ISSN 1977-0820 doi:10.3000/19770820.L_2013.317.swe |
||
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317 |
|
![]() |
||
Svensk utgåva |
Lagstiftning |
56 årgången |
Innehållsförteckning |
|
II Icke-lagstiftningsakter |
Sida |
|
|
FÖRORDNINGAR |
|
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
* |
||
|
|
||
|
|
BESLUT |
|
|
|
2013/687/EU |
|
|
* |
|
|
III Andra akter |
|
|
|
EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET |
|
|
* |
SV |
De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid. Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
II Icke-lagstiftningsakter
FÖRORDNINGAR
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/1 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1207/2013
av den 22 november 2013
om godkännande av en mindre ändring av produktspecifikationen för en beteckning som tagits upp i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Fourme d’Ambert [SUB])
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artikel 53.2 andra stycket, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionen har i enlighet med artikel 53.1 första stycket i förordning (EU) nr 1151/2012 granskat Frankrikes ansökan om godkännande av en ändring av produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Fourme d’Ambert”, vilken registrerats i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1263/96 (2). |
(2) |
Syftet med ansökan är att ändra produktspecifikationen genom att precisera beviset på ursprung, framställningsmetoden, märkningen, de nationella kraven och kontaktuppgifterna för de organ som ansvarar för att kontrollera beteckningen. |
(3) |
Kommissionen har granskat ändringen i fråga och funnit att den är befogad. Eftersom ändringen är en mindre ändring i den mening som avses i artikel 53.2 tredje stycket i förordning (EU) nr 1151/2012 får kommissionen godkänna den utan att följa det förfarande som fastställs i artiklarna 50–52 i den förordningen. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Fourme d’Ambert” ska ändras i enlighet med bilaga I till denna förordning.
Artikel 2
En konsoliderad sammanfattning av de viktigaste uppgifterna i produktspecifikationen återfinns i bilaga II till denna förordning.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 22 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Dacian CIOLOȘ
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.
(2) EGT L 163, 2.7.1996, s. 19.
BILAGA I
Följande ändring av produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Fourme d’Ambert” har godkänts:
1. Rubrik IV.2 ”Produktbeskrivning”
— |
Följande organoleptiska beskrivning kompletterar produktbeskrivningen: ”’Fourme d’Ambert’ har en mjuk och fyllig textur. Smaken är ren och parfymerad med ett mjölkproduktsinslag som betonas genom en kombination av smaker med ursprung i aktiviteten hos stammar av Penicillium roqueforti. Resultatet blir en smak av fruktigt slag. En bismak av salt och en lätt bitterhet godtas.” Denna beskrivning är användbar vid den organoleptiska undersökningen av produkten i samband med en kontroll. |
— |
Det preciseras att ”skärning i ’Fourme d’Ambert’ tillåts såvida det inte förvanskar texturen”. Med beaktande av de ständiga förändringarna i fråga om sätten att konsumera ost fastställs genom denna bestämmelse en ram för att undvika glidningar vad gäller typen av skärning. |
2. Rubrik IV.4 ”Bevis på ursprung”
2.1 Underrubrik IV.4.1 ”Förklarande delar”
— |
Det preciseras att ”Identitetsförklaringen ska ske i enlighet med en modell som godkänns av chefen för det nationella institutet för ursprung och kvalitet (l’Institut national de l’origine et de la qualité)”. Innehållet i de förklaringar som krävs för kännedom om och uppföljning av produkter, liksom formerna för överföringen av dessa, anges i detalj för varje grupp av berörda aktörer. Ändringarna hör ihop med den reform av systemet för kontroll av ursprungsbeteckningar som infördes genom lag nr 2006-1547 av den 7 december 2006 om uppvärdering av jordbruks-, skogsbruks- och livsmedelsprodukter samt havsprodukter. |
2.2 Underrubrik IV.4.2 ”Register”
— |
Den förteckning över registreringar som aktörerna ska upprätta kompletteras för att underlätta kontrollen av de produktionsvillkor som fastställs i produktspecifikationen. |
2.3 Underrubrik IV.4.3 ”Kontroller av produkten”
— |
Det stadium under vilket den organoleptiska undersökningen av produkten ska genomföras preciseras, och även provtagningsmetoden. Dessa former förs därefter in i den plan för kontroll eller inspektion avseende ursprungsbeteckningen som utarbetas av kontrollorganet. |
3. Rubrik IV.5 ”Framställningsmetod”
3.1 Underrubrik IV.5.1 ”Mjölkproduktion”
— |
Mjölkkobesättningen definieras. Det rör sig om ”samtliga mjölkkor och kvigor som används för att förnya besättningen som befinner sig på gården”, varvid man ser det som att ”mjölkkor utgörs av lakterande kor och sinkor” medan ”kvigor är kor i skedet mellan avvänjning och den första kalvningen”. Denna definition syftar till att undvika eventuell förvirring och tydligt fastställa vilka djur som fortsättningsvis avses i produktspecifikationen vid användning av termerna ”mjölkkobesättning”, ”mjölkkor” och ”kvigor”. |
— |
Följande bestämmelse bör förslagsvis införas: ”Från och med den 1 januari 2015 ska skördat foder som ges till kvigor också komma från det geografiska området. Kvigorna ska ha kommit till gården minst en månad innan de blir lakterande och deras foder omfattas därefter av de bestämmelser som fastställs i denna produktspecifikation avseende utfodringen av lakterande mjölkkor.” |
Syftet med denna åtgärd är att stärka sambandet med området vad gäller utfodringen av mjölkkobesättningen (genom att inbegripa kvigorna) och att främja kontrollen av djurens foder (varvid man i synnerhet undviker att foder överförs mellan mjölkkor och kvigor). En tidsfrist fastställs för genomförandet av denna åtgärd. För att uppnå självförsörjning i fråga om foder kan det krävas att långsiktiga åtgärder vidtas, t.ex. följande: byte av metoder, ändrad indelning av ägor.
— |
Bestämmelsen avseende förbud mot korsblommiga växter preciseras enligt följande: ”Korsblommiga växter får inte konsumeras eller ges som grönfoder och detta förbud gäller för samtliga djur på en gård.” Syftet är att underlätta kontrollen och undvika varje tvetydighet beträffande vissa korsblommiga växter som både kan fungera som foder och som komplement (till exempel raps). |
— |
Gräsets ställning som foderbas bekräftas, preciseras och stärks genom följande bestämmelser: ”I genomsnitt under ett år ska gräs från bete, torkat eller förtorkat gräs eller gräsensilage uppgå till minst 50 % av mjölkkornas huvudsakliga foder, uttryckt i torrsubstans. Varje enskild dag ska gräs från bete, torkat eller förtorkat gräs eller gräsensilage uppgå till minst 30 % av mjölkkornas huvudsakliga foderranson, uttryckt i torrsubstans.” |
— |
Bestämmelsen om den minimimängd hö som ska ges till mjölkkorna utanför betesperioden omformuleras och kompletteras med meningen ”Med hö avses slaget och torkat gräs med en torrsubstanshalt på mer än 80 %.” Vid kontroller har det visat sig nödvändigt att precisera definitionen av hö. |
— |
Villkoren för lagring av foder preciseras enligt följande: ”Från och med den 1 januari 2015 ska hö som ingår i en mjölkkobesättnings foder lagras under ett fast skydd, på en torr plats med isolerat golv. Ensilerat foder ska lagras i ett betongklätt eller stabiliserat utrymme.” Bestämmelserna syftar till att bevara fodrets kvalitet. Skillnaden i ikraftträdandedatum i den första bestämmelsen ska göra det möjligt för aktörerna att genomföra nödvändiga investeringar. |
— |
För tydlighetens skull anges att förbudet mot att uteslutande hålla djuren i permanenta stallar gäller mjölkkor. Under den period då det finns tillgång till bete, från det att väderförhållandena tillåter det, är det enligt följande villkor obligatoriskt att låta lakterande mjölkkor beta: ”Perioden får inte understiga 150 dagar per år. De ytor som ska finnas tillgängliga för lakterande mjölkkors bete ska uppgå till i genomsnitt minst 30 ar per ko under betesperioden. Betesmarkerna ska vara tillgängliga för djuren.” Dessa villkor syftar till att stärka betets ställning i mjölkkornas utfodring. |
— |
Råvaror som får ingå i kompletterande foder som ges till mjölkkor och godkända tillsatser omfattas fortsättningsvis av två olika positivlistor i syfte att öka tydligheten. |
Positivlistan över råvaror som får ingå i kompletterande foder som ges till mjölkkor kompletteras med spannmålsprodukter, våt majs, produkter av oljeväxtfrön och baljväxtfrön, biprodukter av baljväxtfrön, samprodukter från framställningen av aminosyror genom jäsning och ammoniumsalter. Termerna ”frön från proteingrödor”, ”alla oljekakor utan urinämnestillsatser” och ”salt, mineraler” ersätts i tur och ordning av termerna ”baljväxtfrön”, ”biprodukter från oljefrön eller oljefrukter, utan urinämnestillsats” och ”mineraldelar”. Dessutom preciseras det att majskolvar får konserveras antingen torrt eller fuktigt. Dessa råvaror har ingen inverkan på produktens kvalitet.
Användningen av kaustik soda för att bearbeta spannmål och spannmålsbiprodukter är förbjuden eftersom detta inte motsvarar någon traditionell metod.
Positivlistan över tillsatser ersätts med meningen ”Varje tillsats som syftar till att direkt ändra mjölkens sammansättning är förbjuden” och det redogörs utförligt för de funktionella grupperna och kategorierna av godkända tillsatser, i enlighet med den föreskrivna terminologin. Syftet med denna ändring är att undvika varje tvetydighet eller tolkningsutrymme i samband med kontrollerna.
— |
En bestämmelse genom vilken genetiskt modifierade organismer förbjuds i djurens foder och gårdarnas odlingar har lagts till. Detta i syfte att bevara fodrets traditionella karaktär. |
— |
Villkoren för att föra in djur som köpts utanför gården i mjölkkobesättningen preciseras på följande sätt: ”De inköpta kvigorna och sinkorna ska ha kommit till gården minst en månad innan de blir lakterande och deras utfodring omfattas därefter av de bestämmelser som fastställs i denna produktspecifikation avseende utfordringen av lakterande mjölkkor.” Således ska djur som köpts in till gården utifrån ges en anpassningsperiod på minst en månad innan deras mjölk används för framställningen av ”Fourme d’Ambert”. |
Införandet av lakterande mjölkkor i besättningen tillåts på följande villkor: ”I en mjölkkobesättning får lakterande mjölkkor som har köpts in från uppfödare som inte uppfyller produktionsvillkoren för ursprungsbeteckningen ’Fourme d’Ambert’ utgöra högst 10 % av alla lakterande kor vid gården under ett givet år, eller högst 1 lakterande mjölkko under det givna året vad gäller gårdar med färre än 10 mjölkkor.”
— |
Det preciseras att ”Det är obligatoriskt att tömningen av cisterner i fasta tankar ska ske inom det geografiska området för beteckningen” för att stärka mjölkens spårbarhet och underlätta kontrollen. |
3.2 Underrubrik IV.5.5 ”Gårdsproduktion”
— |
Vad gäller gårdsproduktion stryks meningarna ”får mjölk från högst två på varandra följande mjölkningar användas. Mjölken från den första mjölkningen ska i så fall kylförvaras under tiden”. Dessa anses överflödiga med beaktande av den bestämmelse enligt vilken ”Löpläggningen ska ske högst 16 timmar efter den äldsta mjölkningen” vad gäller denna slags produktion. |
3.3 Underrubrik IV.5.3 ”Bearbetning”
— |
Det preciseras att prickningen ska genomföras från och med den fjärde dagen efter löpläggningsdagen i stället för fjärde dagen efter löpläggningen, i syfte att undvika varje tvetydighet i samband med kontroller och i överensstämmelse med de metoder som används inom branschen. |
4. Rubrik IV.8 ”Märkning”
Skyldigheten att på märkningen inkludera uppgiften ”kontrollerad ursprungsbeteckning” upphävs och ersätts med skyldigheten att inkludera EU:s symbol för skyddade ursprungsbeteckningar, i syfte att förbättra läsbarheten och uppnå synergieffekter vid kommunikation beträffande produkter som är registrerade med skyddad ursprungsbeteckning (SUB).
5. Rubrik IV.9 ”Nationella krav”
I enlighet med den nationella reformen av ovannämnda system för kontroll av ursprungsbeteckningar görs ett tillägg i form av en tabell med de viktigaste punkter som ska kontrolleras och utvärderingsmetoden för dessa.
