ISSN 1977-0820 |
||
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139 |
|
![]() |
||
Svensk utgåva |
Lagstiftning |
femtiosjunde årgången |
|
|
|
(1) Text av betydelse för EES |
SV |
De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid. Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
II Icke-lagstiftningsakter
FÖRORDNINGAR
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/1 |
KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 492/2014
av den 7 mars 2014
om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 vad gäller regler för förnyelse av produktgodkännanden av biocidprodukter som är föremål för ömsesidigt erkännande
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av den 22 maj 2012 om tillhandahållande på marknaden och användning av biocidprodukter (1), särskilt artikel 40 första stycket, och
av följande skäl:
(1) |
Det är lämpligt att fastställa ytterligare regler för förnyelse av nationella produktgodkännanden som omfattas av ömsesidigt erkännande i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG (2), eller med artiklarna 33 och 34 i förordning (EU) nr 528/2012, både i de medlemsstater där de första produktgodkännandena beviljades och i de medlemsstater som har beviljat produktgodkännanden genom ömsesidigt erkännande av de första godkännandena. |
(2) |
För att undvika onödigt dubbelarbete och garantera enhetlighet bör förnyelse av produktgodkännanden som omfattas av ömsesidigt erkännande i första hand skötas av den behöriga myndigheten i en enda referensmedlemsstat. För att ge sökande och behöriga myndigheter flexibilitet bör den sökande ha möjlighet att välja referensmedlemsstat, förutsatt att den sökande får referensmedlemsstatens tillåtelse. |
(3) |
För att effektivisera förfarandet och de uppgifter som de behöriga myndigheterna ska utföra bör tillämpningsområdet för denna förordning begränsas till produktgodkännanden som har samma bestämmelser och villkor i alla medlemsstater vid tidpunkten för ansökan om förnyelse, med begränsade undantagsfall. För andra nationella produktgodkännanden bör en ansökan om förnyelse lämnas till medlemsstaten i fråga i enlighet med artikel 31 förordning (EU) nr 528/2012. |
(4) |
Innehållet i en ansökan om förnyelse av ett nationellt produktgodkännande anges i artikel 31 i förordning (EU) nr 528/2012. För ansökningar om förnyelse av nationella produktgodkännanden som beviljats på grundval av ömsesidigt erkännande bör innehållet i ansökan emellertid preciseras ytterligare, i synnerhet för att underlätta för de inblandade medlemsstaterna som hanterar förnyelsen av dessa produktgodkännanden. |
(5) |
För att ta hänsyn till den arbetsbelastning som utvärderingen medför bör tidsfristen för behandlingen av ansökan bero på huruvida en fullständig utvärdering måste utföras eller ej. |
(6) |
För att garantera att ett produktgodkännande håller samma skyddsnivå när det förnyas som när det först beviljades bör giltighetstiden för det förnyade produktgodkännandet inte överstiga det ursprungliga produktgodkännandets giltighetstid. Dessutom bör bestämmelser om utfasning för existerande produkter på medlemsstaternas marknad fastställas för de produktgodkännanden för vilka ansökan om förnyelse inte har lämnats in eller har avslagits. |
(7) |
Det är lämpligt att hänskjuta oenigheter vid utvärdering av ansökan om förnyelse till den samordningsgrupp som inrättats i enlighet med förordning (EU) nr 528/2012 i syfte att granska tvister i samband med produktgodkännanden och godkänna undantag från regeln om ömsesidigt erkännande baserat på den allmänna grund för sådana undantag som fastställs i artikel 37 i den förordningen. |
(8) |
För ökad förutsägbarhet bör detaljerade riktlinjer för hantering av ansökan om förnyelse utarbetas av kemikaliemyndigheten och uppdateras regelbundet på grundval av erfarenheter och vetenskaplig eller teknisk utveckling. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Denna förordning fastställer bestämmelser för förnyelse av nationella produktgodkännanden av biocidprodukter eller biocidproduktfamiljer som omfattas av ömsesidigt erkännande i enlighet med artikel 4 i direktiv 98/8/EG eller med artiklarna 33 och 34 i förordning (EU) nr 528/2012 eller med ett nationellt produktgodkännande som beviljats genom ett sådant ömsesidigt erkännande (nedan kallat produktgodkännande).
2. Denna förordning ska tillämpas på produktgodkännanden för vilka samma bestämmelser och villkor gäller vid tidpunkten för ansökan om förnyelse i alla de medlemsstater där förnyelsen ska gälla.
3. Denna förordning ska också tillämpas på produktgodkännanden för vilka olika bestämmelser och villkor gäller i fråga om en eller flera av följande aspekter:
a) |
Bestämmelser och villkor som endast rör information som kan bli föremål för en administrativ ändring i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 354/2013 (3). |
b) |
Bestämmelser och villkor som härrör från en justering av det ursprungliga produktgodkännandet baserat på det andra och tredje stycket i artikel 4.1 i direktiv 98/8/EG. |
c) |
Bestämmelser och villkor som fastställts genom ett kommissionsbeslut som antagits i enlighet med artikel 4.4 i direktiv 98/8/EG eller i enlighet med artikel 37.2 b i förordning (EU) nr 528/2012. |
d) |
Bestämmelser och villkor som härrör från en överenskommelse med en sökande i enlighet med artikel 37.2 första stycket i förordning (EU) nr 528/2012 eller motsvarande överenskommelser som nåtts vid genomförandet av bestämmelserna i artikel 4 i direktiv 98/8/EG. |
Artikel 2
Ansökans innehåll
1. En ansökan om förnyelse av ett produktgodkännande ska göras på det ansökningsformulär som kan erhållas från registret över biocidprodukter och ska innehålla följande:
a) |
Namnet på den medlemsstat som utvärderade den ursprungliga ansökan om produktgodkännande eller, i förekommande fall, den medlemsstat som utsetts av den sökande samt en skriftlig bekräftelse på medlemsstatens samtycke till att ansvara för utvärderingen av ansökan om förnyelse (nedan kallad referensmedlemsstaten). |
b) |
En förteckning över alla övriga medlemsstater där förnyelse av produktgodkännande söks (nedan kallade de berörda medlemsstaterna), som också ska redogöra för antalet produktgodkännanden som beviljats av referensmedlemsstaten och de berörda medlemsstaterna. |
c) |
En bekräftelse från den sökande att dessa produktgodkännanden omfattas av denna förordning i enlighet med artikel 1.2 och 1.3. |
d) |
Alla relevanta uppgifter som krävs enligt artikel 31.3 a i förordning (EU) nr 528/2012 som den sökande har tagit fram sedan det ursprungliga produktgodkännandet eller, i förekommande fall, den senaste förnyelsen, såvida inte dessa uppgifter redan har lämnats in till kemikaliemyndigheten i det format som krävs. |
e) |
Ett utkast till sammanfattning av biocidproduktens egenskaper med de uppgifter som krävs enligt artikel 22.2 i förordning (EU) nr 528/2012 på referensmedlemsstatens och de berörda medlemsstaternas officiella språk som, i förekommande fall, kan skilja sig åt mellan medlemsstater i enlighet med artikel 1.3 i den här förordningen. |
f) |
Den sökandes bedömning av huruvida slutsatserna från den ursprungliga eller senaste utvärderingen av biocidprodukten eller biocidproduktfamiljen fortfarande är giltiga, inbegripet en kritisk granskning av alla uppgifter som meddelats i enlighet med artikel 47 i förordning (EU) nr 528/2012, inbegripet eventuella styrkande uppgifter till denna bedömning om de inte redan finns tillgängliga i registret över biocidprodukter. |
2. Vid tillämpningen av punkt 1 d, i förekommande fall, ska ansökan om förnyelse av produktgodkännande också innehålla följande:
a) |
En förteckning över de åtgärder som ska vidtas av innehavaren av produktgodkännandet enligt villkoren för produktgodkännandets giltighet i en medlemsstat och bekräftelse på att dessa åtgärder vidtagits. |
b) |
En förteckning över de beslut om ändringar som beslutats av en medlemsstat före den 1 september 2013. |
c) |
En förteckning över de beslut om ändringar som beslutats av en medlemsstat i enlighet med genomförandeförordning (EU) nr 354/2013. |
d) |
En förteckning över anmälningar eller ansökningar om ändringar som lämnats in till en medlemsstat i enlighet med genomförandeförordning (EU) nr 354/2013, som inte är färdigbehandlade vid tiden för inlämnandet av ansökan om förnyelse. |
Den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten får, i syfte att kunna utvärdera ansökan, begära in kopior av de beslut som anges i punkterna b och c.
