.
Artikel 11
Artikel 420.2 i förordning (EU) nr 575/2013 och artikel 23.2 i delegerade förordning (EU) 2015/61: likviditetsutflöden
Vid bedömningen av likviditetsutflöden som är resultatet av handelsfinansiering av poster utanför balansräkningen, enligt vad som avses i artikel 420.2 i, och bilaga I till, förordning (EU) nr 575/2013, och fram till dess att specifika utflödestal fastställts av ECB i enlighet med artikel 23.2 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61, ska kreditinstitut tillämpa en utflödessats på 5 procent, enligt vad som framgår av artikel 420.2 i den förordningen och artikel 23.2 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61. Motsvarande utflöden ska rapporteras i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 (8).
Artikel 12
Artikel 12.3 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61: tillgångar på nivå 2B
1. Kreditinstitut som enligt sina stadgar och med grund i religiös övertygelse inte kan inneha räntebärande tillgångar får inkludera företagsvärdepapper som likvida tillgångar på nivå 2B i enlighet med alla de villkor som närmare anges i artikel 12.1 b, inklusive punkterna ii och iii, i den delegerade förordningen (EU) 2015/61.
2. För de kreditinstitut som avses i punkt 1 får ECB regelbundet granska det krav som avses i den punkten och tillåta ett undantag från artikel 12.1 b ii och iii i den delegerade förordningen (EU) 2015/61, förutsatt att de villkor som anges i artikel 12.3 i den delegerade förordningen uppfylls.
Artikel 13
Artikel 24.4 och 24.5 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61: utflöden från stabil inlåning från allmänheten
Kreditinstitut ska multiplicera med 3 % det belopp för stabil inlåning från allmänheten som täcks av ett insättningsgarantisystem enligt artikel 24.4 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61, under förutsättning att kommissionen har gett sitt förhandsgodkännande enligt artikel 24.5 i den delegerade förordningen (EU) 2015/61 och bekräftar att villkoren i artikel 24.4 är uppfyllda.
KAPITEL V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER ENLIGT FÖRORDNING (EU) NR 575/2013
Artikel 14
Artikel 467.3 i förordning (EU) nr 575/2013: orealiserade förluster som tas upp till verkligt värde
1. Under perioden från den 1 januari 2016 till den 31 december 2017 ska kreditinstitut vid beräkning av posterna i kärnprimärkapitalet endast använda de tillämpliga procentandelarna av orealiserade vinster enligt artikel 467.1 i förordning (EU) nr 575/2013 och inkludera förluster på exponeringar mot staten klassificerade i kategorin tillgångar ”som kan säljas”.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska de tillämpliga procentandelarna vara
a) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
80 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
3. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer högre tillämpliga procentandelar än de som anges i punkt 2.
Artikel 15
Artikel 468.3 i förordning (EU) nr 575/2013: orealiserade vinster som tas upp till verkligt värde
1. Under perioden från den 1 januari 2016 till den 31 december 2017 ska kreditinstitut vid beräkning av posterna i kärnprimärkapitalet exkludera de tillämpliga procentandelarna av orealiserade vinster enligt artikel 468.1 i förordning (EU) nr 575/2013 och inkludera vinster från exponeringar mot staten klassificerade i kategorin tillgångar ”som kan säljas”.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska de tillämpliga procentandelarna vara
a) |
40 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
20 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
3. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer högre procentsatser än de som anges i punkt 2.
Artikel 16
Artikel 471.1 i förordning (EU) nr 575/2013: undantag från avdrag av andelar i försäkringsbolag från kärnprimärkapitalposter
1. Under perioden 1 januari 2016 till den 31 december 2018 tillåts kreditinstituten att inte dra av andelar i försäkringsföretag, återförsäkringsföretag och försäkringsholdingbolag från kärnprimärkapitalposter i enlighet med reglerna i nationella bestämmelser, förutsatt att villkoren som avses i artikel 471.1 i förordning (EU) nr 575/2013 uppfylls.
2. Från och med den 1 januari 2019 måste kreditinstituten dra av andelar i försäkringsföretag, återförsäkringsföretag och försäkringsholdingbolag från kärnprimärkapitalposter.