BILAGA II
KONSOLIDERAT SAMMANFATTANDE DOKUMENT
Rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1)
”FOURME D’AMBERT”
EG-nr: FR-PDO-0217-010150–6.7.2012
SGB ( ) SUB (X)
1. Beteckning
”Fourme d’Ambert”
2. Medlemsstat eller tredjeland
Frankrike
3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet
3.1 Produkttyp
Klass 1.3 |
Ost |
3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i punkt 1 är tillämplig
Ost som omfattas av ursprungsbeteckningen ”Fourme d’Ambert” framställs av komjölk till vilken löpe har tillsatts. Osten är cylinderformad med en höjd på 17–21 cm, en diameter på 12,5–14 cm och en vikt på 1,9–2,5 kg och består av en grönspräcklig massa som framställs utan att ostmassan har pressats eller kokats, men som har syrats och saltats.
Fetthalten ska vara minst 50 g per 100 g ost efter fullständig torkning. Torrsubstanshalten får inte vara lägre än 50 g per 100 g lagrad ost.
Osten får bära ursprungsbeteckningen ”Fourme d’Ambert” först 28 dagar efter löpläggningsdagen.
”Fourme d’Ambert” är en ost som täcks av en tunn, torr ljusgrå till grå skorpa som kan ha vita, gula och röda mögelfläckar och blåaktiga ådringar. Den gräddvita massan ska rymma håligheter och ha en jämn fördelning av blågröna mögelinslag.
”Fourme d’Ambert” har en mjuk och fyllig textur. Smaken är ren och parfymerad med ett mjölkproduktsinslag som betonas genom en kombination av smaker med ursprung i aktiviteten hos stammar av Penicillium roqueforti. Resultatet blir en smak av fruktigt slag. En bismak av salt och en lätt bitterhet godtas.
3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)
—
3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)
Mjölkkornas basföda ska året om komma uteslutande från det geografiska område som beteckningen omfattar. Korsblommiga växter får inte konsumeras eller ges som grönfoder och detta förbud gäller för samtliga djur på en gård.
I genomsnitt under ett år ska gräs från bete, torkat eller förtorkat gräs eller gräsensilage uppgå till minst 50 % av mjölkkornas basföda, uttryckt i torrsubstans. Varje enskild dag ska gräs från bete, torkat eller förtorkat gräs eller gräsensilage uppgå till minst 30 % av mjölkkornas basföda, uttryckt i torrsubstans.
Utanför betesperioden ska mjölkkorna varje dag ges minst 3 kg hö per ko, uttryckt i torrsubstans.
Under den period då det finns tillgång till gräs, från det att väderförhållandena tillåter det, är det obligatoriskt att låta lakterande mjölkkor beta. Perioden får inte understiga 150 dagar per år.
Tillskottet av kompletterande foder och tillsatser begränsas till i genomsnitt 1 800 kg torrsubstans per mjölkko och år för samtliga mjölkkor.
Endast sådana råvaror och tillsatser som anges i en positivlista får finnas i kompletterande foder och tillsatser som ges till mjölkkor.
I djurens foder får det uteslutande förekomma växter, samprodukter och kompletterande foder från produkter som inte är genetiskt modifierade.
3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området
Mjölkproduktionen och framställningen, mognadslagringen och förvaringen av ostarna i 28 dagar efter löpläggningsdagen ska äga rum i det geografiska området.
3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.
Skärning i ”Fourme d’Ambert” tillåts såvida det inte förvanskar texturen.
3.7 Särskilda regler för märkning
Märkningen på ”Fourme d’Ambert” ska omfatta beteckningens namn i bokstäver med en storlek som minst motsvarar två tredjedelar av storleken på de största bokstäver som förekommer på märkningen samt EU:s symbol för skyddade ursprungsbeteckningar.
Det är förbjudet att lägga till någon som helst beteckning i anslutning till ursprungsbeteckningens namn med undantag för varumärken eller särskilda märkesnamn.
4. Kort beskrivning av det geografiska området
Det geografiska området för ”Fourme d’Ambert” har följande omfattning:
Departementet Puy-de-Dôme
Kantonerna Ambert, Ardes, Arlanc, Besse-et-Saint-Anastaise, Bourg-Lastic, Courpière, Cunlhat, Herment, Manzat, Montaigut, Olliergues, Pionsat, Pontaumur, Pontgibaud, Rochefort-Montagne, Saint-Amant-Roche-Savine, Saint-Anthème, Saint-Dier-d’Auvergne, Saint-Germain-l’Herm, Saint-Gervais-d’Auvergne, Saint-Rémy-sur-Durolle, Tauves, Thiers, La Tour-d’Auvergne, Viverols; samtliga kommuner.
Kommunerna Aydat, Bansat, Blot-l’Eglise, Bongheat, Chaméane, Champagnat-le-Jeune, Chanat-la-Mouteyre, Chanonat, La Chapelle-sur-Usson, Châteldon, Châtelguyon, Clémensat, Combronde, Courgoul, Cournols, Creste, Durtol, Egliseneuve-des-Liards, Enval, Esteil, Grandeyrolles, Isserteaux, Lachaux, Lisseuil, Ludesse, Manglieu, Mauzun, Menat, Montaigut-le-Blanc, Montmorin, Néronde-sur-Dore, Neuf-Eglise, Olloix, Orcines, Orléat, Paslières, Peschadoires, Peslières, Pignols, Pouzol, Puy-Guillaume, Ris, Romagnat, Saint-Etienne-sur-Usson, Saint-Floret, Saint-Gal-sur-Sioule, Saint-Genès-Champanelle, Saint-Genès-la-Tourette, Saint-Gervazy, Saint-Jean-en-Val, Saint-Jean-Saint-Gervais, Saint-Martin-d’Ollières, Saint-Nectaire, Saint-Pardoux, Saint-Quentin-sur-Sauxillanges, Saint-Rémy-de-Blot, Saint-Sandoux, Saint-Saturnin, Saint-Vincent, Sallèdes, Saulzet-le-Froid, Saurier, Sauxillanges, Sayat, Servant, Sugères, Teilhet, Tourzel-Ronzières, Valz-sous-Châteauneuf, Vernet-la-Varenne, Le Vernet-Sainte-Marguerite, Verrières, Vodable, Volvic.
Departementet Cantal
Kantonerna Allanche, Condat, Murat, Saint-Flour – Nord, Saint-Flour – Sud: samtliga kommuner.
Departementet Loire
Kommunerna Chalmazel, La Chamba, La Chambonie, Jeansagnière, Lérigneux, Roche, Saint-Bonnet-le-Courreau, Sauvain.
5. Samband med det geografiska området
5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området
Det geografiska området för ”Fourme d’Ambert” ligger i ett bergsområde och omfattar följande:
— |
Ett område som består av Forez ”högt belägna stubbmark” i anslutning till Forez-bergens toppar i gränsområdet mellan departementen Loire och Puy-de-Dôme. Den ”högt belägna stubbmarken” utgörs av stora karga vidder på en berggrund av granit, omgivna av barrskogsbevuxna sluttningar. Nederbörden är riklig (i genomsnitt över 1 000 mm per år) och området påverkas av både havet och inlandet (årsmedeltemperaturen understiger 10 °C). |
— |
Ett område som huvudsakligen består av platåer av kristalliska eller vulkaniska bergarter som genomkorsas av djupa dalar och som på grund av höjden eller de branta sluttningarna också är bergigt, i motsats till Limagne-området på låg höjd, med en flack terräng, en jordmån som huvudsakligen består av kalkhaltig lera och ett torrare klimat. |
Höjden och det nederbördsrika klimatet i det geografiska området utgör en gynnsam miljö för gräsets tillväxt.
Det finns säkra belägg för att framställningen av ”Fourme d’Ambert” har sitt ursprung under högmedeltiden eftersom den skildras i form av en stenskulptur i ett gammalt feodalkapell i hjärtat av Forez-bergen. På den ”högt belägna stubbmarken” finns fäbodar (”jasseries”) (byggnader vid fäbodvallar som ligger högre än de permanenta bostäderna, dvs. över 1 200 meters höjd) som vittnar om det herdebruk som är knutet till framställningen av ”Fourme d’Ambert”, vilken pågått sedan mycket lång tid tillbaka. Fram till mitten av 1900-talet ingick denna i en mycket speciell ekonomisk och social ordning. De små besättningarna fördes på sommarbete under den varma årstiden så att ängarna i närheten av byarna kunde lämnas orörda fram till höskörden, som blev till vinterfoder. Skötseln av djuren, ostframställningen och vaktandet av besättningen hanterades helt och hållet av kvinnorna, som levde i bergen under en del av året, medan männen blev kvar i byn för att ta hand om höbärgningen och spannmålsskörden. Vid framställningen placerades fourmes-osten, efter att ha tagits ur sin form, på hängrännor för avrinning tillverkade av barrträdsvirke (urholkade halva stammar) och anpassade efter ostens form.
Ännu i våra dagar använder uppfödarna gräs som huvudsakligt foder till mjölkkorna. Framställningstekniken har å sin sida förändrats till följd av produktionsutvecklingen i början av 1900-talet, men metoder som är gemensamma för alla producenter har, liksom den specifika sakkunskapen, bevarats. I dag krävs det specifik sakkunskap för att framställa ”Fourme d’Ambert”. Ostmassan skärs upp i korn av ”majskornsstorlek” som därefter rörs om för att de ska täckas av en hinna som hindrar dem från att klibba ihop när de läggs i en form. Före formläggningen gör en första avrinning på en duk att ostmassan kan avskiljas från en del av vasslen utan att kornen krossas. När ostmassan lagts i formar genomförs avrinningen utan pressning genom vändningar, så att all kvardröjande vassle töms ut och de håligheter som uppstått i osten under föregående etapp bevaras. Saltningen bidrar till att fullborda avrinningen. När osten fått en tillräckligt stabil form, det vill säga efter en period på minst fyra dagar, genomförs prickningen för att åstadkomma luftöppningar genom vilka syre kan tränga in i osten. Hanteringen av temperatur och fuktighet under mognadslagringen gör det möjligt för en skorpa att bildas och gör samtidigt att man kan kontrollera utvecklingen av Penicillium roqueforti.
5.2 Specifika uppgifter om produkten
”Fourme d’Ambert” är en ost av komjölk med en karakteristisk cylindrisk, avlång och upprätt form, som är mellan 17 och 21 cm hög och mellan 12,5 och 14 cm i diameter.
Massan kännetecknas av hålrum och en jämn fördelning av mögelinslag från utvecklingen av Penicillium roqueforti.
Osten har en mjuk och fyllig textur.
5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)
Formen på ”Fourme d’Ambert” är knuten till den ekonomiska och sociala ordning som under tidens lopp har utvecklats i det geografiska området, för att man skulle kunna dra nytta av en naturmiljö som var gynnsam för bete och boskapsuppfödning.
Denna form var i själva verket anpassad till de små besättningarna och den kvinnliga arbetskraft som framställde osten. Det krävdes inte mycket mjölk och bearbetningen blev enkel. Den karakteristiska avlånga och upprätta formen på ”Fourme d’Ambert” var särskilt anpassad till avrinningen i de hängrännor av barrträdsvirke som användes under denna tid.
Den jämnt fördelade marmoreringen i ”Fourme d’Ambert”-massan har anknytning till den sakkunskap som tillämpas vid framställningen. Storleken på ostmassans korn, som har med omrörningen att göra, avgör nämligen hur sammanhållen massan blir och främjar bildandet av de håligheter som krävs för att Penicillium roqueforti ska utvecklas. Denna utveckling förstärks av att det genomförs en första avrinning på en duk och därefter en avrinning utan pressning, genom vändning och genom att det tillförs syre tack vare prickningen. Osten får en fastare form under mognadslagringen.
Den mjuka och fylliga texturen hos ”Fourme d’Ambert” uppstår framför allt genom att man avstår från malning och genom en anpassning av avrinningen, saltningen och mognadslagringen.
Eftersom ”Fourme d’Ambert” är ett resultat av en särskild miljö, ett särskilt levnadssätt och en särskild ostframställningsteknik är denna ost även ett uttryck för en mänsklig gemenskap i en naturmiljö präglad av medelhöga berg.
Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen
(artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006)
https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCFourmeDAmbert.pdf
(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Ersatt av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 343, 14.12.2012, s. 1).