Artikel 3
Inlämning och validering av ansökan
1. En sökande som i egenskap av innehavare av ett produktgodkännande vill ansöka om förnyelse av detta eller som vill ansöka om förnyelse av ett produktgodkännande på innehavarens vägnar (nedan kallad sökanden) ska lämna in en ansökan till den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten senast 550 dagar innan produktgodkännandet löper ut.
2. Samtidigt som sökanden lämnar in en ansökan till referensmedlemsstaten ska denne till de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna också lämna in en ansökan om förnyelse av de godkännanden som beviljats i dessa medlemsstater.
3. De behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten och i de berörda medlemsstaterna ska underrätta sökanden om de avgifter som ska betalas i enlighet med artikel 80 i förordning (EU) nr 528/2012 och avslå ansökan om sökanden inte erlägger avgifterna inom 30 dagar. De ska underrätta sökanden och de övriga behöriga myndigheterna om detta.
4. När de behöriga myndigheterna i referensmedlemsstaten och de berörda medlemsstaterna tagit emot dessa avgifter ska de godta ansökan och underrätta sökanden om detta samt ange datum för godtagandet.
5. Inom 30 dagar efter godtagandet i referensmedlemsstaten ska samma medlemsstat validera ansökan om den innehåller alla relevanta uppgifter som avses i artikel 2. Referensmedlemsstaten ska underrätta sökanden och de berörda medlemsstaterna om detta.
När referensmedlemsstaten validerar ansökan ska den inte bedöma kvaliteten på de uppgifter eller motiveringar som har lämnats in, eller huruvida de är tillräckliga.
6. Senast 30 dagar efter det att en berörd medlemsstat godtagit ansökan ska samma medlemsstat kontrollera huruvida godkännandet omfattas av denna förordning i enlighet med artikel 1.2 och 1.3.
Om produktgodkännandet inte omfattas av denna förordning ska den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten behandla ansökan som en ansökan som lämnats in i enlighet med artikel 31.1 i förordning (EU) nr 528/2012 och underrätta sökanden och de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater om detta.
7. Om den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten anser att ansökan är ofullständig ska den begära kompletterande information från sökanden för att kunna validera ansökan samt fastställa en rimlig tidsfrist för inlämnande av denna information. Tidsfristen ska normalt inte överstiga 90 dagar.
Den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten ska inom 30 dagar från mottagandet av den kompletterande informationen validera ansökan om den kompletterande informationen är tillräcklig för att ansökan ska uppfylla kraven i artikel 2.
Den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten ska avvisa ansökan om sökanden inte lämnar in den begärda informationen inom tidsfristen och ska underrätta sökanden och de berörda medlemsstaterna om detta.
Artikel 4
Utvärdering av ansökan
1. På grundval av en bedömning av tillgänglig information och mot bakgrund av aktuell vetenskaplig kunskap ska den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten, inom 90 dagar efter valideringen av ansökan, besluta om en fullständig utvärdering av ansökan om förnyat godkännande är nödvändig.
2. I de fall då en fullständig utvärdering är nödvändig ska den behöriga myndigheten i referensmedlemsstaten utarbeta en bedömningsrapport enligt det förfarande och de tidsfrister som anges i artikel 30 i förordning (EU) nr 528/2012. Bedömningsrapporten ska avgöra om de villkor för beviljandet av produktgodkännandet som anges i artikel 19 i den förordningen fortfarande är uppfyllda och vid behov ta hänsyn till resultaten av den jämförande bedömning som gjorts i enlighet med artikel 23 i den förordningen.
Bedömningsrapporten och utkastet till sammanfattning av biocidproduktens egenskaper ska skickas till de berörda medlemsstaterna och till sökanden inom 365 dagar efter att ansökan har validerats utan att det påverkar tillämpningen av artikel 30.2 första stycket i förordning (EU) nr 528/2012.
3. Om en fullständig utvärdering inte är nödvändig ska referensmedlemsstaten utarbeta en bedömningsrapport enligt det förfarande som anges i artikel 30.3 a, b och c i förordning (EU) nr 528/2012. Denna rapport ska avgöra huruvida villkoren för beviljandet av produktgodkännande enligt artikel 19 i den förordningen är uppfyllda, och vid behov ta hänsyn till resultaten av den jämförande bedömning som gjorts i enlighet med artikel 23 i den förordningen.
Bedömningsrapporten och utkastet till sammanfattningen av biocidproduktens egenskaper ska skickas till de berörda medlemsstaterna och till den sökande inom 180 dagar efter att ansökan har validerats.
Artikel 5
Beslut om förnyelse
1. Inom 90 dagar efter mottagandet av bedömningsrapporten och utkastet till sammanfattning av biocidproduktens egenskaper, och om inte annat följer av artikel 6, ska de berörda medlemsstaterna komma överens om en sammanfattning av biocidproduktens egenskaper, med undantag, i förekommande fall, för de skillnader som avses i artikel 1.3 a, och registrera sitt samtycke i registret över biocidprodukter.
Referensmedlemsstaten ska införa den godkända sammanfattningen av biocidproduktens egenskaper och den slutliga bedömningsrapporten i registret över biocidprodukter, jämte alla godkända bestämmelser eller villkor som ska gälla för tillhandahållandet på marknaden eller användningen av biocidprodukten.
2. Inom 30 dagar efter det att en överenskommelse nåtts ska referensmedlemsstaten och var och en av de berörda medlemsstaterna godkänna biocidprodukten i överensstämmelse med den godtagna sammanfattningen av biocidproduktens egenskaper.
Utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 23.6 i förordning (EU) nr 528/2012 ska produktgodkännandet förnyas för en period på högst tio år.
3. Om ingen överenskommelse har nåtts inom 90 dagar får varje medlemsstat som samtycker till den sammanfattning av biocidproduktens egenskaper som avses i punkt 1 förnya produktgodkännandet i överensstämmelse härmed, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7.
4. Om det av skäl som innehavaren av ett produktgodkännande inte råder över inte fattas något beslut om att förnya detta produktgodkännande innan det löper ut, ska respektive behöriga myndighet förnya produktgodkännandet för den period som krävs för att fullfölja utvärderingen.
Artikel 6
Anstånd
Artikel 52 i förordning (EU) nr 528/2012 ska tillämpas på kvarvarande lager av biocidprodukter som är tillgängliga på följande marknader:
a) |
På marknaden i en medlemsstat till vilken ingen ansökan om förnyelse har lämnats in eller som har avslagit en ansökan i enlighet med artikel 3.3 i denna förordning. |
b) |
På marknaden i referensmedlemsstaten och de berörda medlemsstaterna, i det fall då referensmedlemsstaten avslår ansökan om förnyelse i enlighet med artikel 3.3 eller artikel 3.7 tredje stycket i denna förordning. |
Artikel 7
Samordningsgrupp, skiljeförfarande och undantag från ömsesidigt godkännande
1. En berörd medlemsstat får föreslå att avslå en förnyelse av ett produktgodkännande eller att anpassa bestämmelserna och villkoren i ett produktgodkännande i enlighet med artikel 37 i förordning (EU) nr 528/2012.