3. Denna artikel gäller utan att det påverkar tillämpningen av beslut som fattats av den behöriga myndigheten med stöd av artikel 49.1 i förordning (EU) nr 575/2013.
Artikel 17
Artikel 473.1 i förordning (EU) nr 575/2013: införande av ändringar av IAS-standard 19
1. Under perioden 1 januari 2016 till den 31 december 2018 får kreditinstituten till sitt kärnprimärkapital lägga det belopp som avses i artikel 473.1 i förordning (EU) nr 575/2013 multiplicerat med den tillämpliga faktorn som är
a) |
0,6 under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
0,4 under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
0,2 under perioden från och med den 1 januari 2018 till och med den 31 december 2018. |
2. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka tidigare beslut av de nationella behöriga myndigheterna eller nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådana beslut eller nationell lagstiftning inte tillåter att institut till sitt kärnprimärkapital adderar det belopp som avses i punkt 1.
Artikel 18
Artikel 478.3 a, c och d i förordning (EU) nr 575/2013: tillämpliga procentandelar för avdrag från poster i kärnprimärkapital, primärkapitaltillskott och supplementärkapital
1. Vid tillämpningen av artikel 1 i förordning (EU) nr 575/2013 ska den tillämpliga procentandelen vara
a) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
80 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
100 procent från och med den 1 januari 2018. |
2. Denna artikel ska inte tillämpas på uppskjutna skattefordringar som är beroende av framtida lönsamhet.
3. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer högre procentandelar än de som anges i punkt 1.
Artikel 19
Artikel 478.3 a och b i förordning (EU) nr 575/2013: tillämpliga procentandelar för avdrag från poster i kärnprimärkapital, primärkapitaltillskott och supplementärkapital
1. Vid tillämpningen av artikel 478.1 i förordning (EU) nr 575/2013 ska de tillämpliga procentandelarna för tillämpningen av artikel 469.1 a och c i den förordningen vara
a) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
80 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
100 procent från och med den 1 januari 2018. |
2. Vid tillämpningen av artikel 2 i förordning (EU) nr 575/2013 ska den tillämpliga procentandelen vara
a) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
80 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
100 procent från och med den 1 januari 2018. |
3. Med avvikelse från punkt 2 ska, i fall där nationell lagstiftning föreskriver en 10-årig utfasning enligt artikel 478.2 i förordning (EU) nr 575/2013, de tillämpliga procentandelarna vara
a) |
40 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
80 procent under perioden från och med den 1 januari 2018 till och med den 31 december 2018. |
d) |
100 procent från och med den 1 januari 2019. |
4. Punkterna 2 och 3 ska inte tillämpas på kreditinstitut som, a vid tidpunkten då denna förordning träder i kraft, omfattas av en omstruktureringsplan som godkänts av kommissionen.
5. Om ett kreditinstitut som omfattas av punkt 4 köps upp av, eller fusioneras med, ett annat kreditinstitut medan omstruktureringsplanen fortfarande genomförs utan modifieringar avseende behandlingen av tillgångar som omfattas av uppskjutna skatter, ska undantaget i punkt 4 gälla för det förvärvande kreditinstitutet, det nya kreditinstitutet som är resultatet av sammanslagningen eller det kreditinstitut som övertar det ursprungliga kreditinstitutet, i samma utsträckning som det gällde för det uppköpta, fusionerade eller övertagna kreditinstitutet.
6. ECB får ompröva tillämpningen av punkterna 4 och 5 år 2020 utifrån en granskning av kreditinstitutens situation.
7. Om det skulle uppstå oväntat stora konsekvenser av de avdrag som framgår av punkterna 2 och 3 som ECB anser är betydelsefulla, ska kreditinstituten tillåtas att inte tillämpa punkterna 2 eller 3.
8. Om punkterna 2 och 3 inte gäller får kreditinstituten tillämpa nationella bestämmelser.
9. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, under förutsättning att sådan lagstiftning fastställer högre procentandelar än de som anges i punkterna 1, 2 och 3.