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/8 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1208/2013
av den 25 november 2013
om godkännande av en mindre ändring av produktspecifikationen för en skyddad beteckning som tagits upp i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Prosciutto di Parma [SUB])
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artikel 53.2 andra stycket, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionen har i enlighet med artikel 53.1 första stycket i förordning (EU) nr 1151/2012 granskat Italiens begäran om godkännande av en ändring av produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma”, vilken registrerades i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 av den 12 juni 1996 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 (2). |
(2) |
Syftet med ansökan är att ändra produktspecifikationen enligt följande. |
(3) |
I enlighet med allmänna hälsoråd, vilka nu bekräftats av Världshälsoorganisationen, har den högsta tillåtna genomsnittliga salthalten sänkts från 6,9 % till 6,2 % och den lägsta tillåtna genomsnittliga salthalten har sänkts från 4,5 % till 4,2 %. |
(4) |
När det gäller märkningen av ”Prosciutto di Parma” som saluförs förpackad i skivor har det införts ett krav på att förpacknings- och skivningsföretagets logotyp ska anges under konsortiets logotyp, i stället för produktionsföretagets logotyp. Det har dessutom gjorts obligatoriskt att på ”Prosciutto di Parma” som saluförs förpackad i skivor ange produktionsföretaget eller åtminstone namnet på en person som finns med i kontrollsystemet för den skyddade ursprungsbeteckningen och som därmed omfattas av alla kontroll- och tillsynsförfaranden inom systemet. Bestämmelserna i det sammanfattande dokumentet om den grafiska utformningen på förpackningen har ersatts med mindre detaljerade bestämmelser. |
(5) |
Tabellen med uppgifter om minsta hållbarhet för de olika produkttyperna och för de olika produktionstekniker med vilka ”Prosciutto di Parma” i skivor förpackas har ändrats i enlighet med ett antal nyligen gjorda undersökningar på området. |
(6) |
En precisering har gjorts för att ytterligare förtydliga vilka skinkor som får användas för framställningen av ”Prosciutto di Parma”, genom att den befintliga texten (centrala kategorier i EU:s klassificeringsskala) kompletterats med en uppgift om att det ska vara skinkor i kategorierna U, R och O. |
(7) |
Kommissionen har granskat dessa ändringar och funnit att de är befogade. Eftersom ändringarna är mindre ändringar enligt artikel 53.2 tredje stycket i förordning (EU) nr 1151/2012 får kommissionen godkänna dem utan att följa det förfarande som anges i artiklarna 50 och 52 i den förordningen. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma” ska ändras i enlighet med bilaga I till denna förordning.
Artikel 2
Ett konsoliderat sammanfattande dokument med de viktigaste uppgifterna i produktspecifikationen återfinns i bilaga II till denna förordning.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 25 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Dacian CIOLOȘ
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.
(2) EGT L 148, 21.6.1996, s. 1.
BILAGA I
I produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma” godkänns följande ändringar:
ANSÖKAN OM ÄNDRING
Rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1)
ANSÖKAN OM ÄNDRING ENLIGT ARTIKEL 9
”PROSCIUTTO DI PARMA”
EG-nr: IT-PDO-0317-01028–9.8.2012
SGB ( ) SUB (X)
1. Rubrik i produktspecifikationen som berörs av ändringen
— |
Produktbeskrivning |
— |
Framställningsmetod |
— |
Märkning |
2. Typ av ändring(ar)
— |
Ändring av sammanfattande dokument eller sammanfattning. |
3. Ändring(ar)
Nedan följer en sammanfattning av de ändringar som görs av det sammanfattande dokumentet och produktspecifikationen.
Den första ändringen avser del B av produktspecifikationen och punkt 5.2 i det sammanfattande dokumentet. Ändringen gäller vattenhalt och salthalt i produkten. Överlag har bestämmelserna förenklats. Den största ändringen avser en sänkning av den högsta respektive lägsta tillåtna genomsnittliga salthalten. Den högsta tillåtna genomsnittliga salthalten sänkts från 6,9 % till 6,2 % och den lägsta tillåtna genomsnittliga salthalten har sänkts från 4,5 % till 4,2 %. Syftet med detta är att sänka salthalten avsevärt i förhållande till tidigare värden. Beslutet om detta har fattats på grundval av allmänna hälsoråd, vilka numera också bekräftats av Världshälsoorganisationen.
Den andra ändringen görs i del B (närmare bestämt den sista punkten avseende märkning), del H i produktspecifikationen, samt punkt 3.7 i det sammanfattande dokumentet och avser märkningen av skivad och förpackad ”Prosciutto di Parma”. Bestämmelserna har ersatts av en mer allmän formulering utan tekniska krav. Syftet med ändringen är att göra det enklare att ändra bestämmelserna om den grafiska utformningen av förpackningen i framtiden genom att det endast kommer att vara nödvändigt att ändra produktspecifikationen och/eller en bilaga till direktivet och inte samtliga dokument.
Den tredje ändringen görs i del H i produktspecifikationen, men berör inte det sammanfattande dokumentet. Även här handlar det om den grafiska utformningen av förpackningen för skivad ”Prosciutto di Parma”. För större transparens inom handeln föreskrivs här att förpackningsföretagets eller skivningsföretagets logotyp ska anges under hertigkronan i stället för produktionsföretagets logotyp. I förhållande till konsumenten är det förpackningsföretaget och skivningsföretaget som ansvarar för produkten i och med att det är dessa som sist hanterar produkten innan den saluförs. Enligt märkningslagstiftningen ska det anges på vilken ort förpackningsföretaget är beläget. Vid sidan om den uppgiften är det av tydlighetsskäl lämpligt att ange den alfanumeriska kod som identifierar företaget inom produktionssystemet för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma”.
Övriga ändringar, dvs. av artiklarna 13 och 14 i direktivet, vilka avser skivning och förpackning av ”Prosciutto di Parma”, är nära kopplade till denna ändring. Syftet med ändringarna är att göra det obligatoriskt att på förpackningar med skivad ”Prosciutto di Parma” ange produktionsföretagets eller förpackningsföretagets namn. Produktionsföretaget och förpackningsföretaget ska ingå i kontrollsystemet för den aktuella skyddade ursprungsbeteckningen och ska omfattas av samtliga kontroll- och certifieringsförfaranden som gäller för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma I detta syfte har artikel 13 kompletterats och en ny artikel, artikel 14, har införts.
Skälen för detta anges nedan. I den version av produktspecifikationen som begäran om ändring avser anges inte att det är obligatoriskt att på etiketten eller förpackningen ange produktionsföretaget eller förpackningsföretaget, vilket gör det möjligt att i enlighet med nationell lagstiftning och EU-lagstiftning i stället ange distributionsföretaget eller saluföringsföretagets namn. De senare omfattas varken av produktions-, kontroll-, och förpackningssystemet för produkten eller av den tillsyn som utförs av certifieringsorganet för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma”.
Mot bakgrund av de nya principer som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1169/2011 (2), särskilt artikel 8 och framåt, har man beslutat att i enlighet med förordningen (detta görs redan nu i förväg eftersom förordningen ännu inte har trätt i kraft) identifiera den ”livsmedelsföretagare som är ansvarig för livsmedelsinformationen” i enlighet med förordningen som ska ha det faktiska ansvaret för att kontrollera att uppgifterna i märkningen verkligen stämmer med vads om gäller för ”Prosciutto di Parma”. Endast de producenter som har bearbetat och kontrollerat produkterna och de förpackningsföretag/skivningsföretag som skivat och förpackat produkten kan komma i fråga för kontrollen. Skivningen och förpackningen är två processer som inte kan separeras och följaktligen är skivningsföretaget och förpackningsföretaget ett och samma företag. Dessa kan ge de garantier som krävs vad gäller märkningens överensstämmelse med innehållet och kan därför legitimt betraktas som ”ansvariga för livsmedelsinformationen” i förhållande till konsumenten. Det skulle därför med utgångspunkt i orsaken till begäran om ändring kunna betraktas som diskriminering och olämpligt om det endast föreskrivs att producentens namn ska anges.
Syftet med ändringen är för övrigt att välja ut ”ansvariga för livsmedelsinformationen” enbart bland de personer som ingår i det officiella kontrollsystem som tillämpas av kontrollorganet för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma”. Både producenterna och förpacknings- och skivningsföretagen omfattas av regelbundna kontroller som genomförs av de behöriga myndigheterna. Om bara en av dessa två typer av aktörer skulle väljas ut skulle detta strida mot själva syftet med begäran om ändring.
Av dessa skäl anser man att det är nödvändigt att föreskriva att producentföretagets namn eller förpacknings- och skivningsföretagets namn ska anges.
Genom att det anges fullständiga uppgifter om företaget (i stället för den alfanumeriska koden och andra koder) förbättras produktens spårbarhet och systemet blir öppnare och tydligare, även för genomsnittskonsumenten.
Även om förpacknings- och skivningsföretagets namn anges under den svarta triangeln kan producenten också ange sitt varumärke och ange uppgifter om på vilken ort företaget är verksamt.
Det övergripande syftet med att ange fullständiga uppgifter för de aktuella aktörerna på förpackningens framsida är att ge konsumenterna garantier för att produkten ”Prosciutto di Parma” överensstämmer med uppgifterna i märkningen. Ansvaret för överensstämmelsen vilar på de aktuella aktörerna som kontrolleras av kontrollorganet. Ändringen syfte är att säkra största möjliga öppenhet vad gäller de uppgifter som anges på förpackningen, enbart i syfte att ge konsumenten så tydlig information som möjligt.
En annan ändring avser bestämmelserna om skivning och innebär en förenkling av bestämmelserna i artikel 12 i direktivet om normer för minsta hållbarhet för skivad och förpackad ”Prosciutto di Parma”. I enlighet med resultaten av ett antal nyligen genomförda undersökningar anses det lämpligt att se över tabellen över tidsfrister för olika produktkategorier och olika typer av förpackningar.
Den sista ändringen avser del C i produktspecifikationen och särskilt avsnittet som berör uppfödningen av grisar för produktion av ”Prosciutto di Parma”. I definitionen för den aktuella uppfödningstekniken anges att syftet med denna är att föda upp tunga svin genom en måttlig daglig viktökning, samt att producera slaktkroppar i enlighet med de centrala kategorierna i EU:s klassificeringsskala. I italiensk lagstiftning görs åtskillnad mellan tunga svin (H) och lätta svin (L) och dessutom görs en uppdelning i enlighet med EU-lagstiftningen som innebär att djuren klassificeras i kategorier med följande bokstavsbeteckningar: EUROP. Texten innehåller inga direkta hänvisningar till dessa bokstavsbeteckningar, men det anges ändå tydligt att ”Prosciutto di Parma” endast kan framställas av skinkor från tunga svin (H) ur de centrala kategorierna i gemenskapens klassificeringsskala, dvs. de kategorier som bär beteckningarna U, R och O. Slaktkroppar med beteckningarna E och P får inte användas. Detta val gjordes i samband med att man utarbetade produktspecifikationen och byggde på övertygelsen att egenskaperna hos skinkor enligt kategorierna E och P inte är förenliga med produktionskraven för ”Prosciutto di Parma”.
Det diskuteras för närvarande inom EU om huruvida man ska föra in kategorin S i den tidigare nämnda klassificeringsskalan EUROP. Det förefaller i det nuvarande skedet av lagstiftningsförfarandet som om att gemenskapens klassificeringsskala kommer att döpas om till SEUROP, vilket kommer att ge direkta effekter för bland annat Italien, då en sådan klassificering kommer att beröra såväl tunga som lätta svin.
Denna nyhet skulle kunna innebära svårigheter vad gäller tolkningen av produktspecifikationen. Det kan komma att bli svårt att avgöra vad som menas med de centrala kategorierna i EU:s klassificeringsskala och det finns en risk för att man tillåter att olämpliga råvaror används och för att utesluter andra råvaror som egentligen lämpar sig utmärkt för produktion av ”Prosciutto di Parma”. Inom den nya klassificeringsskalan skulle de aktuella centrala kategorierna kunna utgöras av E, U, R och O eller av enbart U och R. I det första fallet skulle skinkor med beteckningen E läggas till de centrala kategorierna, vilket skulle innebära en ökad risk för att råvaror som inte är lämpliga för produktion av ”Prosciutto di Parma” skulle komma i fråga. I det andra fallet skulle skinkor med beteckningen O inte längre få användas, trots att dessa har alla de egenskaper som krävs för produktionen av ”Prosciutto di Parma”.
Mot bakgrund av detta och för att motverka otydligheter vid tolkningen av produktspecifikationen förefaller det lämpligt att förtydliga texten om centrala kategorier i EU:s klassificeringsskala med en uppgift om att de centrala kategorierna är de som bär beteckningarna U, R och O.
(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Förordningen har ersatts av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 343, 14.12.2012, s. 1).