2. Om de berörda medlemsstaterna i andra frågor än de som avses i punkt 1 inte kommer överens om slutsatserna i bedömningsrapporten eller, i tillämpliga fall, den sammanfattning av biocidproduktens egenskaper som föreslagits av referensmedlemsstaten i enlighet med artikel 5.1, ska referensmedlemsstaten hänskjuta frågan till den samordningsgrupp som avses i artikel 35 i förordning (EU) nr 528/2012.
Om en berörd medlemsstat är oenig med referensmedlemsstaten ska den förstnämnda medlemsstaten lämna en utförlig redogörelse för sin ståndpunkt till samtliga berörda medlemsstater och till sökanden.
3. Artiklarna 35 och 36 i förordning (EU) nr 528/2012 ska tillämpas på sådan oenighet som avses i punkt 2.
Artikel 8
Riktlinjer för hanteringen av förnyelse i förfaranden för ömsesidigt erkännande
1. Efter samråd med medlemsstaterna, kommissionen och berörda parter ska kemikaliemyndigheten utfärda detaljerade riktlinjer som rör hanteringen av förnyelse av produktgodkännanden som omfattas av denna förordning.
2. Dessa riktlinjer ska uppdateras regelbundet, med beaktande av medlemsstaternas och berörda parters synpunkter på genomförandet av dessa samt med beaktande av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.
Artikel 9
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 7 mars 2014.
På kommissionens vägnar
José Manuel BARROSO
Ordförande
(1) EUT L 167, 27.6.2012, s. 1.
(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (EGT L 123, 24.4.1998, s. 1).
(3) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 354/2013 av den 18 april 2013 om ändringar av biocidprodukter som godkänts i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 (EUT L 109, 19.4.2013, s. 4).
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/7 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 493/2014
av den 13 maj 2014
om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 102/2012 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av linor och kablar av stål med ursprung i bland annat Folkrepubliken Kina som utvidgats till att även omfatta import av linor och kablar av stål som avsänts från bland annat Republiken Korea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Republiken Korea eller inte
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artiklarna 11.3 och 13.4, och
av följande skäl:
A. GÄLLANDE ÅTGÄRDER
(1) |
Genom rådets förordning (EG) nr 1796/1999 (2) infördes en slutgiltig antidumpningstull på import av linor och kablar av stål med ursprung bland annat i Kina. Åtgärderna förlängdes genom rådets förordning (EG) nr 1601/2001 (3) och rådets förordning (EG) nr 1858/2005 (4). |
(2) |
Genom rådets förordning (EU) nr 400/2010 (5) utvidgades antidumpningstullen på import av linor och kablar av stål med ursprung i bland annat Kina till att omfatta import av samma produkt som avsänts från Sydkorea, oavsett om denna import deklarerats ha sitt ursprung i Sydkorea eller ej, efter en undersökning avseende kringgående enligt artikel 13 i grundförordningen. Genom samma förordning befriades vissa sydkoreanska exporterande tillverkare från dessa utvidgade åtgärder. |
(3) |
De åtgärder som för närvarande är i kraft är en antidumpningstull som infördes genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 102/2012 (6) på import av linor och kablar av stål med ursprung i bland annat Kina, och som utvidgats till att även omfatta import av linor och kablar av stål som avsänts från Sydkorea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Sydkorea eller inte, till följd av en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i grundförordningen, senast ändrad genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 489/2014 (7) (nedan kallade åtgärder i kraft). |
B. FÖRFARANDE
1. Inledande
(4) |
Kommissionen tog emot en begäran om en partiell interimsöversyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen. Begäran ingavs av Goodwire MFG. Co. Ltd (nedan kallad Goodwire), en tillverkare i Sydkorea, och den är begränsad till att gälla en undersökning av möjligheterna att bevilja Goodwire befrielse från åtgärderna i kraft enligt artikel 13.4 i grundförordningen. |
(5) |
Efter att ha granskat det underlag som Goodwire lämnat, efter samråd med medlemsstaterna och efter det att unionsindustrin getts tillfälle att lämna synpunkter, inledde kommissionen den 27 augusti 2013 en undersökning genom att tillkännage inledandet i Europeiska unionens officiella tidning (8). |
2. Berörd produkt
(6) |
Den produkt som översynen gäller är linor och kablar, inbegripet slutet tågvirke, av stål, dock ej linor och kablar av rostfritt stål, med ett största tvärsnitt av mer än 3 mm, med ursprung i Kina eller som avsänds från Sydkorea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Sydkorea eller inte (nedan kallad den berörda produkten), och som för närvarande omfattas av KN-nummer ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 och ex 7312 10 98 (Taric-nummer 7312108113, 7312108313, 7312108513, 7312108913 och 7312109813). |
3. Undersökningsperiod
(7) |
Undersökningsperioden omfattade perioden 1 juli 2012–30 juni 2013. Uppgifter inhämtades för tiden från 2008 till slutet av undersökningsperioden för en granskning av eventuella förändringar i handelsmönstret. |
4. Undersökning
(8) |
Kommissionen underrättade officiellt Goodwire samt företrädare för Sydkorea om att översynen hade inletts. Berörda parter uppmanades att lämna synpunkter och informerades om möjligheterna att begära att bli hörda. Någon sådan begäran togs dock inte emot. |
(9) |
Kommissionen sände ett frågeformulär till Goodwire och fick svar inom den fastställda tidsfristen. Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter den bedömde som nödvändiga för översynen. Kontrollbesök på plats utfördes hos Goodwire. |
C. RESULTAT
(10) |
Undersökningen bekräftade att Goodwire är en äkta tillverkare av den berörda produkten och att företaget inte var närstående någon av de kinesiska exportörer eller tillverkare som omfattas av de gällande antidumpningsåtgärderna. Undersökningen bekräftade vidare att Goodwire inte hade exporterat den berörda produkten till unionen under undersökningsperioden för den undersökning om kringgående som resulterade i de utvidgade åtgärderna, dvs. 1 juli 2008–30 juni 2009. |
(11) |
Den bearbetning som utförs av Goodwire kan betraktas som sammansättningsverksamhet eller färdigställande i enlighet med artikel 13.2 i grundförordningen. Goodwire köper in inhemskt producerad stålvalstråd och importerar stålvalstråd från Kina, som sedan dras, slås och sluts vid dess anläggningar i Sydkorea. Den färdiga produkten säljs på hemmamarknaden och exporteras till Förenta staterna och unionen. |
(12) |
Under undersökningsperioden framgick det att andelen kinesiskt råmaterial klart understeg 60 %. Det blev därför inte nödvändigt att fastställa om tröskelvärdet på 25 % av förädlingsvärdet nåtts enligt artikel 13.2 i grundförordningen. Därför ansågs inte Goodwires tillverkning utgöra kringgående enligt artikel 13.2 i grundförordningen. |