Artikel 20
Artikel 479.1 och 479.4 i förordning (EU) nr 575/2013: erkännande i konsoliderat kärnprimärkapital av instrument och poster som inte kvalificeras som minoritetsinnehav
1. Under perioden från den 1 januari 2016 till den 31 december 2017 ska de tillämpliga procentandelarna för de poster som avses i artikel 479.1 i förordning (EU) nr 575/2013, vilka skulle vara kvalificerade som konsoliderade reserver i enlighet med nationella genomförandeåtgärder av artikel 65 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG (9), vara kvalificerade som konsoliderat kärnprimärkapital i enlighet med procentandelarna nedan.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska de tillämpliga procentandelarna vara
a) |
40 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016, och |
b) |
20 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
3. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer lägre procentandelar än de som anges i punkt 2.
Artikel 21
Artikel 480.3 i förordning (EU) nr 575/2013: erkännande i konsoliderad kapitalbas av minoritetsinnehav samt kvalificerande primärkapitaltillskott och supplementärkapital
1. Under perioden 1 januari 2016 till 31 december 2017 ska, enligt vad som framgår av artikel 480.3 i förordning (EU) nr 575/2013, värdet på den tillämpliga faktorn enligt artikel 480.1 i den förordningen vara
a) |
0,6 under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016, och |
b) |
0,8 under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
2. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer högre faktorer än de som anges i punkt 1.
Artikel 22
Artikel 481.1 och 481.5 i förordning (EU) nr 575/2013: ytterligare filter och avdrag
1. Under perioden 1 januari 2016 till 31 december 2017 ska, för att tillämpa filter eller avdrag som krävs enligt nationella införlivandeåtgärder och som avses i artikel 481.1 i förordning (EU) nr 575/2013, de tillämpliga procentandelarna, under förutsättning att villkoren enligt artikel 481.1 uppfylls, vara
a) |
40 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016, och |
b) |
20 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
2. Under perioden 1 januari 2016 till den 31 december 2017 ska kreditinstituten tillämpa regler enligt nationell lagstiftning på de belopp som återstår efter det att filter och avdrag har tillämpats i enlighet med punkt 1.
3. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, om sådan lagstiftning fastställer strängare krav än de som anges i punkt 1.
Artikel 23
Artikel 486.6 i förordning (EU) nr 575/2013: begränsning av tillämpningen av äldre regler på poster inom kärnprimärkapital, primärkapitaltillskott och supplementärkapital
1. Vid tillämpningen av artikel 486 i förordning (EU) nr 575/2013 ska de tillämpliga procentandelarna vara:
a) |
60 procent under perioden från och med den 1 januari 2016 till och med den 31 december 2016. |
b) |
50 procent under perioden från och med den 1 januari 2017 till och med den 31 december 2017. |
c) |
40 procent under perioden från och med den 1 januari 2018 till och med den 31 december 2018. |
d) |
30 procent under perioden från och med den 1 januari 2019 till och med den 31 december 2019. |
e) |
20 procent under perioden från och med den 1 januari 2020 till och med den 31 december 2020. |
f) |
10 procent under perioden från och med den 1 januari 2021 till och med den 31 december 2021. |
2. Tillämpningen av denna artikel ska inte påverka nationell lagstiftning som redan är i kraft när den här förordningen träder i kraft, under förutsättning att sådan lagstiftning fastställer lägre procentandelar än de som anges i punkt 1.
Artikel 24
Artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013: behandling av aktieexponeringar enligt metoden för intern riskklassificering
De kategorier av aktieexponeringar som ska omfattas av undantaget från metoden för intern riskklassificering enligt artikel 495.1 i förordning (EU) nr 575/2013 ska fram till den 31 december 2017 endast inkludera kategorier av aktieexponeringar som den 31 december 2013 redan omfattades av ett undantag från metoden för intern riskklassificering i enlighet med artikel 2 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/1556 (10).
Artikel 25
Ikraftträdande
1. Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 2016.
2. Artikel 4 ska tillämpas från och med den 31 december 2016 och artikel 13 ska tillämpas från och med den 1 januari 2019.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.
Utfärdad i Frankfurt am Main den 14 mars 2016.
På ECB-rådets vägnar
Mario DRAGHI
ECB:s ordförande
(1) EUT L 287, 29.10.2013, s. 63.