BILAGA II
KONSOLIDERAT SAMMANFATTANDE DOKUMENT
Rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1)
”PROSCIUTTO DI PARMA”
EG-nr: IT-PDO-0317-01028-9.8.2012
SGB ( ) SUB (X)
1. Beteckning
”Prosciutto di Parma”
2. Medlemsstat eller tredjeland
Italien
3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet
3.1 Produkttyp
Klass 1.2 |
Köttprodukter (värmebehandlade, saltade, rökta etc.) |
3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i punkt 1 är tillämplig
Mognadslagrad lufttorkad skinka. Identifieras genom en brännmärkning på svålen. Rundad form. Distala delar och eventuella yttre skönhetsfel som kan skada produktens image har putsats bort. Andelen kött utan svål ovanför lårbenshalsen får vara högst 6 cm. Vikt: Vanligtvis mellan åtta och tio kg, aldrig under sju kg. Snittytans färg: enhetlig mellan rosa och röd med helt vita fettpartier. Smak och doft: Smaken är söt och god, saltet är föga framträdande och doften stark och karakteristisk. Produkten uppfyller kraven angående vattenhalt, salthalt och proteinsammansättning. Efter brännmärkningen får skinkan med beteckningen ”Prosciutto di Parma” saluföras hel, i benfria bitar i varierande form och vikt eller i skivor som förpackas på lämpligt sätt.
3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)
Den råvara (färsk skinka) som används för att framställa ”Prosciutto di Parma” utmärks av följande egenskaper: fettets konsistens fastställs på grundval av jodtalet och halten av linolsyra i skinkans inre och yttre underhudsfettlager. Jodtalet för varje enskild skinka får inte överstiga 70 och linolsyrahalten får inte överstiga 15 %. Fettlagrets tjocklek mäts på den yttre delen av den färska kantskurna skinkan, i en rak vinkel i förhållande till lårbenshalsen. Tjockleken bör vara cirka 20 mm hos de färska skinkor som ska beredas till ”Prosciutto di Parma” på 7–9 kg och cirka 30 mm hos de färska skinkor som ska beredas till ”Prosciutto di Parma” på mer än 9 kg. Fettlagret (inklusive svålen) hos dessa båda typer av färska skinkor får under inga omständigheter vara mindre än 15 mm respektive 20 mm. I toppen bör fettlagret vara så pass tjockt att det inte lossnar från själva köttet. De färska trimmade skinkorna bör väga mellan 12 och 14 kg och får inte väga mindre än 10 kg.
3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)
Tillåtna foder, kvantiteter och villkor för användning anges i två tabeller, där den första gäller tillåtna foder upp till 80 kg levande vikt och den andra gäller tillåtna foder under slutgödningsperioden. Fodret ges helst i flytande form (skulor eller mäsk), traditionellt blandat med vassle.
Under den första fasen ska spannmål utgöra minst 45 % av den totala fodergivan och följande foder är tillåtna utöver dem som anges för den andra fasen: majsglutengryn och/eller majsglutenfoder, urkärnade johannesbröd, fiskmjöl, sojamjöl, destillerirester, kärnmjölk, fetter med en smältpunkt över 36 °C, lysin, majsensilage.
Under den andra fasen, gödningsfasen, ska spannmål utgöra minst 55 % av den totala fodergivan och följande foder är tillåtna: majs, krossad majs och/eller majskolvar, sorghum, korn, vete, rågvete, havre, mindre vanliga spannmålsslag, kli och andra biprodukter från bearbetning av vete, torkad potatis, pressad och ensilerad betmassa, linkakor, torkade betrester efter sockerframställning, äppel- eller päronmäsk, druv- eller tomatskal för att förbättra matsmältningen, vassle, kärnmjölk, torkat lusernmjöl, melass, mjöl på pressrester från soja, solrosfrön, sesamfrön, kokos, majskorn, ärter och/eller andra baljväxter, öljäst och andra sorters jäst, samt fetter med en smältpunkt över 40 °C.
3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området
Produktionsverksamheten och mognadslagringen ska ske i det produktionsområde som anges i punkt 4 för att garantera produktens kvalitet, spårbarhet och kontroll.
3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.
Efter märkningen får skinka med beteckningen ”Prosciutto di Parma” säljas hel, i benfria bitar i varierande form och vikt eller i skivor som förpackas på lämpligt sätt. I det senare fallet får skivningen och förpackningen uteslutande ske i det särskilda produktionsområde som anges i första stycket i punkt 4, och produkten ska vara märkt på ett outplånligt sätt med den skyddade ursprungsbeteckningens logotyp i enlighet med punkt 3.7 för att garantera de kvalitativa egenskaper som är typiska för ”Prosciutto di Parma” och en fullständig spårbarhet för produkten.
3.7 Särskilda regler för märkning
Det främsta kännetecknet för en skinka med den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma” och som gör att den särskiljer sig från andra skinkor på marknaden är den så kallade hertigkronan (ett brännmärke föreställande en stiliserad krona med fem spiror tillsammans med ordet ”Parma”). Kronan både identifierar och kvalitetssäkrar skinkan, dvs. den skiljer ut parmaskinkan från andra lufttorkade skinkor och garanterar att den är äkta (identifieringsmärke) och har genomgått alla de föreskrivna produktionsetapperna och att de ansvariga utfört kontroller vid varje etapp. Den skyddade ursprungsbeteckningen får endast användas på villkor att skinkan brännmärktsmed hertigkronan. Om brännmärkning med hertigkronan saknas får beteckningen ”Prosciutto di Parma” inte användas i märkningen, på förpackningen i saluföringshandlingarna eller vid själva saluföringen (detta gäller hel, skivad och förpackad skinka, samt vid försäljning i lösvikt).
I märkningen på ”Prosciutto di Parma” ska följande uppgifter finnas:
— |
Hel skinka med ben:
|
— |
Förpackad, hel, benfri skinka eller förpackad benfri skinka i bitar:
|
— |
Skivad och förpackad skinka:
|
Andra uppgifter av typen ”classico” (klassisk), ”autentico” (autentisk), ”extra”, ”super” får inte förekomma tillsammans med den skyddade ursprungsbeteckningen. Uppgifterna ”disossato” (urbenad) och ”affettato” (skivad) får förekomma.
4. Kort beskrivning av det geografiska området
”Prosciutto di Parma” framställs i det begränsade geografiska område som utgörs av provinsen Parma (i regionen Emilia-Romagna), minst 5 km söder om Via Emilia. Området sträcker sig till 900 meters höjd och avgränsas i öster av floden Enza och i väster av ån Stirone.
Råvaran kommer från ett geografiskt område som är större än bearbetningsområdet och som omfattar följande regioner: Emilia-Romagna, Veneto, Lombardiet, Piemonte, Molise, Umbrien, Toscana, Marche, Abruzzerna och Latium (Italien).
5. Samband med det geografiska området
5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området
”Prosciutto di Parmas” särskilda egenskaper är nära kopplade till natur- och miljövillkoren i området och till vissa mänskliga faktorer. Dessa är också av avgörande betydelse för att de höga standarderna vad gäller kvalitet, hygien och livsmedelssäkerhet ska kunna bibehållas. Inom det avgränsade geografiska makroområdet är det endast ett fåtal begränsade områden, med unika förhållanden och särskild mänsklig kompetens, som har utvecklats till produktionsområden för den skinka som får använda ursprungsbeteckningen. Produktionsområdet för ”Prosciutto di Parma”, som är en liten del av provinsen Parma, är ett sådant begränsat område. Inom det avgränsade området råder unika ekologiska, klimatmässiga och miljömässiga förhållanden, där vinden från havet blåser in från Versiliens kust, passerar genom olivodlingar och pinjelundar i Val di Magra, fortsätter genom bergspassen i Apenninerna, där vinden förlorar sin fuktighet, och på vägen för med sig doften av kastanjer och torkar parmaskinkorna och ger dem deras unika sötma.
5.2 Specifika uppgifter om produkten
”Prosciutto di Parma” är en lufttorkad skinka som har mognats lagrats under minst 12 månader. De enda tillåtna ingredienserna är skinka och salt. Slutprodukten har en rundad yttre form. Distala delar (ben) har putsats bort och andelen kött utan svål ovanför lårbenshalsen får vara högst 6 cm. Den mognadslagrade produkten väger vanligtvis 8–10 kg, aldrig under 7 kg. Snittytans färg ska vara enhetlig mellan rosa och röd med helt vita fettpartier. Smaken är söt och god, saltet är föga framträdande och doften god och karakteristisk. Vid analys ska produkten uppfylla noggranna krav angående vattenhalt (59–63,5 %), salthalt (4,2–6,2 %) och proteinsammansättning (24–31 %).
5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)
De produktionskriterier som ska uppfyllas för att produkten ska få bära ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma” har ett mycket nära samband med miljövillkoren och de naturliga och mänskliga faktorerna. Det finns en stark koppling mellan råvaran och ”Prosciutto di Parma”, som tillsammans med utvecklingen av produktionen och det geografiska områdets socioekonomiska utveckling har lett fram till skinkans unika egenskaper. Råvaran har särskilda egenskaper som helt och hållet beror på förhållandena i det geografiska makroområdet. I norra och centrala Italien (det område som anges i punkt 4.2) har man fött upp svin sedan etruskisk tid.
Uppfödningen av tunga svin som slaktas när de är lite äldre har utvecklats i etapper. I början födde man upp inhemska raser och uppfödningen utvecklades i takt med att miljövillkoren och de ekonomiska och sociala förhållandena förändrades, som till exempel genom att metoderna för spannmålsodling och mjölkbearbetning utvecklades, vilket påverkade utfodringsmetoderna. Den naturliga slutprodukten av den historiska utvecklingen är den aktuella skinkan med ursprungsbeteckningen. Inom det avgränsade geografiska makroområdet finns det endast ett begränsat område som tack vare sina unika miljöförhållanden och den särskilda mänskliga kompetensen har utvecklats till produktionsområdet för ”Prosciutto di Parma”. Detta avgränsade område utgör en liten del av provinsen Parma. På grund av områdets geografiska placering råder unika ekologiska, klimatmässiga och miljömässiga förhållanden, där vinden från havet blåser in från Versiliens kust, passerar genom olivodlingar och pinjelundar i Val di Magra, fortsätter genom bergspassen i Apenninerna, där den förlorar sin fuktighet och på vägen för med sig doften av kastanjer och torkar parmaskinkorna och ger dem deras unika sötma.
Parma ligger i hjärtat av det gamla Gallia Cisalpina (Gallien hitom alperna) vars invånare födde upp stora flockar med svin och var särskilt skickliga på att framställa saltade skinkor.
Går man längre fram i tiden hittar man många skriftliga hänvisningar till skinkan och dess framställningsmetoder, bland annat i handelskammarens förteckningar från 1913, där det aktuella produktionsområdet nämns. Den första rent hantverksmässiga fasen har i våra dagar utvecklats till en industriell process som ändå bibehåller produktens traditionella egenskaper.
Produktens ursprung är historiskt dokumenterat och detta gäller även råvarans ursprungsområde. Produkten har utvecklats ur den typiska landsbygdskultur som är gemensam för hela det makroområde som anges ovan och som är koncentrerat till en viss del av provinsen Parma på grund av mikroklimat och andra unika miljöförhållanden.
Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen (artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006)
De italienska myndigheterna har inlett det nationella förfarandet för invändningar enligt artikel 5.5 i förordning (EG) nr 510/2006 genom att ansökan om ändring av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Prosciutto di Parma” offentliggjordes i Italiens officiella tidning nr 154 av den 4.7.2012.
Produktspecifikationens konsoliderade text finns att läsa på följande Internetadress:
http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335
eller
kan hämtas direkt från startsidan på webbplatsen för Ministeriet för jordbruks-, livsmedels- och skogsbrukspolitik (www.politicheagricole.it), där man klickar på ”Qualità e sicurezza” (högst upp till höger på skärmen) och sedan på ”Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE”.
(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Förordningen har ersatts av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 343, 14.12.2012, s. 1).
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/17 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1209/2013
av den 25 november 2013
om godkännande av en annan ändring än en mindre ändring av produktspecifikationen för en beteckning som tagits upp i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar [Camembert de Normandie (SUB)]
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artikel 52.2, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionen har i enlighet med artikel 53.1 första stycket i kommissionens förordning (EG) nr 1151/2012 granskat Frankrikes ansökan om godkännande av en ändring av produktspecifikationen för den skyddade geografiska beteckningen ”Camembert de Normandie” som registrerats med stöd av kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 (2). |
(2) |
Eftersom den aktuella ändringen inte är mindre i den mening som avses i artikel 53.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 har kommissionen offentliggjort ansökan om ändring i enlighet med artikel 50.2 a i samma förordning i Europeiska unionens officiella tidning (3). |
(3) |
Inga invändningar enligt artikel 51 i förordning (EU) nr 1151/2012 har inkommit till kommissionen, och därför bör ändringen godkännas. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den ändring av produktspecifikationen som har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning rörande den beteckning som anges i bilagan till denna förordning godkänns.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 25 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Dacian CIOLOȘ
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 343, 14.12 2012, s. 1.