(13) |
Undersökningen visade att Goodwire inte köpte in den färdiga berörda produkten från Kina för att sälja den vidare eller lasta om den till unionen, och att företaget kan motivera all sin export under undersökningsperioden. |
(14) |
Med ledning av vad som konstateras i skälen 10–13 finner kommissionen att Goodwire inte kringgår de gällande antidumpningsåtgärderna avseende import av linor och kablar av stål med ursprung i bland annat Kina som utvidgats till att även omfatta import av linor och kablar av stål som avsänts från bland annat Sydkorea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Sydkorea eller inte. |
(15) |
Dessa resultat har delgetts Goodwire och unionsindustrin, och de gavs tillfälle att lämna synpunkter. De synpunkter som lämnades beaktades när så var lämpligt. |
D. ÄNDRING AV FÖRTECKNINGEN ÖVER DE FÖRETAG SOM ÄR BEFRIADE FRÅN ÅTGÄRDERNA I KRAFT
(16) |
I enlighet med dessa resultat bör företaget Goodwire läggas till i förteckningen över de företag som är befriade från den antidumpningstull som infördes genom genomförandeförordning (EU) nr 102/2012. |
(17) |
I enlighet med artikel 1.2 i genomförandeförordning (EU) nr 400/2010 bör befrielsen tillämpas på villkor att det för medlemsstaternas tullmyndigheter uppvisas en giltig faktura, som ska uppfylla kraven i bilagan till den genomförandeförordningen. Om ingen sådan faktura uppvisas, bör antidumpningstullen fortsätta att tillämpas. |
(18) |
Den befrielse från de utvidgade åtgärderna som beviljats för import av linor och kablar av stål som tillverkats av Goodwire ska i enlighet med artikel 13.4 i grundförordningen vara giltig, förutsatt att det av de slutgiltigt fastställda omständigheterna framgår att befrielsen är berättigad. Om det av nya preliminära bevis skulle framgå att motsatsen är fallet kan kommissionen inleda en undersökning för att fastställa om det är berättigat att upphäva befrielsen. |
(19) |
Befrielsen från de utvidgade åtgärderna som beviljats för import av linor och kablar av stål tillverkade av Goodwire görs på grundval av resultatet av föreliggande översyn. Befrielsen gäller således endast import av linor och kablar av stål som avsänts från Sydkorea och tillverkats av denna juridiska person. Importerade linor och kablar av stål som tillverkats av ett företag som inte uttryckligen namnges i artikel 1.4 i genomförandeförordning (EU) nr 102/2012, inbegripet enheter som är närstående de företag som uttryckligen anges, bör inte omfattas av befrielsen utan bör omfattas av den tullsats för övriga företag som införts genom den genomförandeförordningen. |
(20) |
Den partiella interimsöversynen bör avslutas, och genomförandeförordning (EU) nr 102/2012, i dess senaste lydelse, bör ändras genom att Goodwire förs in i tabellen i artikel 1.4 i den genomförandeförordningen. |
(21) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från den kommitté som inrättats i enlighet med artikel 15.1 i grundförordningen. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Tabellen i artikel 1.4 i genomförandeförordning (EU) nr 102/2012, senast ändrad genom genomförandeförordning (EU) nr 489/2014, ska ersättas med följande tabell:
”Land |
Företag |
Taric-tilläggsnummer |
Republiken Korea |
Bosung Wire Rope Co., Ltd, 568,Yongdeok-ri, Hallim-myeon, Gimae-si, Gyeongsangnam-do, 621-872 |
A969 |
|
Chung Woo Rope Co., Ltd, 1682-4, Songjung-Dong, Gangseo-Gu, Busan |
A969 |
|
CS Co., Ltd, 287-6 Soju-Dong Yangsan-City, Kyoungnam |
A969 |
|
Cosmo Wire Ltd, 4-10, Koyeon-Ri, Woong Chon-Myon Ulju-Kun, Ulsan |
A969 |
|
Dae Heung Industrial Co., Ltd, 185 Pyunglim – Ri, Daesan-Myun, Haman – Gun, Gyungnam |
A969 |
|
DSR Wire Corp., 291, Seonpyong-Ri, Seo-Myon, Suncheon-City, Jeonnam |
A969 |
|
Goodwire MFG. Co. Ltd, 984-23, Maegok-Dong, Yangsan-City, Kyungnam |
B955 |
|
Kiswire Ltd, 20th Fl. Jangkyo Bldg, 1, Jangkyo-Dong, Chung-Ku, Seoul |
A969 |
|
Manho Rope & Wire Ltd, Dongho Bldg, 85-2 4 Street Joongang-Dong, Jong-gu, Busan |
A969 |
|
Line Metal Co. Ltd, 1259 Boncho-ri, Daeji-Myeon, Changnyeong-gun, Gyeongnam |
B926 |
|
Seil Wire and Cable, 47-4, Soju-Dong, Yangsan-Si, Kyungsangnamdo |
A994 |
|
Shin Han Rope Co., Ltd, 715-8, Gojan-Dong, Namdong-gu, Incheon |
A969 |
|
Ssang YONG Cable Mfg. Co., Ltd, 1559-4 Song-Jeong Dong, Gang-Seo Gu, Busan |
A969 |
|
Young Heung Iron & Steel Co., Ltd, 71-1 Sin-Chon Dong, Changwon City, Gyungnam |
A969” |
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 maj 2014.
På kommissionens vägnar
José Manuel BARROSO
Ordförande
(1) EUT L 343, 22.12.2009, s. 51.
(2) Rådets förordning (EG) nr 1796/1999 av den 12 augusti 1999 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på import av linor och kablar av stål med ursprung i Republiken Indien, Folkrepubliken Kina, Mexikos förenta stater, Republiken Polen, Republiken Sydafrika, Ukraina och Republiken Ungern och om avslutande av antidumpningsförfarandet rörande import av linor och kablar av stål med ursprung i Republiken Korea (EGT L 217, 17.8.1999, s. 1).
(3) Rådets förordning (EG) nr 1601/2001 av den 2 augusti 2001 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på import av vissa linor eller kablar, av järn eller stål, med ursprung i Ryska federationen, Konungariket Thailand, Tjeckiska republiken och Republiken Turkiet (EGT L 211, 4.8.2001, s. 1).
(4) Rådets förordning (EG) nr 1858/2005 av den 8 november 2005 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av linor och kablar av stål med ursprung i Folkrepubliken Kina, Republiken Indien, Republiken Sydafrika och Ukraina till följd av en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 384/96 (EUT L 299, 16.11.2005, s. 1).
(5) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 400/2010 av den 26 april 2010 om utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som genom förordning (EG) nr 1858/2005 införts på import av linor och kablar av stål med ursprung i bland annat Folkrepubliken Kina till att även omfatta import av linor och kablar av stål som avsänts från Republiken Korea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Republiken Korea eller inte, och om avslutande av undersökningen rörande import som avsänts från Malaysia (EUT L 117, 11.5.2010, s. 1).
(6) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 102/2012 av den 27 januari 2012 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av linor och kablar av stål med ursprung i Folkrepubliken Kina och Ukraina, som utvidgats till att även omfatta import av linor och kablar av stål som avsänts från Marocko, Moldavien och Republiken Korea, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är dessa länder eller inte, till följd av en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1225/2009, och om avslutande av översynen vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1225/2009 vad gäller import av linor och kablar av stål med ursprung i Sydafrika (EUT L 36, 9.2.2012, s. 1).
(7) EUT L 138, 13.5.2014, s. 80.
(8) EUT C 246, 27.8.2013, s. 5.