(2) EUT L 176, 27.6.2013, s. 1.
(3) EUT L 185, 25.6.2014, s. 1.
(4) EUT L 11, 17.1.2015, s. 1.
(5) Europeiska centralbankens förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordning om den gemensamma tillsynsmekanismen [SSM]) (ECB/2014/17) (EUT L 141, 14.5.2014, s. 1).
(6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (EUT L 176, 27.6.2013, s. 338).
(7) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december 2002 om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat och om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG, 79/267/EEG, 92/49/EEG, 92/96/EEG, 93/6/EEG och 93/22/EEG samt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG och 2000/12/EG (EUT L 35, 11.2.2003, s. 1).
(8) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 680/2014 av den 16 april 2014 om tekniska standarder för genomförande av instituts tillsynsrapportering enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (EUT L 191, 28.6.2014, s. 1).
(9) Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EUT L 177, 30.6.2006, s. 1).
(10) Kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/1556 av den 11 juni 2015 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med avseende på tekniska standarder för övergångsbehandling enligt internmetoden för riskklassificering av aktieexponeringar (EUT L 244, 19.9.2015, s. 9).
BILAGA I
Förutsättningar för att bedöma undantag från gränsen för stora exponeringar, i enlighet med artikel 400.2 c i förordning (EU) nr 575/2013 och artikel 9.3 i den här förordningen
1. |
Denna bilaga gäller undantag från gränsen för stora exponeringar enligt artikel 9.3 i den här förordningen. Vid tillämpning av artikel 9.3 gäller följande: Tredje länder som finns upptagna i bilaga I till kommissionens genomförandebeslut 2014/908/EU (1) anses vara likvärdiga. |
2. |
Kreditinstitut måste beakta nedanstående kriterier när de bedömer huruvida en exponering som avses i artikel 400.2 c i förordning (EU) nr 575/2013 uppfyller förutsättningarna för ett undantag från gränsen för stora exponeringar, i enlighet med artikel 400.3 i förordning (EU) nr 575/2013.
|
3. |
För att kontrollera huruvida villkoren enligt punkterna 1 och 2 är uppfyllda får Europeiska centralbanken begära att kreditinstitut tillhandahåller nedanstående dokumentation.
|
(1) Kommissionens genomförandebeslut 2014/908/EU av den 12 december 2014 om likvärdighet hos tillsyns- och regleringskrav i vissa tredje länder och territorier för behandlingen av exponeringar enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 (EUT L 359, 16.12.2014, s. 155).
(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014 om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv 82/891/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 1093/2010 och (EU) nr 648/2012 (EUT L 173, 12.6.2014, s. 190).
BILAGA II
Förutsättningar för att bedöma undantag från gränsen för stora exponeringar, i enlighet med artikel 400.2 d i förordning (EU) nr 575/2013 och artikel 9.4 i den här förordningen
1. |
Kreditinstitut måste beakta nedanstående kriterier när de bedömer huruvida en exponering som avses i artikel 400.2 d i förordning (EU) nr 575/2013 uppfyller förutsättningarna för ett undantag från gränsen för stora exponeringar, i enlighet med artikel 400.3 i förordning (EU) nr 575/2013.
|
2. |
Utöver villkoren i punkt 1 ska kreditinstitut beakta, när de bedömer huruvida den regionala eller centrala enheten till vilka kreditinstitutet är knutet i ett nätverk och som är ansvarigt för likviditetsutjämning enligt artikel 400.2 d i förordning (EU) nr 575/2013, huruvida den regionala eller centrala enhetens bolagsordning uttryckligen innehåller bestämmelser om sådant ansvar inklusive, men inte begränsat till, följande:
|
3. |
För att kontrollera huruvida villkoren enligt punkterna 1 och 2 är uppfyllda får Europeiska centralbanken begära att kreditinstitut tillhandahåller nedanstående dokumentation.