(2) EGT L 148, 21.6.1996, s. 1.
(3) EUT C 140, 18.5.2013, s. 20.
BILAGA
Jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget och som är avsedda att användas som livsmedel:
Klass 1.3. Ost
FRANKRIKE
Camembert de Normandie (SUB)
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/19 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1210/2013
av den 25 november 2013
om godkännande av en annan ändring än en mindre ändring av produktspecifikationen för en beteckning som tagits upp i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar [Melocotón de Calanda (SUB)]
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artikel 52.2, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionen har i enlighet med artikel 53.1 första stycket i kommissionens förordning (EU) nr 1151/2012 granskat Spaniens ansökan om godkännande av en ändring av produktspecifikationen för den skyddade geografiska beteckningen ”Melocotón de Calanda” som registrerats med stöd av kommissionens förordning (EG) nr 2446/2000 (2). |
(2) |
Eftersom den aktuella ändringen inte är mindre i den mening som avses i artikel 53.2 i förordning (EU) nr 1151/2012 har kommissionen offentliggjort ansökan om ändring i enlighet med artikel 50.2 a i samma förordning i Europeiska unionens officiella tidning (3). |
(3) |
Eftersom inga invändningar i enlighet med artikel 51 i förordning (EU) nr 1151/2012 har inkommit till kommissionen bör ändringen godkännas. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Den ändring av produktspecifikationen som har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning rörande den beteckning som anges i bilagan till denna förordning godkänns.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 25 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Dacian CIOLOȘ
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.
(2) EGT L 281, 7.11.2000, s. 12.
(3) EUT C 179, 25.6.2013, s. 19.
BILAGA
Jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget och som är avsedda att användas som livsmedel:
Klass 1.6. Frukt, grönsaker och spannmål, bearbetade eller obearbetade
SPANIEN
Melocotón de Calanda (SUB)
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/21 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1211/2013
av den 25 november 2013
om godkännande av en mindre ändring av produktspecifikationen för en beteckning som tagits upp i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Banon [SUB])
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1), särskilt artikel 53.2 andra stycket, och
av följande skäl:
(1) |
Kommissionen har i enlighet med artikel 53.1 första stycket i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 granskat Frankrikes ansökan om godkännande av en ändring av produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Banon”, vilken registrerats i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 641/2007 (2). |
(2) |
Syftet med ansökan är att ändra produktspecifikationen genom att precisera beviset på ursprung, framställningsmetoden, märkningen, de nationella kraven och kontaktuppgifterna för de organ som ansvarar för att kontrollera beteckningen. |
(3) |
Kommissionen har granskat ändringen i fråga och funnit att den är befogad. Eftersom ändringen är en mindre ändring i den mening som avses i artikel 53.2 tredje stycket i förordning (EU) nr 1151/2012 får kommissionen godkänna den utan att följa det förfarande som fastställs i artiklarna 50–52 i den förordningen. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Banon” ska ändras i enlighet med bilaga I till denna förordning.
Artikel 2
En konsoliderad sammanfattning av de viktigaste uppgifterna i produktspecifikationen återfinns i bilaga II till denna förordning.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 25 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Dacian CIOLOȘ
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.
(2) EUT L 150, 12.6.2007, s. 3.
BILAGA I
Följande ändring av produktspecifikationen för den skyddade ursprungsbeteckningen ”Banon” har godkänts:
1.1 Bevis på ursprung
Rubriken har kompletterats med bestämmelser om kontroll, garanterat ursprung och spårbarhet för beteckningen. Bestämmelserna har ändrats till följd av att kontrollsystemet har reformerats på nationell nivå.
1.2 Framställningsmetod
På grundval av nationella texter har rubriken kompletterats med delar som rör följande:
— |
Definitionen av hjorden ”Med hjord avses hela gethjorden bestående av mjölkande getter, getter vilkas mjölk har sinat, killingar och bockar.” Genom denna bestämmelse möjliggörs en bättre definition av begreppet ”hjord”. ”Fram till den 31 december 2013 ska mjölkgetter av raserna Communes Provençales, Roves, Alpines och korsningar mellan dessa raser utgöra minst 60 % av varje hjord.” Denna bestämmelse är en anpassningsåtgärd med avseende på hjorden genom vilken uppfödarna ges möjlighet att uppnå målet om 100 % den 1 januari 2014. |
— |
Hjordens foder ”Basfödan i getternas foder ska huvudsakligen komma från det geografiska området. Den ska uteslutande bestå av bete på vall och/eller naturbete, torrfoder av baljväxter och/eller vildväxande gräs och/eller flora som konserverats under lämpliga förhållanden.” Dessa delar läggs till för att på ett bättre sätt precisera det naturliga ursprunget till hjordens basföda. ”Getterna ska beta
Dessa delar läggs till för att tydligt precisera vilka typer av vall som är godkända för utfodringen. ”Under den period då grovfodret huvudsakligen ska utgöras av bete ska utfodringen med hö inte överstiga 1,25 kg råmaterial per dag per vuxen get i hjorden. Utfodringen med hö ska begränsas till 600 kg råmaterial per vuxen get i hjorden per år. Utfodringen med grönfoder i tråg tillåts högst 30 dagar per år, och dessa dagar får inte följa på varandra.” Syftet med denna bestämmelse är att främja betet. ”Tillskottet av kompletterande foder får uppgå till högst 800 g råmaterial per dag per vuxen get i hjorden, med en begränsning på 270 kg råmaterial per år per vuxen get i hjorden. Det kompletterande fodret ska utslaget över året bestå till minst 60 % av spannmål. Tillskottet av torkad lusern får uppgå till högst 400 g råmaterial per dag per vuxen get i hjorden uppdelat på minst 2 tilldelningstillfällen, med en gräns på 60 kg råmaterial per år per vuxen get i hjorden.” Syftet med dessa bestämmelser är att begränsa tillskottet av foder med annat ursprung än bete. ”Tillskottet av foder och torkad lusern med ursprung utanför det område som beteckningen omfattar ska begränsas till 250 kg råmaterial per år och per vuxen get i hjorden.” Syftet med denna bestämmelse är att begränsa tillskottet av foder med ursprung utanför det område som beteckningen omfattar. ”Ensilage och rundbalar, korsblommiga växter och andra växter och frön som kan påverka mjölkens smak negativt tillåts inte.” Syftet med denna bestämmelse är att förbjuda användning av foder som kan påverka mjölkens, och därigenom ostens, smak negativt. |
— |
Hjordens mjölkproduktion ”Hjordens genomsnittliga produktion begränsas till 850 kg mjölk per mjölkande get och per år.” Denna redan befintliga bestämmelse har omformulerats för att hjordens årsgenomsnitt ska tas i beaktande. |
— |
Ostframställningstekniken Meningen ”Från och med den 1 januari 2009 ska mjölken hämtas på gården varje dag och innan mjölken hämtas ska den förvaras vid en temperatur på 8 °C” ersätts av meningen ”Mjölk hämtas från högst 4 mjölkningar, som samlats in under högst två dagar. Innan mjölken hämtas ska den förvaras vid en temperatur på 6 °C eller lägre”, för att avståndsrelaterade begränsningar ska kunna tas i beaktande vid uppsamlingen av mjölken. ”Dosen löpe får uppgå till en koncentration av 520 mg kymosin/l och till 20–35 ml per 100 l mjölk.” Syftet med denna bestämmelse är att precisera dosen löpe. Denna dos krävs för att uppnå den optimala koaguleringstiden. ”Insaltningen ska pågå under 5–8 minuter.” Syftet med denna bestämmelse är att precisera insaltningstiden. |
— |
Mognadslagring: ”Efter denna etapp ska osten täckas av en väletablerad, enhetlig ytflora, ha en tunn gräddvit skorpa och en smidig ostmassa i kärnan.” Syftet med denna bestämmelse är att precisera ostens utseende under den mellanliggande lagringsetappen. |
— |
Insvepningen i blad ” Bladen skördas när de är bruna, med andra ord samlas de in under hösten efter det att de fallit från träden. De ska vara rena och friska.
Bladen ska lagras torrt.
Bladen återfuktas innan de används för insvepningen. Tre olika metoder kan användas:
Det är inte obligatoriskt att avlägsna bladskaften, dock får endast bladets bas skäras upp, vilket utesluter eventuell annan ny uppskärning.
Osten ska täckas helt och hållet med blad för att säkerställa en andra ”anaerob” mognadslagring. Om den lilla, hårda osten sveps in i blad som har kvar sina skaft ska bladskaften placeras på ostens undersida.” Syftet med denna bestämmelse är att precisera villkoren för anskaffning och användning av kastanjeblad. Kvaliteten på dessa blad måste fastställas för att erhålla en optimal insvepningslagring. |
1.3 Märkning
Bestämmelserna avseende märkning ändras för att införa skyldigheten att anbringa EU:s symbol för skyddade ursprungsbeteckningar (SUB). Det införs kompletteringar med utgångspunkt i de nationella texterna.
1.4 Nationella krav
De nationella kraven har kompletterats med en tabell över de huvudsakliga punkter som ska kontrolleras och deras utvärderingsmetod, i enlighet med franska nationella föreskrifter.
1.5 Annat
Kontaktuppgifterna för de organ med ansvar för att kontrollera beteckningen har uppdaterats.
BILAGA II
KONSOLIDERAT SAMMANFATTANDE DOKUMENT
Rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (1)
”BANON”
EG-nr: FR-PDO-0105-0969-23.2.2012
SGB ( ) SUB (X)
1. Beteckning
”Banon”
2. Medlemsstat eller tredjeland
Frankrike
3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet
3.1 Produkttyp
Klass 1.3 |
Ost |
3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i punkt 1 är tillämplig
”Banon” är en mjuk ost som tillverkas av obehandlad helfet getmjölk. Den framställs genom snabbkoagulering (ostmassa med löpe). Den lagrade osten är insvept (det vill säga helt täckt av blad) i naturliga, bruna blad från kastanjeträd som hålls ihop av 6–12 band av naturlig raffiabast.
Efter minst 15 dagars mognadslagring, varav 10 dagar i blad, har ”Banon” en homogen, krämig, fyllig och smidig struktur. Skorpan är gräddgul under bladen. Ostens diameter med blad är 75–85 mm och höjden 20–30 mm. Efter lagringsperioden har ”Banon” en nettovikt utan blad på 90–110 g.
Osten innehåller minst 40 g torrsubstans per 100 g ost och 40 g fett per 100 g ost efter avslutad torkning.
3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)
Fram till och med den 31 december 2013 ska mjölkgetter av raserna Communes Provençales, Roves, Alpines och korsningar mellan dessa raser utgöra minst 60 % av varje hjord.
Efter den 1 januari 2014 ska den mjölk som används för framställning av ”Banon” uteslutande komma från getter av raserna Communes Provençales, Roves, Alpines och korsningar mellan dessa raser.
3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)
Basfödan i getternas foder ska huvudsakligen komma från det geografiska området. Den ska uteslutande bestå av bete på vall och/eller på betesmark, torrfoder av baljväxter och/eller vildväxande gräs och/eller flora som konserverats under lämpliga förhållanden. Så snart klimatet och växtligheten tillåter det ska getterna vara på vallen och/eller betesmarken. Getterna ska beta regelbundet på betesmarken och vallarna inom området under minst 210 dagar per år. Under minst 4 månader per år ska betet utgöra huvuddelen av getternas grovfoder.
Getterna ska beta regelbundet på betesmarken och vallarna inom området under minst 210 dagar per år.
Getterna ska beta
— |
på betesmark bestående av ett- eller fleråriga vildväxande arter samt av träd-, busk- eller örtartade arter, |
— |
på permanenta vallar med inhemsk flora, |
— |
på växtföljdsvallar med gräs eller baljväxter eller en blandning av dessa. |
Tillskottet av foder (torrfoder och kompletterande foder) genom trågutfodring begränsas på årsnivå och dagsnivå. Dessutom begränsas inköpen av foder som inte kommer från området.
Under minst 4 månader per år ska betet utgöra huvuddelen av getternas grovfoder.
Under den period då grovfodret huvudsakligen ska utgöras av bete ska utfodringen med hö inte överstiga 1,25 kg råmaterial per dag och per vuxen get i hjorden.
Utfodringen med hö ska begränsas till 600 kg råmaterial per vuxen get i hjorden och per år.
Utfodringen med grönfoder i tråg tillåts högst 30 dagar per år, och dessa dagar får inte följa på varandra.