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/11 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 494/2014
av den 13 maj 2014
om ändring av bilaga V till förordning (EG) nr 136/2004 vad gäller importvillkor och den förteckning över länder som avses i artikel 9 i den förordningen
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen (1), särskilt artikel 19.1, och
av följande skäl:
(1) |
I direktiv 97/78/EG fastställs principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredjeland som förs in i unionen. |
(2) |
Enligt artikel 19.1 i det direktivet ska kommissionen upprätta en förteckning över de växtprodukter som ska genomgå veterinärkontroller vid en gränskontrollstation samt en förteckning över de tredjeländer som kan få tillstånd att exportera dessa växtprodukter till unionen. |
(3) |
I bilaga IV till kommissionens förordning (EG) nr 136/2004 (2) förtecknas följaktligen hö och halm som växtprodukter som ska underkastas veterinärkontroller vid en gränskontrollstation, medan del I i bilaga V till den förordningen innehåller en förteckning över de länder från vilka medlemsstaterna får importera hö och halm. |
(4) |
Ukraina har nyligen begärt tillstånd att få exportera halmpellet till unionen och har bett om att införas i bilaga V till förordning (EG) nr 136/2004. |
(5) |
Vitryssland är redan upptaget i bilaga V till förordning (EG) nr 136/2004 och får exportera all slags hö och halm till unionen. Vissa medlemsstater har dock uttryckt oro över den förändrade djurhälsosituationen i Vitryssland till följd av utbrotten av afrikansk svinpest. De befarar att export av obehandlad halm och hö från detta tredjeland kan medföra hög risk för djurens hälsa i unionen. Det har sålunda begärts att säkerhetsåtgärder ska vidtas genom antagande av mer restriktiva importvillkor för hö och halm från Vitryssland. |
(6) |
Undersökningar visar att djurhälsosituationen i Vitryssland och Ukraina inte medför någon risk för spridning till unionen av infektionssjukdomar och smittosamma sjukdomar hos djur, om enbart halmpellet avsedd som bränsle får föras in, förutsatt att pelleten levereras direkt från den godkända gränskontrollstationen för införsel till unionen till den mottagaranläggning där den ska brännas. För att garantera att dessa sändningar inte medför risk för djurs hälsa om de skulle levereras till en annan slutort än den avsedda, måste de transporteras enligt tulltransiteringsförfarandet i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (3) och därför övervakas i det integrerade veterinärdatasystemet (Traces) från gränskontrollstationen för införsel till mottagaranläggningen. |
(7) |
Förordning (EG) nr 136/2004 bör därför ändras i enlighet med detta. |
(8) |
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Bilaga V till förordning (EG) nr 136/2004 ska ersättas med texten i bilagan till den här förordningen.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 maj 2014.
På kommissionens vägnar
José Manuel BARROSO
Ordförande
(1) EGT L 24, 30.1.1998, s. 9.
(2) Kommissionens förordning (EG) nr 136/2004 av den 22 januari 2004 om veterinärkontroller av produkter från tredje land vid gemenskapens gränskontrollstationer (EUT L 21, 28.1.2004, s. 11).
(3) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1).
BILAGA
”BILAGA V
FÖRTECKNING ÖVER LÄNDER SOM AVSES I ARTIKEL 9
ISO-kod |
Land |
AU |
Australien |
BY |
Vitryssland (1) |
CA |
Kanada |
CH |
Schweiz |
CL |
Förenta staterna |
GL |
Grönland |
IS |
Island |
NZ |
Nya Zeeland |
RS |
Serbien (2) |
UA |
Ukraina (1) |
US |
Amerikas förenta stater |
ZA |
Sydafrika (utom den del av kontrollområdet för mul- och klövsjuka som är belägen i veterinärregionen Nord- och Östtransvaal, i distriktet Ingwavuma i veterinärregionen Natal och i området som gränsar till Botswana öster om longitud 28°) |
(1) Enbart halmpellet som är avsedd som bränsle och som levereras direkt enligt tulltransiteringsförfarandet i artikel 4.16 b i förordning (EEG) nr 2913/92 (EUT L 302, 19.10.1992, s. 1) och under övervakning i Traces från den godkända gränskontrollstationen för införsel till unionen till den mottagaranläggning där den ska brännas.
(2) I den mening som avses i artikel 135 i stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Serbien, å andra sidan (EUT L 278, 18.10.2013, s. 16).”
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/14 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 495/2014
av den 13 maj 2014
om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1),
med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 av den 7 juni 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker (2), särskilt artikel 136.1, och
av följande skäl:
(1) |
I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen. |
(2) |
Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De schablonimportvärden som avses i artikel 136 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 13 maj 2014.
På kommissionens vägnar
För ordföranden
Jerzy PLEWA
Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling
(1) EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.
(2) EUT L 157, 15.6.2011, s. 1.
BILAGA
Schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
(euro/100 kg) |
||
KN-nummer |
Kod för tredjeland (1) |
Schablonimportvärde |
0702 00 00 |
MA |
48,3 |
MK |
62,8 |
|
TN |
49,2 |
|
TR |
67,4 |
|
ZZ |
56,9 |
|
0707 00 05 |
AL |
32,3 |
MK |
38,7 |
|
TR |
125,0 |
|
ZZ |
65,3 |
|
0709 93 10 |
TR |
112,7 |
ZZ |
112,7 |
|
0805 10 20 |
EG |
54,2 |
IL |
74,0 |
|
MA |
47,6 |
|
TN |
68,6 |
|
TR |
41,5 |
|
ZZ |
57,2 |
|
0805 50 10 |
TR |
93,7 |
ZZ |
93,7 |
|
0808 10 80 |
AR |
98,2 |
BR |
88,4 |
|
CL |
102,9 |
|
CN |
98,7 |
|
MK |
33,9 |
|
NZ |
134,6 |
|
US |
191,6 |
|
ZA |
108,2 |
|
ZZ |
107,1 |
(1) Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1833/2006 (EUT L 354, 14.12.2006, s. 19). Koden ZZ står för ”övrigt ursprung”.
BESLUT
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/16 |
RÅDETS BESLUT
av den 6 maj 2014
om ändring av beslut 1999/70/EG om de nationella centralbankernas externa revisorer vad gäller externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg
(2014/275/EU)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av protokoll nr 4 om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 27.1,
med beaktande av Europeiska centralbankens rekommendation ECB/2013/51 av den 17 december 2013 till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg (1), och
av följande skäl:
(1) |
Räkenskaperna för Europeiska centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna i Eurosystemet ska granskas av oavhängiga externa revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och Europeiska unionens råd har godkänt. |
(2) |
Förordnandet för Banque centrale du Luxembourgs löpte ut efter revisionen avseende räkenskapsåret 2013. Det är därför nödvändigt att utse externa revisorer för räkenskapsåren 2014–2018. |
(3) |
Banque centrale du Luxembourg har utsett DELOITTE AUDIT SARL till sina externa revisorer för räkenskapsåren 2014–2018. |
(4) |
ECB-rådets rekommendation bör följas och rådets beslut 1999/70/EG (2) bör ändras i enlighet med detta. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Artikel 1.7 i beslut 1999/70/EG ska ersättas med följande:
”7. DELOITTE AUDIT SARL godkänns härmed som externa revisorer för Banque centrale du Luxembourg för räkenskapsåren 2014–2018.”
Artikel 2
Detta beslut får verkan samma dag som det meddelas.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Europeiska centralbanken.
Utfärdat i Bryssel den 6 maj 2014.
På rådets vägnar
G. STOURNARAS
Ordförande
(1) EUT C 378, 24.12.2013, s. 15.
(2) Rådets beslut 1999/70/EG av den 25 januari 1999 om de nationella centralbankernas externa revisorer (EGT L 22, 29.1.1999, s. 69).