|
BESLUT
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/74 |
RÅDETS BESLUT (GUSP) 2016/446
av den 23 mars 2016
om ändring och förlängning av rådets beslut 2013/34/Gusp om Europeiska unionens militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten (EUTM Mali)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 28, 42.4 och 43.2,
med beaktande av förslaget från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, och
av följande skäl:
(1) |
Den 17 januari 2013 antog rådet beslut 2013/34/Gusp (1) om Europeiska unionens militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten (EUTM Mali). |
(2) |
Den 18 februari 2013 antog rådet beslut 2013/87/Gusp (2) om inledandet av EUTM Mali. |
(3) |
Till följd av den strategiska översynen rekommenderade kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik en anpassning och förlängning av EUTM Malis mandat med en period av två år, till och med den 18 maj 2018. |
(4) |
Det finansiella referensbelopp som är avsett att täcka utgifterna för EUTM Mali för perioden 19 maj 2016–18 maj 2018 bör också fastställas. |
(5) |
Beslut 2013/34/Gusp bör ändras i enlighet med detta. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Rådets beslut 2013/34/Gusp ska ändras på följande sätt:
1. |
Artikel 1.1 och 1.2 ska ersättas med följande: ”1. Unionen ska genomföra ett militärt utbildningsuppdrag i Mali (nedan kallat EUTM Mali) för att ge råd i militära frågor och utbildningsfrågor till den maliska försvarsmakten som är verksam under de legitima civila myndigheternas kontroll, i syfte att bidra till att återupprätta deras militära kapacitet så att de kan genomföra militära operationer med syftet att återupprätta Malis territoriella integritet och minska hotet från terroristgrupper. EUTM Mali ska inte vara inblandat i stridsoperationer. Dess verksamhet ska sträcka sig upp till floden Nigers krök, inbegripet kommunerna Gao och Timbuktu. 2. Målet för EUTM Mali ska vara att tillgodose de operativa behov som den maliska försvarsmakten har genom tillhandahållande av
|
2. |
Artikel 10.2 ska ersättas med följande: ”2. Det finansiella referensbeloppet för de gemensamma kostnaderna för EUTM Mali för perioden 19 maj 2016–18 maj 2018 ska uppgå till 33 400 000 EUR. Den procentandel av det finansiella referensbelopp som avses i artikel 25.1 i rådets beslut (Gusp) 2015/528 (*) ska vara 60 % och den procentandel för åtaganden som avses i artikel 34.3 i det beslutet ska vara 10 %. (*) Rådets beslut (Gusp) 2015/528 av den 27 mars 2015 om inrättande av en mekanism för att förvalta finansieringen av de gemensamma kostnaderna för Europeiska unionens operationer med militära eller försvarsmässiga konsekvenser (Athena) och om upphävande av beslut 2011/871/Gusp (EUT L 84, 28.3.2015, s. 39).”" |
3. |
Artikel 12.2 ska ersättas med följande: ”2. Mandatet för EUTM Mali ska upphöra den 18 maj 2018.” |
Artikel 2
Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.
Utfärdat i Bryssel den 23 mars 2016.
På rådets vägnar
A.G. KOENDERS
Ordförande
(1) Rådets beslut 2013/34/Gusp av den 17 januari 2013 om Europeiska unionens militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten (EUTM Mali) (EUT L 14, 18.1.2013, s. 19).
(2) Rådets beslut 2013/87/Gusp av den 18 februari 2013 om inledandet av Europeiska unionens militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten (EUTM Mali) (EUT L 46, 19.2.2013, s. 27).
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/76 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2016/447
av den 22 mars 2016
om ändring av genomförandebeslut (EU) 2015/2460 om vissa skyddsåtgärder i samband med högpatogen aviär influensa av subtyp H5 i Frankrike
[delgivet med nr C(2016) 1608]
(Endast den franska texten är giltig)
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 89/662/EEG av den 11 december 1989 om veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden (1), särskilt artikel 9.4,
med beaktande av rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden (2), särskilt artikel 10.4, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/2460 (3) antogs med anledning av spridningen av högpatogen aviär influensa (HPAI) i Frankrike och av att den franska behöriga myndigheten upprättat ett stort andra restriktionsområde runt skydds- och övervakningsområdena. Detta andra restriktionsområde omfattar flera departement eller delar därav i den sydvästra delen av Frankrike. |
(2) |
Genomförandebeslut (EU) 2015/2460, senast ändrat genom kommissionens genomförandebeslut (EU) 2016/237 (4), gäller till och med den 31 mars 2016. |
(3) |
Antalet utbrott av HPAI har minskat, men ett fåtal utbrott påvisas fortfarande i de områden som redan omfattas av restriktionerna. På grund av den epidemiologiska situationen och mot bakgrund av genomförandet av den strategi för bekämpning av sjukdomen som antagits i Frankrike bör tillämpningsperioden för genomförandebeslut (EU) 2015/2460 förlängas till och med den 15 september 2016. Kommissionen kommer dock att se över tillämpningsperioden om sjukdomssituationen förbättras innan dess. |
(4) |
Genomförandebeslut (EU) 2015/2460 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(5) |
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I artikel 5 i genomförandebeslut (EU) 2015/2460 ska ”31 mars 2016” ersättas med ”15 september 2016”.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.