Tillskottet av kompletterande foder får uppgå till högst 800 g råmaterial per dag och per vuxen get i hjorden, med en begränsning på 270 kg råmaterial per år och per vuxen get i hjorden.
Det kompletterande fodret ska utslaget över året bestå till minst 60 % av spannmål.
Tillskottet av torkad lusern får uppgå till högst 400 g råmaterial per dag och per vuxen get i hjorden uppdelat på minst 2 tilldelningstillfällen, med en gräns på 60 kg råmaterial per år och per vuxen get i hjorden.
Tillskottet av foder och torkad lusern med ursprung utanför det område som beteckningen omfattar ska begränsas till 250 kg råmaterial per år och per vuxen get i hjorden.
Ensilage och rundbalar, korsblommiga växter och andra växter och frön som kan påverka mjölkens smak negativt tillåts inte.
På gården ska den foderareal som i praktiken är avsedd för gethjorden uppgå till minst 1 ha ängsmark och/eller kulturbete per 8 getter och till 1 ha betesmark per 2 getter.
3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området
Mjölkproduktionen samt framställningen och mognadslagringen av ostarna ska äga rum inom det geografiska område som avgränsas i punkt 4.
3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.
—
3.7 Särskilda regler för märkning
All ost som omfattas av beteckningen ska saluföras med en egen märkning där namnet på ursprungsbeteckningen framgår i bokstäver som är minst lika stora som alla andra bokstäver på märkningen.
Det är obligatoriskt att inkludera EU:s symbol för skyddade ursprungsbeteckningar (SUB) på märkningen av ostar som omfattas av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Banon”.
Namnet ”Banon” ska ovillkorligen framgå på fakturor och handelsdokument.
4. Kort beskrivning av det geografiska området
Det geografiska området omfattar följande kommuner
Departementet Alpes-de-Haute-Provence (04)
Aiglun, Allemagne-en-Provence, Archail, Aubenas-les-Alpes, Aubignosc, Banon, Barras, Beaujeu, Bevons, Beynes, Bras-d’Asse, Brunet, Céreste, Champtercier, Châteaufort, Châteauneuf-Miravail, Châteauneuf-Val-Saint-Donat, Châteauredon, Clamensane, Cruis, Curel, Dauphin, Digne-les-Bains, Draix, Entrepierres, Entrevennes, Esparron-de-Verdon, Estoublon, Fontienne, Forcalquier, Hautes-Duyes, La Javie, La Motte-du-Caire, Lardiers, La Rochegiron, Le Brusquet, Le Castellard-Mélan, Le Castellet, Le Chauffaut-Saint-Jurson, L’Escale, Les Omergues, L’Hospitalet, Limans, Malijai, Mallefougasse-Augès, Mallemoisson, Mane, Marcoux, Mézel, Mirabeau, Montagnac-Montpezat, Montfuron, Montjustin, Montlaux, Montsalier, Moustiers-Sainte-Marie, Nibles, Niozelles, Noyers-sur-Jabron, Ongles, Oppedette, Peipin, Pierrerue, Pierrevert, Puimichel, Puimoisson, Quinson, Redortiers, Reillanne, Revest-des-Brousses, Revest-du-Bion, Revest-Saint-Martin, Riez, Roumoules, Sainte-Croix-à-Lauze, Sainte-Croix-du-Verdon, Saint-Étienne-les-Orgues, Saint-Jeannet, Saint-Julien-d’Asse, Saint-Jurs, Saint-Laurent-du-Verdon, Saint-Maime, Saint-Martin-de-Brômes, Saint-Martin-les-Eaux, Saint-Michel-l’Observatoire, Saint-Vincent-sur-Jabron, Salignac, Saumane, Sigonce, Simiane-la-Rotonde, Sisteron, Sourribes, Thoard, Vachères, Valbelle, Valernes, Villemus, Volonne.
Château-Arnoux-Saint-Auban, Ganagobie, Gréoux-les-Bains, La Brillanne, Les Mées, Lurs, Manosque, Montfort, Oraison, Peyruis, Valensole, Villeneuve, Volx.
När det gäller dessa kommuner framgår det geografiska områdets gränser av kartor vid stadshusen i de berörda kommunerna.
Departementet Hautes-Alpes (05)
Barret-sur-Méouge, Bruis, Chanousse, Châteauneuf-de-Chabre, Éourres, Étoile-Saint-Cyrice, Eyguians, Lagrand, La Piarre, Laragne-Montéglin, Le Bersac, L’Épine, Méreuil, Montclus, Montjay, Montmorin, Montrond, Moydans, Nossage-et-Bénévent, Orpierre, Ribeyret, Rosans, Saint-André-de-Rosans, Sainte-Colombe, Sainte-Marie, Saint-Genis, Saint-Pierre-Avez, Saléon, Salérans, Serres, Sigottier, Sorbiers, Trescléoux.
Departement Vaucluse (84)
Aurel, Auribeau, Buoux, Castellet, Gignac, Lagarde-d’Apt, Monieux, Saignon, Saint-Christol, Saint-Martin-de-Castillon, Saint-Trinit, Sault, Sivergues, Viens.
Departementet Drôme (26)
Aulan, Ballons, Barret-de-Lioure, Eygalayes, Ferrassières, Izon-la-Bruisse, Laborel, Lachau, La Rochette-du-Buis, Mévouillon, Montauban-sur-l’Ouvèze, Montbrun-les-Bains, Montfroc, Montguers, Reilhanette, Rioms, Saint-Auban-sur-l’Ouvèze, Séderon, Vers-sur-Méouge, Villebois-les-Pins, Villefranche-le-Château.
5. Samband med det geografiska området
5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området
a) Naturmiljön
Osten ”Banon” har sitt ursprung i Haute-Provence i området runt kommunen Banon. Området, som är torrt och har Medelhavsklimat, består av medelhöga berg och ett landskap av kullar och platåer.
Området präglas av vattenbrist eftersom grundvattnet ligger mycket djupt och ytvatten endast förekommer i form av sällsynta och mycket oregelbundna regn som huvudsakligen infaller under hösten och våren, medan regnbristen är påtaglig på sommaren.
Området för ”Banon” kännetecknas även av en mager, genomsläpplig jord som huvudsakligen består av kalk och som har en utomordentlig förmåga att suga upp regn.
Här finns lämpliga betesmarker för gethjordarna, vilka består av både gles skogsvegetation med aleppotall, ek, ginst, buxbom och doftrika växter och hedmarker med sly och spridda buskar samt odlingar som är anpassade efter det provensalska klimatets stränga förhållanden med torka, sol och återkommande vinterkyla bland de medelhöga bergen.
Naturförhållandena i denna region förklarar varför ekonomin i området generellt domineras av betesbruk och grödor med låg avkastning.
b) ”Banons” historia
”Banon” har anor från slutet av 1800-talet. Småbrukarna sökte vägar att utnyttja denna jord med liten jordbrukspotential samt de torftiga naturresurserna i den mån det gick: flerskiftesbruk för självhushåll idkades där det förekom god jord och från den vildare miljön i skogen och på hedmarken utnyttjade man resurserna i form av virke, vilt, svamp, bär, tryffelsvamp och lavendel. Förutom grisar och ett fåtal höns höll sig alla familjer med en liten hjord av tama får och några getter, djur som kompletterar varandra såväl i den praktiska vardagen, genom att utnyttja hedmarken och den omgivande undervegetationen maximalt, som på ett ekonomiskt funktionellt plan. Medan fåren utnyttjades för köttets skull fungerade getterna tack vare sin mjölk som ”fattigmanskor”. I färsk form användes mjölken som mat för familjerna, men den användes även till osttillverkning, vilket var det enda sättet att förlänga dess näringsvärde över tid.
Om osttillverkningen sker för hushållsbruk uppstår dess handelsvärde när det finns ett produktionsöverskott i förhållande till familjens konsumtion. Detta produktionsöverskott hamnar i så fall på de lokala marknaderna för att säljas vidare.
Det var i detta sammanhang som Banon, i egenskap av kantonhuvudort och geografiskt centrum i trakten kring Lure och Albion samt i egenskap av viktig kommunikationsknutpunkt, framträdde som den mest betydande av dessa platser där det hölls ostmässor och anordnades ostmarknader.
Det första omnämnandet av de insvepta, små fasta ostar som förknippas med namnet ”Banon” återfinns i boken Cuisinière provençale av Marius MORARD från 1886.
Under efterkrigstiden gjorde de tekniska landvinningarna sitt gradvisa intåg i fråga om ostframställningsmetoderna. Det tillkom specifika gethjordar när man gick ifrån produktionen för hushållsbruk: medan ostproduktionen tidigare stod för att tillgodose familjens behov och i andra hand var avsedd för försäljning gick man över till en produktion där man huvudsakligen producerade för att sälja (familjen konsumerar det som blir över).
5.2 Specifika uppgifter om produkten
”Banon” är en ost med en dubbel, inom getostsektorn starkt särpräglad, egenart då den har en mild ostmassa (snabbkoagulerad eller ostmassa med löpe) och är insvept i kastanjeblad.
Enligt JM MARIOTTINIS undersökning A la Recherche d’un fromage: le Banon éléments d’histoire et d’ethnologie har ”Banon” alltid framställts med löpe och i våra dagar är det en av de få ostar som fortfarande tillverkas med denna metod.
Som framgår av en historisk tillbakablick ligger Provence tydligt inom det område där man använt löpe i motsats till i Nordfrankrike där mjölk har dominerat (långsam koagulering på cirka 24 timmar). Redan under 1400-talet erbjöd man kung René ”små, mjuka ostar med löpe”, vilket är en uppenbar hänvisning till löpe.
Traditionellt har de ostkar som använts i Provence varit försedda med breda hål, vilket antyder att ostmassan måste ha innehållit löpe (ostmassa med mjölk skulle ”smita igenom” sådana ostkar).
Dessutom har den insvepning i blad som är typisk för ”Banon” två syften: å ena sidan är det en konserveringsmetod och å andra sidan är det en framställningsmetod. Det är ett slags bearbetning av färskosten som på samma gång tillgodoser behovet av att konservera och av att förbättra osten.
Bearbetningen av produkten består huvudsakligen av att ”svepa in” osten i kastanjeblad. Denna bearbetning är avgörande för att den lilla hårda osten ska bli just en ”Banon”-ost. Bladen fungerar som luftisolering och har en roll som tillsatsmedel genom att de gör det möjligt för ostens aromegenskaper att utvecklas.
Även om det finns många växter som tycks kunna höra ihop med ost (vinranka, kastanj, platan, valnöt osv.) är det kastanjeträdets blad som kommer i fråga, tack vare deras solida uppbyggnad och garvningsegenskaper.
5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)
a) Naturmiljön
Det område som omfattas av beteckningen påverkas av Medelhavet och består av en kalkdominerad, föga bördig jordmån som vanligtvis släpper igenom regnvattnet i stället för att lagra det. Dessa omständigheter ger upphov till en vegetation bestående av en hedmark med bland annat taggig ginst, hagtorn, slån, cistusros, enbuskar, lavendel, bergmynta, timjan och kastanjer, som planterades in omkring 1860 i de urkalkade områdena.
Det är en miljö som är gynnsam för getuppfödning och betesbruk.
b) Systemet med en kombination av jordbruk och bete
För uppfödaren utgör betes- och foderytorna grundvalen för getternas foder, och de ingår i foderstrategin för hjorden. På så vis har uppfödarna inrättat ett särskilt produktionssystem där man kombinerar denna mångfald i fråga om naturresurserna.
Genom betet kombineras tre typer av resurser: naturliga ängsmarker, skog och kväverika baljväxter. Majoriteten av uppfödarna vaktar sina getter, vilket gör det möjligt för dem att efter hand som betesmarkerna utnyttjats och årstiderna växlar komplettera med bete från vallar med esparsett eller lusern.
Detta uppfödningssystem utgör en jordbruksmässig sedvänja som helt och hållet bidrar till egenarten hos denna ost och dess samband med det område där den har sitt ursprung.
c) Framställningsmetod
Metoden med en mjuk ostmassa har sin grund i klimatförhållandena (hög temperatur och torrt klimat). I denna region är det i själva verket omöjligt att utan specifika tekniska medel kyla mjölken och därefter hålla den vid en låg temperatur för att mjölksyrabakterierna ska kunna verka utan risk för att mjölken ska surna. Följaktligen måste man aktivera mjölkens ostmassa, det vill säga få den att koagulera med hjälp av löpe.
Insvepningen av de små fasta ostarna gjorde det möjligt att tillgodose behovet av mat under hela året, i synnerhet under vintern när getternas mjölk sinade.