14.5.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 139/18 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEBESLUT
av den 2 maj 2014
om ändring av beslut 2008/411/EG om harmonisering av frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för markbundna system som kan tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster i gemenskapen
[delgivet med nr C(2014) 2798]
(Text av betydelse för EES)
(2014/276/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 676/2002/EG av den 7 mars 2002 om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radiospektrumbeslut) (1), särskilt artikel 4.3, och
av följande skäl:
(1) |
Genom kommissionens beslut 2008/411/EG (2) harmoniseras de tekniska villkoren för användning av spektrum i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för tillhandahållande av markbundna elektroniska kommunikationstjänster i hela EU, främst för trådlösa bredbandstjänster för slutanvändare. |
(2) |
Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 243/2012/EU (3) inrättas ett flerårigt program för radiospektrumpolitiken och fastställs målet att främja en ökad tillgång till trådlösa bredbandstjänster till nytta för medborgarna och konsumenterna i EU. Enligt det fleråriga programmet för radiospektrumpolitiken ska medlemsstaterna verka för att de som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster fortlöpande uppgraderar sina nät till en nivå som motsvarar den senaste och mest effektiva tekniken, så att de själva ger upphov till digital utdelning i överensstämmelse med principerna om tjänste- och teknikneutralitet. |
(3) |
I artikel 6.2 i beslut 243/2012/EU föreskrivs att medlemsstaterna ska göra frekvensbandet 3 400–3 800 MHz tillgängligt i enlighet med villkoren i beslut 2008/411/EG och, med förbehåll för marknadsefterfrågan, ge tillstånd till användningen av detta band senast den 31 december 2012 utan att det påverkar den pågående utbyggnaden av tjänster och på villkor som ger konsumenterna enkel tillgång till trådlösa bredbandstjänster. |
(4) |
Frekvensbandet 3 400–3 800 MHz erbjuder betydande potential för utbyggnaden av täta och snabba trådlösa bredbandsnät för tillhandahållande av innovativa elektroniska kommunikationstjänster till slutanvändarna. Användningen av detta frekvensband för trådlöst bredband bör bidra till att uppnå de ekonomiska och socialpolitiska målen i den digitala agendan för Europa. |
(5) |
I enlighet med artikel 4.2 i beslut 676/2002/EG gav kommissionen den 23 mars 2012 Europeiska post- och telesammanslutningen (nedan kallad Cept) i uppdrag att utveckla de tekniska villkoren för spektrumanvändning inom frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för att ta hänsyn till utvecklingen inom tekniken för trådlös bredbandstillgång, i synnerhet breda kanalbandbredder, och samtidigt säkerställa en effektiv spektrumanvändning. |
(6) |
Som en följd av det uppdraget lade Cept den 8 november 2013 fram en rapport (Cept-rapport 49) om de tekniska villkoren för harmonisering av spektrum för markbundna trådlösa system i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz. Den innehåller resultaten av studier av de minst restriktiva tekniska villkoren (t.ex. block edge mask), frekvensarrangemang och principer för samexistens mellan och samordning av trådlöst bredband och befintlig spektrumanvändning. Resultaten i Cept-rapport 49 rörande block edge mask och principerna för samordning utarbetades utifrån rapport 203 av kommittén för elektronisk kommunikation. |
(7) |
Resultaten av kommissionens uppdrag till Cept bör tillämpas i hela unionen och genomföras av medlemsstaterna utan dröjsmål, med tanke på den snabbt växande marknadsefterfrågan på snabba trådlösa bredbandstjänster och den nuvarande låga användningen av frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för trådlösa bredbandstjänster. |
(8) |
Spektrumanvändare som tillhandahåller trådlösa bredbandstjänster skulle gynnas av enhetliga tekniska villkor inom hela frekvensområdet vilka skulle säkerställa tillgång till utrustning och en enhetlig samordning av olika operatörers nätverk. Därför bör det fastställas en rekommenderad kanalindelning för frekvensbandet 3 400–3 600 MHz på grundval av resultaten av Cept-rapport 49, utan att principen om teknik- och tjänsteneutralitet frångås. |
(9) |
Regelverket för användningen av frekvensbandet 3 400–3 800 MHz som fastställs genom beslut 2008/411/EG bör förbli oförändrat och därmed säkra fortsatt skydd av de andra befintliga tjänsterna inom detta frekvensband. I synnerhet skulle de fasta satellitsystem som omfattar jordstationer ges fortsatt skydd av de nationella myndigheterna från fall till fall genom en lämplig samordning mellan dessa system och de trådlösa bredbandsnäten och bredbandstjänsterna. |
(10) |
Spektrumutnyttjandet för trådlösa bredbandstjänster och andra befintliga tjänster, som använder frekvensbandet 3 400–3 800 MHz, särskilt de fasta satellitsystemens jordstationer, skulle behöva samordnas på grundval av riktlinjer, bästa praxis och de samordningsprinciper som fastställs i Cept-rapport 49. Dessa principer täcker samordningsförfaranden, informationsutbyte, minimering av ömsesidiga begränsningar och bilaterala avtal för snabb gränsöverskridande samordning i de fall då de markbundna trådlösa bredbandsnätens basstationer och de fasta satellitsystemens jordstationer är belägna i olika medlemsstater. |
(11) |
Med tanke på utbredningsegenskaperna i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz och de harmoniserade tekniska villkoren skulle skyddet av den befintliga användningen gynnas av att de trådlösa bredbandsnäten och bredbandstjänsterna byggdes ut enligt vissa bestämda konfigurationer. Dessa konfigurationer skulle inbegripa, men inte begränsas till, små celler, trådlös fast uppkoppling och backhaul-förbindelser i nät för trådlös bredbandstillgång eller kombinationer av dessa. |
(12) |
Samtidigt som detta beslut inte bör påverka skyddet och den fortsatta driften för andra existerande tjänster i frekvensbanden bör de nya harmoniserade tekniska villkoren också gälla, i den utsträckning det är nödvändigt, de existerande nyttjanderätterna till spektrum inom frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för att säkerställa teknisk kompatibilitet mellan befintliga och nya användare av frekvensbandet, garantera effektiv spektrumanvändning och undvika skadlig störning, inbegripet över gränserna mellan unionens medlemsstater. |
(13) |
Det kan komma att krävas gränsöverskridande överenskommelser för att garantera medlemsstaternas införande av de parametrar som fastställs i detta beslut och därigenom undvika skadlig störning och förbättra spektrumeffektiviteten och konvergensen i spektrumanvändningen. |
(14) |
De tekniska villkor för spektrumharmonisering för markbundna trådlösa system i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz som anges i Cept-rapport 49 säkerställer inte kompatibilitet med vissa befintliga nyttjanderätter för sådana system i detta frekvensband i unionen. Därför bör de befintliga spektrumanvändarna ges lämplig tid att tillämpa de tekniska villkoren i Cept-rapport 49 utan att begränsa tillgången till spektrum i detta band för användare som uppfyller de tekniska villkoren i Cept-rapport 49, och de nationella förvaltningarna bör ges möjlighet att skjuta upp tillämpningen av de tekniska villkoren i detta beslut beroende på efterfrågan på marknaden. |
(15) |
Beslut 2008/411/EG bör därför ändras i enlighet med detta. |
(16) |
De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från radiospektrumkommittén. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Beslut 2008/411/EG ska ändras på följande sätt:
1. |
Artikel 2 ska ersättas med följande: ”Artikel 2 1. Utan att det påverkar skyddet för och den fortsatta driften av annan befintlig användning av detta frekvensband, ska medlemsstaterna, på icke-exklusiv grund, anvisa frekvensbandet 3 400–3 800 MHz och göra det tillgängligt för markbundna elektroniska kommunikationsnät, i enlighet med de parametrar som anges i bilagan. Medlemsstaterna behöver inte heller tillämpa de parametrar som anges i bilagan med avseende på de nyttjanderättigheter för markbundna elektroniska kommunikationsnät i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz som gällde dagen för antagandet av detta beslut, i den mån utövandet av dessa rättigheter inte hindrar användningen av detta frekvensband i enlighet med bilagan. 2. Medlemsstaterna ska se till att de system som avses i punkt 1 erbjuder lämpligt skydd för system i angränsande frekvensband. 3. Medlemsstaterna är inte bundna att genomföra skyldigheterna enligt detta beslut i geografiska områden där samordningen med tredjeländer förutsätter avvikelse från parametrarna i bilagan. Medlemsstaterna ska göra varje ansträngning som är praktiskt möjlig för att åtgärda sådana avvikelser, vilka de ska anmäla till kommissionen, inklusive uppgifter om vilka geografiska områden som påverkas, och offentliggöra relevant information i enlighet med beslut nr 676/2002/EG.” |
2. |
I artikel 3 ska följande stycke läggas till: ”Medlemsstaterna ska underlätta överenskommelser om gränsöverskridande samordning i syfte att möjliggöra driften av dessa nät, med hänsyn till befintliga regleringsförfaranden och rättigheter.” |
3. |
Följande artikel ska införas som artikel 4a: ”Artikel 4a Medlemsstaterna ska tillämpa de villkor som anges i bilagan senast den 30 juni 2015. Kommissionen ska rapportera om tillämpningen av detta beslut senast den 30 september 2015.” |
4. |
Bilagan ska ersättas med texten i bilagan till detta beslut. |
Artikel 2
Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 2 maj 2014.