Utfärdat i Bryssel den 22 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Vytenis ANDRIUKAITIS
Ledamot av kommissionen
(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 13.
(2) EGT L 224, 18.8.1990, s. 29.
(3) Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/2460 av den 23 december 2015 om vissa skyddsåtgärder i samband med högpatogen aviär influensa av subtyp H5 i Frankrike (EUT L 339, 24.12.2015, s. 52).
(4) Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2016/237 av den 17 februari 2016 om ändring av bilagan till genomförandebeslut (EU) 2015/2460 om vissa skyddsåtgärder i samband med högpatogen aviär influensa av subtyp H5 i Frankrike (EUT L 44, 19.2.2016, s. 12).
24.3.2016 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 78/78 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT (EU) 2016/448
av den 23 mars 2016
om ändring av bilagorna I och II till beslut 2003/467/EG vad gäller Maltas status som officiellt fritt från tuberkulos och brucellos när det gäller nötkreatursbesättningar
[delgivet med nr C(2016) 1697]
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 64/432/EEG av den 26 juni 1964 om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen (1), särskilt avsnitt I punkt 4 och avsnitt II punkt 7 i bilaga A, och
av följande skäl:
(1) |
Direktiv 64/432/EEG ska tillämpas på handel med nötkreatur i unionen. I direktivet fastställs på vilka villkor en medlemsstat kan förklaras officiellt fri från tuberkulos eller brucellos när det gäller nötkreatursbesättningar. |
(2) |
I kommissionens beslut 2003/467/EG (2) föreskrivs det att de medlemsstater som förtecknas i kapitel 1 i bilaga I och i kapitel 1 i bilaga II till det beslutet förklaras som officiellt fria från tuberkulos och officiellt fria från brucellos när det gäller nötkreatursbesättningar. |
(3) |
Malta har lämnat dokumentation till kommissionen som visar att dess hela territorium uppfyller villkoren i direktiv 64/432/EEG för status som officiellt fritt från tuberkulos och brucellos när det gäller nötkreatursbesättningar. Följaktligen bör Malta förtecknas i bilaga I och II till beslut 2003/467/EG som officiellt fritt från brucellos när det gäller nötkreatursbesättningar. |
(4) |
Bilagorna I och II till beslut 2003/467/EG bör därför ändras i enlighet med detta. |
(5) |
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilagorna I och II till beslut 2003/467/EG ska ändras i enlighet med bilagan till det här beslutet.
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 23 mars 2016.
På kommissionens vägnar
Vytenis ANDRIUKAITIS
Ledamot av kommissionen
(1) EGT 121, 29.7.1964, s. 1977/64.
(2) Kommissionens beslut 2003/467/EG av den 23 juni 2003 om fastställande av att vissa medlemsstater samt regioner i vissa medlemsstater har status som officiellt fria från tuberkulos, brucellos och enzootisk bovin leukos när det gäller nötkreatursbesättningar (EUT L 156, 25.6.2003, s. 74).
BILAGA
Bilagorna I och II till beslut 2003/467/EG ska ändras på följande sätt:
1. |
Kapitel 1 i bilaga I ska ersättas med följande: ”KAPITEL 1 Medlemsstater officiellt fria från tuberkulos
|
2. |
Kapitel 1 i bilaga II ska ersättas med följande: ”KAPITEL 1 Medlemsstater officiellt fria från brucellos
|