”Banon” är ett resultat av en kombination av alla dessa faktorer: en torftig miljö som är gynnsam för en extensiv och av människan tillvaratagen getuppfödning, ett varmt och torrt klimat som gör det naturligt att välja en metod där ostmassan tillsätts löpe och en bearbetningsmetod (insvepning) som gör det möjligt att konservera osten under längre tid.
Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen
(artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006)
https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCBanon.pdf
(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Ersatt av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EUT L 343, 14.12.2012, s. 1).
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/30 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1212/2013
av den 26 november 2013
om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (1), särskilt artikel 9.1 a, och
av följande skäl:
(1) |
För att säkerställa en enhetlig tillämpning av Kombinerade nomenklaturen, som är en bilaga till förordning (EEG) nr 2658/87, är det nödvändigt att anta bestämmelser för klassificering av de varor som avses i bilagan till den här förordningen. |
(2) |
Genom förordning (EEG) nr 2658/87 har allmänna bestämmelser fastställts för tolkningen av Kombinerade nomenklaturen. Dessa bestämmelser gäller också för varje annan nomenklatur, som helt eller delvis grundar sig på denna, eller som inför underuppdelningar i den och som har upprättats genom särskilda unionsbestämmelser för tillämpningen av tulltaxebestämmelser eller andra åtgärder för varuhandeln. |
(3) |
Enligt dessa allmänna bestämmelser bör de varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen i bilagan klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 av de skäl som anges i kolumn 3 i tabellen. |
(4) |
Bindande klassificeringsbesked som har utfärdats för de varor som omfattas av denna förordning men som inte stämmer överens med reglerna i denna förordning bör, under en viss period, kunna åberopas av innehavaren i enlighet med artikel 12.6 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (2). Denna period bör vara tre månader. |
(5) |
Tullkodexkommittén har inte yttrat sig om punkt 1 i bilagan till denna förordning inom den tid som dess ordförande bestämt. De åtgärder som föreskrivs i punkt 2 i bilagan till denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen i bilagan ska i Kombinerade nomenklaturen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 i tabellen.
Artikel 2
Bindande klassificeringsbesked som inte överensstämmer med den här förordningen får fortsätta att åberopas i enlighet med artikel 12.6 i förordning (EEG) nr 2913/92 under en period av tre månader från dagen för ikraftträdandet av denna förordning.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 26 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Algirdas ŠEMETA
Ledamot av kommissionen
(1) EGT L 256, 7.9.1987, s. 1.
(2) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1).
BILAGA
Varubeskrivning |
Klassificering (KN-nummer) |
Motivering |
||||||||
(1) |
(2) |
(3) |
||||||||
|
9031 80 38 |
Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1, 3 b och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, anmärkning 3 till kapitel 90 samt texten till KN-nummer 9031, 9031 80 och 9031 80 38. Hjärtslagssensorn och utrustningen för övervakning av hjärtrytmen är avsedda att tillsammans medverka till en klart avgränsad funktion i enlighet med anmärkning 3 till kapitel 90 och i förening med anmärkning 4 till avdelning XVI, eftersom sensorn fångar upp hjärtslagen och skickar signalerna till övervakningsapparaten för bearbetning och visning. Utrustningen utgör en sammansatt vara bestående av komponenter som klassificeras enligt kapitel 90 (anordning för mätning eller kontroll) och kapitel 91 (ur). I enlighet med den allmänna tolkningsbestämmelsen 3b ska utrustningen klassificeras som den beståndsdel som ger den dess huvudsakliga karaktär. Givet utrustningens objektiva egenskaper, dvs. att huvuddelen av komponenterna har en funktion för mätning och övervakning av hjärtljud, är det mätkomponenterna som ger den dess huvudsakliga karaktär. Utrustningens funktion som ur är underordnad dess funktion som mätutrustning, eftersom en apparat för mätning som baseras på en tidsperiod (hjärtslag per minut) kräver ett ur för att fastställa tidsjämförelsen vid mätning. Därför är klassificering enligt nr 9102 som ur utesluten. Klassificering enligt nummer 9018 som medicinskt instrument eller medicinsk apparat är också utesluten, eftersom apparaten i allmänhet inte används i hälso- och sjukvården (se även första stycket i de förklarande anmärkningarna till HS, nr 9018). Att göra en mätning i förhållande till en tidsfaktor (fastställande av hjärtrytm eller hjärtslag per minut) innebär inte att beräkna det totala antalet enheter av ett visst slag (se även de förklarande anmärkningarna till HS, nr 9029, punkt a). Följaktligen är klassificering enligt undernummer 9029 10 00 som varvräknare, produktionsräknare, taxametrar, vägmätare, stegräknare o.d. utesluten. Fastställandet av hjärtrytm (hjärtslag per minut) har inte till syfte att fastställa rotationshastighet eller linjär hastighet (se även de förklarande anmärkningarna till HS, nr 9029, punkt b). Följaktligen är klassificering enligt undernummer 9029 20 som hastighetsmätare och takometer också utesluten. Utrustningen ska därför klassificeras enligt KN-nummer 9031 80 38 som andra instrument, apparater och maskiner för elektronisk mätning eller kontroll, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans i kapitel 90. |
||||||||
|
9031 90 85 |
Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, anmärkning 2 b till kapitel 90 samt texten till KN-nummer 9031, 9031 90 och 9031 90 85. Produkten är lämplig att användas uteslutande eller huvudsakligen med en utrustning för att mäta hjärtslag enligt nr 9031. Den är en avgörande del i utrustningen för att mäta hjärtslag eftersom mätutrustningen inte kan fungera utan den. Produkten ska därför klassificeras enligt KN-nummer 9031 90 85 som andra instrument, apparater och maskiner för mätning eller kontroll, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans i kapitel 90. |
|
|
(1) Bilderna är endast i informationssyfte.
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/33 |
KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1213/2013
av den 27 november 2013
om fastställande av schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1),
med beaktande av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 av den 7 juni 2011 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker (2), särskilt artikel 136.1, och
av följande skäl:
(1) |
I genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs, i enlighet med resultatet av de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärden vid import från tredjeländer, för de produkter och de perioder som anges i del A i bilaga XVI till den förordningen. |
(2) |
Varje arbetsdag fastställs ett schablonimportvärde i enlighet med artikel 136.1 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 med hänsyn till varierande dagliga uppgifter. Denna förordning bör därför träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
De schablonimportvärden som avses i artikel 136 i genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 fastställs i bilagan till denna förordning.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 27 november 2013.
På kommissionens vägnar För ordföranden
Jerzy PLEWA
Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling
(1) EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.
(2) EUT L 157, 15.6.2011, s. 1.
BILAGA
Schablonimportvärden för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker
(euro/100 kg) |
||
KN-nummer |
Kod för tredjeland (1) |
Schablonimportvärde |
0702 00 00 |
AL |
44,1 |
MA |
41,4 |
|
MK |
36,9 |
|
TR |
57,9 |
|
ZZ |
45,1 |
|
0707 00 05 |
AL |
41,5 |
TR |
87,1 |
|
ZZ |
64,3 |
|
0709 93 10 |
MA |
133,7 |
TR |
87,3 |
|
ZZ |
110,5 |
|
0805 20 10 |
MA |
68,3 |
ZA |
87,1 |
|
ZZ |
77,7 |
|
0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 |
PK |
59,4 |
SZ |
56,2 |
|
TR |
70,2 |
|
UY |
56,2 |
|
ZA |
192,9 |
|
ZZ |
87,0 |
|
0805 50 10 |
TR |
68,0 |
ZZ |
68,0 |
|
0808 10 80 |
AU |
125,0 |
BA |
45,7 |
|
MK |
41,5 |
|
US |
139,5 |
|
ZA |
134,8 |
|
ZZ |
97,3 |
|
0808 30 90 |
TR |
113,5 |
ZZ |
113,5 |
(1) Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1833/2006 (EUT L 354, 14.12.2006, s. 19). Koden ZZ står för ”övrigt ursprung”.
BESLUT
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/35 |
KOMMISSIONENS BESLUT
av den 26 november 2013
om Republiken Greklands anmälan av en nationell övergångsplan som avses i artikel 32 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU om industriutsläpp
[delgivet med nr C(2013) 8133]
(Endast den grekiska texten är giltig)
(2013/687/EU)
EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE
med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU av den 24 november 2010 om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (1), särskilt artikel 32.5, andra stycket, och
av följande skäl:
(1) |
I enlighet med artikel 32.5 första stycket i direktiv 2010/75/EU överlämnade Republiken Grekland sin nationella övergångsplan till kommissionen den 19 december 2012 (2). |
(2) |
Under bedömningen av den nationella övergångsplanens fullständighet fann kommissionen att det saknades information om flera anläggningar avseende den dag då deras första tillstånd beviljades. Därför begärde kommissionen genom en skrivelse av den 11 juni 2013 (3) att de grekiska myndigheterna skulle lämna den information som saknades samt att de skulle göra ett förtydligande avseende den sammanlagda installerade tillförda effekten i en förbränningsanläggning. |
(3) |
Republiken Grekland lämnade kompletterande upplysningar till kommissionen genom en skrivelse av den 25 juni 2013 (4). |
(4) |
Efter ytterligare utvärdering av den nationella övergångsplanen och den kompletterande informationen skickade kommissionen en andra skrivelse den 8 juli 2013 (5), där den upprepade sin begäran om att få information om den dag då ett första tillstånd beviljades för flera anläggningar, och bad om ett förtydligande avseende användningen av en anläggning som omfattas av undantaget i anmärkning 4 i tabell C1 i tillägg C till bilagan till kommissionens genomförandebeslut 2012/115/EU av den 10 februari 2012 om fastställande av regler för de nationella övergångsplaner som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU om industriutsläpp (6). |
(5) |
Genom en skrivelse av den 30 juli 2013 (7) lämnade Republiken Grekland den begärda kompletterande informationen och förtydliganden i enlighet med genomförandebeslut 2012/115/EU. |
(6) |
Den nationella övergångsplanen har därför bedömts av kommissionen i enlighet med artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU. |
(7) |
I synnerhet har kommissionen undersökt hur konsekventa och korrekta uppgifterna är samt de antaganden och beräkningar som används för att fastställa hur mycket var och en av de förbränningsanläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen bidrar till de utsläppstak som anges i planen. Kommissionen har analyserat huruvida planen innehåller målsättningar och tillhörande konkreta mål, åtgärder och tidsplaner för att nå dessa målsättningar och en övervakningsmekanism för att utvärdera hur reglerna följs framöver. |
(8) |
Kommissionen fann att utsläppstaken för åren 2016 och 2019 hade beräknats med hjälp av lämpliga data och formler och att beräkningarna var korrekta. Republiken Grekland har lämnat tillräckliga uppgifter om de åtgärder som ska genomföras för att nå utsläppstaken samt för att övervaka och rapportera till kommissionen om genomförandet av den nationella övergångsplanen. |
(9) |
Med anledning av den kompletterande information som lämnats är kommissionen övertygad om att de grekiska myndigheterna har beaktat de bestämmelser som anges i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och i genomförandebeslut 2012/115/EU. |
(10) |
Kommissionen anser att genomförandet av den nationella övergångsplanen inte bör påverka annan tillämplig nationell lagstiftning och unionslagstiftning. I synnerhet genom att fastställa enskilda tillståndsvillkor för de förbränningsanläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen åtar sig Republiken Grekland att se till att man inte äventyrar efterlevnaden av de krav som finns i bland annat direktiv 2010/75/EU, Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/50/EG av den 21 maj 2008 om luftkvalitet och renare luft i Europa (8) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG av den 23 oktober 2001 om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar (9). |
(11) |
Enligt artikel 32.6 i direktiv 2010/75/EU ska Republiken Grekland informera kommissionen om alla senare ändringar av planen. Kommissionen bör bedöma huruvida dessa ändringar överensstämmer med bestämmelserna i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU. |
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. På grundval av artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och genomförandebeslut 2012/115/EU framförs inga invändningar mot den nationella övergångsplan som Republiken Grekland anmälde till kommissionen den 19 december 2012 i enlighet med artikel 32.5 i direktiv 2010/75/EU, ändrad i enlighet med de kompletterande uppgifter som skickades den 25 juni 2013 och den 30 juli 2013 (10).
2. Namnen på de anläggningar som omfattas av övergångsplanen, de föroreningar som omfattas av dessa anläggningar och de tillämpliga utsläppstaken fastställs i bilagan till detta beslut.
3. De grekiska myndigheternas genomförande av den nationella övergångsplanen ska inte befria Republiken Grekland från att följa bestämmelserna i direktiv 2010/75/EU avseende utsläpp från enskilda förbränningsanläggningar som omfattas av planen och annan relevant miljölagstiftning från Europeiska unionens organ.