På kommissionens vägnar
Neelie KROES
Vice ordförande
(1) EGT L 108, 24.4.2002, s. 1.
(2) Kommissionens beslut 2008/411/EG av den 21 maj 2008 om harmonisering av frekvensbandet 3 400–3 800 MHz för markbundna system som kan tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster i gemenskapen (EUT L 144, 4.6.2008, s. 77).
(3) Europaparlamentets och rådets beslut nr 243/2012/EU av den 14 mars 2012 om inrättande av ett flerårigt program för radiospektrumpolitik (EUT L 81, 21.3.2012, s. 7).
BILAGA
”BILAGA
PARAMETRAR ENLIGT ARTIKEL 2
A. ALLMÄNNA PARAMETRAR
1. |
Det rekommenderade driftsläget för duplex i delbandet 3 400–3 600 MHz ska vara TDD (Time Division Duplex). |
2. |
Alternativt får medlemsstaterna införa driftsläget FDD (Frequency Division Duplex) i delbandet 3 400–3 600 MHz för att
Om driftsläget FDD införs ska duplexseparationen vara 100 MHz med terminalstationens sändning (FDD-upplänk) i bandets nedre del från och med 3 410 MHz till och med 3 490 MHz, och basstationens sändning (FDD-nedlänk) i bandets övre del från och med 3 510 MHz till och med 3 590 MHz. |
3. |
Driftsläget för duplex i delbandet 3 600–3 800 MHz ska vara TDD (Time Division Duplex). |
4. |
Storleken på de tilldelade blocken ska anges i multiplar av 5 MHz. Den lägre frekvensgränsen för ett anvisat block ska vara i linje med den relevanta delbandskanten eller ha ett avstånd i multiplar av 5 MHz från den (1). Beroende på driftsläget för duplex är de relevanta delbandskanterna följande: 3 400 MHz och 3 600 MHz för TDD, 3 410 MHz och 3 510 MHz för FDD. |
5. |
Basstationens och terminalstationens sändning inom 3 400–3 800 MHz-bandet ska vara förenlig med Block Edge Mask (BEM) i denna bilaga. |
B. TEKNISKA VILLKOR FÖR BASSTATIONER – BLOCK EDGE MASK
Följande tekniska parametrar för basstationer som benämns Block Edge Mask (BEM) är en väsentlig del av de nödvändiga förutsättningarna för att säkerställa samexistens mellan näraliggande nät i de fall då det saknas bilaterala eller multilaterala överenskommelser mellan operatörer av sådana näraliggande nät. Mindre strikta tekniska parametrar får också användas, om operatörerna av sådana nät kommer överens om det.
BEM består av flera element som anges i tabell 1, både för delbandet 3 400–3 600 MHz och delbandet 3 600–3 800 MHz. Baseffektgränsen, fastställd för att skydda andra operatörers spektrum, och övergångsområdenas effektgränser, som möjliggör filterdämpning (filter roll-off) från effektgränsen inom blocket till baseffektgränsen, utgör element utanför blocket. Skyddsbanden gäller endast vid användning av FDD i delbandet 3 400–3 600 MHz. BEM gäller för basstationer med olika effektnivåer (vanligen kallade makro-, mikro-, piko- och femtobasstationer (2)).
Tabellerna 2–6 innehåller effektgränserna för de olika BEM-elementen. Effektgräns inom blocket avser ett block som ägs av en operatör. Effektgränser anges också för skyddsband och för skydd av radardrift under 3 400 MHz.
Frekvensområdena i tabellerna 1–6 är beroende av vilket duplexläge som valts för delbandet 3 400–3 600 MHz (TDD eller FDD). PMax är den maximala bärvågseffekten för basstationen i fråga, mätt som EIRP (3). Synkroniserad drift betyder drift av TDD i två olika nät där det inte förekommer samtidiga upplänk- och nedlänköverföringar, enligt definition i tillämpliga standarder.
För att erhålla en BEM för ett visst block ska de BEM-element som definieras i tabell 1 kombineras i följande steg:
1. |
Effektgräns inom blocket används för det block som tilldelats operatören. |
2. |
Övergångsområden fastställs, och motsvarande effektgränser används. Övergångsområdena kan överlappa skyddsband. I sådana fall används effektgränserna för övergångsområden. |
3. |
För det återstående spektrum som anvisas för FDD eller TDD används baseffektgränser. |
4. |
För det återstående skyddsbandsspektrumet används effektgränser för skyddsband. |
5. |
För spektrum under 3 400 MHz används en av de kompletterande baseffektgränserna. |
I figuren ges ett exempel på en kombination av olika BEM-element.
När det gäller osynkroniserade TDD-nät skulle två angränsande operatörers efterlevnad av BEM-kraven kunna uppnås genom att frekvensseparation (t.ex. genom tillståndsprocessen på nationell nivå) införs mellan båda operatörers blockgränser. Ett annat alternativ är att de så kallade begränsade blocken kan införas för två angränsande aktörer, något som skulle innebära att de måste begränsa den effektnivå som används i de översta eller nedersta delarna av sina tilldelade spektrumblock (4).
Tabell 1
Definition av BEM-element
BEM-element |
Definition |
Inom block |
Avser ett block för vilket BEM härleds. |
Basvärde |
Spektrum som används för TDD, FDD-upplänk eller FDD-nedlänk, med undantag av det block som tilldelats operatören och motsvarande övergångsområden. |
Övergångsområde |
För FDD-nedlänkblock omfattar övergångsområdet 0–10 MHz under och 0–10 MHz över det block som tilldelats operatören. För TDD-block omfattar övergångsområdet 0–10 MHz under och 0–10 MHz över det block som tilldelats operatören. Övergångsområdet omfattar angränsande TDD-block som tilldelats andra aktörer om näten är synkroniserade, eller spektrum mellan angränsande TDD-block som är separerade med intervall på 5 eller 10 MHz. Övergångsområden är inte tillämpliga på angränsande TDD-block som tilldelats andra operatörer om näten inte är synkroniserade. Övergångsområdet omfattar inte området under 3 400 MHz eller över 3 800 MHz. |
Skyddsband |
Följande skyddsband används vid en FDD-tilldelning: 3 400–3 410, 3 490–3 510 (duplexgap) och 3 590–3 600 MHz Vid överlappning mellan övergångsområden och skyddsband används effektgränser för övergångsområden. |
Kompletterande basvärde |
Spektrum under 3 400 MHz. |
Tabell 2
Effektgräns inom block
BEM-element |
Frekvensområde |
Effektgräns |
Inom block |
Block som tilldelats operatören |
Inte obligatoriskt. Om en myndighet begär en övre gräns, måste ett värde som inte överskrider 68 dBm/5 MHz per antenn tillämpas. |
Förklaring till tabell 2
För femtobasstationer bör effektreglering tillämpas för att minimiera störningar på angränsande kanaler. Kravet på effektreglering för femtobasstationer härrör från behovet att minska störningar från utrustning som kan tas i bruk av konsumenter och som därför inte kan samordnas med omgivande nät.
Tabell 3
Baseffektgränser
BEM-element |
Frekvensområde |
Effektgräns |
Basvärde |
FDD-nedlänk (3 510–3 590 MHz). Synkroniserade TDD-block (3 400–3 800 MHz eller 3 600–3 800 MHz). |
Min(PMax – 43,13) dBm/5 MHz EIRP per antenn |
Basvärde |
FDD-upplänk (3 410–3 490 MHz). Osynkroniserade TDD-block (3 400–3 800 MHz eller 3 600–3 800 MHz). |
– 34 dBm/5 MHz EIRP per cell (5) |
Förklaring till tabell 3
Basvärdet för FDD-nedlänk och synkroniserad TDD uttrycks genom att dämpning i förhållande till den maximala bärvågseffekten kombineras med en fast övre gräns. Det striktare av de två kraven gäller. Den fasta nivån ger en övre gräns för störningen från en basstation. När två TDD-block är synkroniserade kommer det inte att finnas några störningar mellan basstationer. I sådana fall används samma basvärde som för FDD-nedlänkområdet.
Baseffektgränsen för FDD-upplänk och osynkroniserad TDD uttrycks endast som en fast gräns.
Tabell 4
Effektgränser för övergångsområden
BEM-element |
Frekvensområde |
Effektgräns |
Övergångsområde |
– 5 till 0 MHz offset från nedre blockgränsen eller 0 till 5 MHz offset från övre blockgränsen |
Min(PMax – 40,21) dBm/5 MHz EIRP per antenn |
Övergångsområde |
– 10 till – 5 MHz offset från nedre blockgränsen eller 5 till 10 MHz offset från övre blockgränsen |
Min(PMax – 43,15) dBm/5 MHz EIRP per antenn |
Förklaring till tabell 4
Effektgränserna för övergångsområdena definieras för att möjliggöra reduceringen av effekten från den blockinterna nivån till basvärdesnivån eller skyddsbandsnivån. Kraven uttrycks som dämpning i förhållande till den maximala bärvågseffekten, i kombination med en fast övre gräns. Det striktare av de två kraven gäller.
Tabell 5
Effektgränser för skyddsband för FDD
BEM-element |
Frekvensområde |
Effektgräns |
Skyddsband |
3 400–3 410 MHz |
– 34 dBm/5 MHz EIRP per cell |
Skyddsband |
3 490–3 500 MHz |
– 23 dBm/5 MHz per antennport |
Skyddsband |
3 500–3 510 MHz |
Min(PMax – 43,13) dBm/5 MHz EIRP per antenn |
Skyddsband |
3 590–3 600 MHz |
Min(PMax – 43,13) dBm/5 MHz EIRP per antenn |
Förklaring till tabell 5
För skyddsbandet 3 400–3 410 MHz väljs effektgränsen så att den blir densamma som basvärdet i angränsande FDD-upplänk (3 410–3 490 MHz). För skyddsbanden 3 500–3 510 MHz och 3 590–3 600 MHz väljs effektgränsen så att den blir densamma som basvärdet i angränsande FDD-nedlänk (3 510–3 590 MHz). För skyddsbandet 3 490–3 500 MHz är effektgränsen baserad på kravet avseende icke önskad utstrålning på – 30 dBm/MHz vid antennporten konverterat till 5 MHz bandbredd.
Tabell 6
Kompletterande baseffektgränser för basstationer i landsspecifika fall
Fall |
BEM-element |
Frekvensområde |
Effektgräns |
|
A |
Unionsländer med militära radiolokaliseringssystem under 3 400 MHz |
Kompletterande basvärde |
Under 3 400 MHz för både TDD- och FDD-tilldelning (6) |
– 59 dBm/MHz EIRP (7) |
B |
Unionsländer med militära radiolokaliseringssystem under 3 400 MHz |
Kompletterande basvärde |
Under 3 400 MHz för både TDD- och FDD-tilldelning (6) |
– 50 dBm/MHz EIRP (7) |
C |
Unionsländer utan användning av angränsande band eller med användning som inte kräver extra skydd |
Kompletterande basvärde |
Under 3 400 MHz för både TDD- och FDD-tilldelning |
Ej tillämpligt |
Förklaring till tabell 6
De kompletterande baseffektgränserna avspeglar behovet av skydd för militär radiolokalisering i vissa länder. Fallen A, B och C kan tillämpas per region eller land så att angränsande band kan ha olika skyddsnivåer i olika geografiska områden eller länder, beroende på systemanvändningen i angränsande band. Andra åtgärder för att undvika störning – t.ex. geografisk separering, samordning från fall till fall eller ett ytterligare skyddsband – kan vara nödvändiga för ett TDD-driftsläge. De kompletterande baseffektgränser som anges i tabell 6 är endast tillämpliga på utomhusceller. För inomhusceller kan effektgränserna tillämpas mindre strikt på grundval av en bedömning från fall till fall. För terminalstationer kan andra åtgärder för att undvika störning bli nödvändiga, exempelvis geografisk separation eller ett ytterligare skyddsband för både FDD- och TDD-driftslägena.
Figur
Exempel på kombination av BEM-element för basstationer för ett FDD-block som börjar vid 3 510 MHz (8)
|
C. TEKNISKA VILLKOR FÖR TERMINALSTATIONER
Tabell 7
Krav inom blocket – BEM för terminalstationers effektgräns inom blocket
Högsta effekt inom blocket (9) |
25 dBm |
Medlemsstaterna kan tillämpa gränsen i tabell 7 mindre strikt under vissa omständigheter, exempelvis för fasta terminalstationer, under förutsättning att skyddet och den fortsatta driften av annan existerande användning i frekvensbandet 3 400–3 800 MHz inte äventyras och att gränsöverskridande skyldigheter är uppfyllda.”
(1) Om tilldelade block måste förskjutas för att ge plats till andra befintliga användare måste ett raster på 100 kHz användas. För att medge en effektiv användning av spektrum kan snävare block definieras intill andra användare.
(2) Dessa termer är inte entydigt definierade och avser cellulära basstationer med olika effektnivåer, vilka minskar i följande ordning: makro, mikro, piko, femto. Femtoceller är små basstationer med de lägsta effektnivåerna, och de används vanligen inomhus.
(3) Equivalent Isotropic Radiated Power.
(4) Ett rekommenderat värde för en sådan begränsad effektnivå är 4 dBm/5 MHz EIRP per cell i de översta eller nedersta 5 MHz av en operatörs tilldelade spektrumblock.
(5) Ett undantag för detta basvärde kan förhandlas fram mellan angränsande operatörer för femtobasstationer i de fall då det inte finns någon risk för störningar av makrobasstationer. I sådana fall kan – 25 dBm/5 MHz EIRP per cell användas.
(6) Myndigheter kan välja att ha ett skyddsband under 3 400 MHz. I sådana fall gäller effektgränsen endast under skyddsbandet.
(7) Myndigheter kan välja gränsen från fall A eller B beroende på den skyddsnivå som krävs för radar i regionen i fråga.
(8) Notera särskilt att olika basvärdesnivåer fastställs för olika delar av spektrumet och att effektgränsen för det lägre övergångsområdet används i en del av skyddsbandet 3 490–3 510 MHz. Spektrum under 3 400 MHz har inte tagits med i figuren, även om BEM-elementet ’kompletterande basvärde’ kan användas för att skydda militär radiolokalisering.
(9) Denna effektgräns anges som EIRP för fasta eller installerade terminalstationer och som total utstrålad effekt (TRP – Total Radiated Power) för mobila eller nomadiska terminalstationer. EIRP och TRP är likvärdiga för rundstrålande antenner. Det är fastställt att detta värde kan omfattas av en tolerans (på upp till 2 dB) som anges i de harmoniserade standarderna för att ta hänsyn till drift under extrema miljöförhållanden och till variationer i tillverkningen.