Artikel 2
Kommissionen ska bedöma om eventuella framtida ändringar av den nationella övergångsplanen, som anmäls av Republiken Grekland i framtiden, uppfyller de bestämmelser som anges i artikel 32.1, 32.3 och 32.4 i direktiv 2010/75/EU och i genomförandebeslut 2012/115/EU.
Artikel 3
Detta beslut riktar sig till Republiken Grekland.
Utfärdat i Bryssel den 26 november 2013.
På kommissionens vägnar
Janez POTOČNIK
Ledamot av kommissionen
(1) EUT L 334, 17.12.2010, s. 17.
(2) Republiken Greklands anmälan mottogs per e-post den 19 december 2012 och registrerades samma dag av Europeiska kommissionen med registreringsnummer Ares(2012)1526291.
(3) Ares(2013)1981975.
(4) Ares(2013)2480530.
(5) Ares(2013)2586817.
(6) EUT L 52, 24.2.2012, s. 12.
(7) Ares(2013)2847956.
(8) EUT L 152, 11.6.2008, s. 1.
(9) EGT L 309, 27.11.2001, s. 22.
(10) Den konsoliderade versionen av den nationella övergångsplanen registrerades av kommissionen den 7 augusti 2013 med registreringsnummer Ares(2013)2847956.
BILAGA
Förteckning över anläggningar som omfattas av den nationella övergångsplanen
Nummer |
Anläggningens namn |
Sammanlagd installerad tillförd effekt den 31.12.2010 (MW) |
Föroreningar som omfattas av den nationella övergångsplanen |
||
SO2 |
NOx |
damm |
|||
1 |
Megalopolis 3 |
839 |
√ |
√ |
√ |
2 |
Megalopolis 4 |
822 |
√ |
√ |
√ |
3 |
Meliti 1 |
796 |
√ |
√ |
√ |
4 |
Agios Dimitrios 1–2 |
1 524 |
√ |
√ |
√ |
5 |
Agios Dimitrios 3–4 |
1 574 |
√ |
√ |
√ |
6 |
Agios Dimitrios 5 |
892 |
√ |
√ |
√ |
7 |
Kardia 3 |
812 |
√ |
√ |
√ |
8 |
Kardia 4 |
812 |
√ |
√ |
√ |
Översikt över utsläppstak
(i ton) |
|||||
|
2016 |
2017 |
2018 |
2019 |
1.1–30.6.2020 |
SO2 |
42 915 |
35 763 |
28 611 |
21 459 |
10 730 |
NOx |
21 459 |
21 459 |
21 459 |
21 459 |
10 730 |
damm |
8 493 |
6 378 |
4 262 |
2 147 |
1 074 |
III Andra akter
EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET
28.11.2013 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
L 317/38 |
BESLUT AV EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET
nr 258A/13/KOL
av den 25 juni 2013
om att godkänna en begäran om undantag på grundval av artikel 6.2 i den rättsakt som avses i punkt 13c i kapitel I i bilaga XIII till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/68/EG av den 24 september 2008 om transport av farligt gods på väg, järnväg och inre vattenvägar) för att tillåta transport av farligt avfall i enlighet med paragraf 12 i den norska föreskriften nr 384 av den 1 april 2009 om landtransport av farligt gods (forskrift om landtransport av farlig gods, nedan kallad den norska föreskriften), under förutsättning att transportföretaget har en ADR-säkerhetsrådgivare och att de som hanterar och transporterar farligt avfall genomgår särskild utbildning innan de får tillstånd att göra det
EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR ANTAGIT DETTA BESLUT
med beaktande av den rättsakt som avses i punkt 13c i kapitel I i bilaga XIII till EES-avtalet,
Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/68/EG av den 24 september 2008 om transport av farligt gods på väg, järnväg och inre vattenvägar (nedan kallad rättsakten),
anpassad till EES-avtalet genom protokoll 1,
med beaktande av artikel 9 i rättsakten och av ständiga kommitténs beslut nr 3/12/SC och 4/12/SC,
med beaktande av Eftas övervakningsmyndighets beslut nr 88/13/KOL av den 27 februari 2013 (diarienummer 661691) om att till Eftakommittén för transport lämna förslag till åtgärder som ska vidtas av Eftas övervakningsmyndighet med avseende på den norska begäran, och om att bemyndiga den behöriga ledamoten av kollegiet att anta det slutgiltiga beslutet om Eftakommittén för transport enhälligt godkänner utkastet till beslut, och
av följande skäl:
Genom en skrivelse till myndigheten av den 17 oktober 2011 (diarienummer 611939) begärde den norska regeringen fyra undantag och ett godkännande för en begränsningsåtgärd på grundval av artiklarna 6.2 a och 5.2 i rättsakten. I begäran klargjordes att undantagen utgjorde gällande bestämmelser i nationell lagstiftning, i form av paragraferna 12, 13, 16, 21 och 28 i den norska föreskriften.
I ett meddelande av den 24 augusti 2012 underrättade den norska regeringen myndigheten om sitt tillbakadragande av paragraf 21 i den norska föreskriften (pyroteknisk nödutrustning) från begäran om undantag.
I enlighet med artikel 9 i direktiv 2008/68 och ständiga kommitténs beslut nr 3/12/SC och 4/12/SC lämnade myndigheten den 5 oktober 2012 ett första förslag till åtgärder att lägga fram för Eftakommittén för transport (nedan kallad kommittén, diarienummer 648711 och 643174).
De föreslagna åtgärderna grundades på en riskbedömningsrapport av den 14 juni 2012 som myndigheten beställt av Det Norske Veritas (nedan kallat DNV) (diarienummer 640432).
Den 8 november 2012 sammanträdde kommittén och diskuterade det första förslaget till åtgärder (diarienummer 652659, mötesprotokoll).
Genom en skrivelse av den 26 november 2012 (diarienummer 654691), drog den norska regeringen tillbaka paragraferna 13 (flygplatstankbil), 16 (säkerhetsventil) och 28 (EX/II/III-transportenheter) från sin begäran om undantag, men behöll sin begäran om undantag för paragraf 12 (transport av farligt avfall).
Det kvarvarande undantag som begärs enligt artikel 6.2 a i rättsakten gäller alltså paragraf 12 i den norska föreskriften om godkännande av transport av farligt avfall i Norge. Den bestämmelsen har följande lydelse:
”Paragraf 12 – Transport av farligt avfall
1. Vid transport av upp till 500 kg netto farligt gods per transportenhet/järnvägsvagn, som klassificeras som farligt avfall i enlighet med avfallsföreskrifter, gäller endast ADR- och RID-kraven i fråga om förpackning, tankar, märkning, samemballering och transportdokument.
2. Vid insamling av flytande avfall som levereras i dunkar, lådor eller liknande får ytterförpackningar såsom UN-godkända fat, styva IBC-behållare eller storförpackningar användas. Rester av lim, målarfärg, hartslösningar eller liknande ämnen i förpackningar på upp till 10 liter får transporteras på pallar med pallkrage, som på tillfredsställande sätt säkrats mot läckage.
3. Farligt avfall från hushåll får transporteras i särskilda lådor med säkert lock. Sådana lådor ska vara märkta med ’farligt avfall’. ADR-/RID-kraven i fråga om samemballering behöver inte vara uppfyllda om tillräckliga åtgärder vidtas för att förhindra farliga reaktioner.
4. Deklarationsformulär i enlighet med avfallsföreskrifterna får användas som transportdokument.”
I det avseendet hade de föreslagna åtgärder som lämnades till kommittén den 5 oktober 2012 följande lydelse:
”Begäran om undantag för paragraf 12 i den norska föreskriften om transport av farligt avfall bör godkännas under förutsättning att transportföretaget har en ADR-säkerhetsrådgivare och förarna har körkort med utökad behörighet, klass C eller klass D. I övrigt bör den avvisas.”
I sin skrivelse av den 26 november 2012 uppgav den norska regeringen följande:
”Paragraf 12 – Transport av farligt avfall
Den norska regeringen vidhåller sin begäran till myndigheten om ett nationellt undantag för denna paragraf, med vissa anpassningar.
Norge vill påpeka att körkort med utökad behörighet för fordonens förare (klass C eller D) inte är relevant för säkerheten vid transport av farligt gods.
Undantaget kommer endast att innefatta ADR. Företagen måste i fortsättningen ha en ADR-/RID-säkerhetsrådgivare. Personer som hanterar och transporterar farligt avfall måste genomgå särskild utbildning innan de får tillstånd.”
Efter en begäran från myndigheten lämnade den norska regeringen i ett e-postmeddelande av den 13 december 2012 (diarienummer 656664) följande klargörande i fråga om sina föreslagna ändringar:
”Detta alternativa förslag, som gäller utbildningskraven, kommer att begränsas till vägtransport och innebär att förare av fordon som transporterar farligt avfall ska utbildas i
— |
allmänna krav i fråga om transport av farligt avfall, |
— |
huvudsakliga avfallstyper, inklusive märkning och beteckning, |
— |
förebyggande åtgärder och säkerhetsåtgärder för olika typer av risker, |
— |
säker lastning, lossning och transport av farligt avfall, |
— |
syfte med och drift av teknisk utrustning på fordon, |
— |
grundläggande information för att minimera risken för tillbud, |
— |
nödfallsåtgärder, inklusive åtgärder som kan visa sig nödvändiga för förarnas, allmänhetens och miljöns säkerhet vid ett tillbud, |
— |
säkerhetsmedvetande. |
Dokumentationen över förarutbildningen ska förvaras av arbetsgivaren och på begäran göras tillgänglig för föraren eller den behöriga myndigheten.
Den exakta lydelsen hos den ändrade paragraf 12 är ännu inte fastslagen, men förslaget innehåller det väsentliga i den ändrade föreskriften.”
Den 16 januari 2013 (diarienummer 659861) framförde DNV att man ansåg att de åtgärder som den norska regeringen föreslagit i fråga om särskild förarutbildning skulle vara mer ändamålsenliga än DNV:s ursprungliga förslag om körkort med C- eller D-behörighet.
Den 18 januari 2013 och den 1 februari 2013 (diarienummer 659983 och 661423) gjorde den norska regeringen följande ytterligare ändringar i sitt förslag om utbildningskrav:
”föreskrifter som reglerar transport av farligt gods i vägtunnlar och lämpliga begränsnings- och nödfallsåtgärder för sådan transport”
”Utbildningen ska som minst omfatta sex utbildningstillfällen. Dokumentationen över förarutbildningen ska förvaras av arbetsgivaren och på begäran göras tillgänglig för föraren eller den behöriga myndigheten.”
Den 27 februari 2013 beslutade myndigheten att till kommittén lämna det ändrade förslaget till åtgärder som ska vidtas av myndigheten med avseende på Norges återstående begäran om undantag på grundval av artikel 6.2 a i rättsakten i fråga om transport av farligt avfall (beslut nr 88/13/KOL), och om att bemyndiga den behöriga ledamoten av kollegiet att anta det slutgiltiga beslutet om kommittén enhälligt godkänner de föreslagna åtgärderna.
Genom e-postmeddelanden av den 1 mars respektive den 13 mars 2013 godkände ledamöterna i Eftakommittén för transport enhälligt de föreslagna åtgärderna (diarienummer 666005, 665893 och 664435).
Myndigheten kan därmed godkänna Norges återstående begäran om undantag på grundval av artikel 6.2 a i rättsakten.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Begäran om undantag för paragraf 12 i den norska föreskriften om transport av farligt avfall, på grundval av artikel 6.2 a i rättsakten med lydelsen ”Under förutsättning att säkerheten inte äventyras får medlemsstaterna begära undantag från bilaga I avsnitt I.1 …”, dvs. den bilaga som innehåller den europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg (ADR-överenskommelsen), ska godkännas under förutsättning att transportföretaget har en ADR-säkerhetsrådgivare och personer som hanterar och transporterar farligt avfall genomgår särskild utbildning innan de får tillstånd att göra det (1).
Förare av fordon som transporterar farligt avfall ska utbildas i
— |
allmänna krav i fråga om transport av farligt avfall, |
— |
huvudsakliga avfallstyper, inklusive märkning och beteckning, |
— |
förebyggande åtgärder och säkerhetsåtgärder för olika typer av risker, |
— |
säker lastning, lossning och transport av farligt avfall, |
— |
syfte med och drift av teknisk utrustning på fordon, |
— |
grundläggande information för att minimera risken för tillbud, |
— |
nödfallsåtgärder, inklusive åtgärder som kan visa sig nödvändiga för förarnas, allmänhetens och miljöns säkerhet vid ett tillbud, |
— |
föreskrifter som reglerar transport av farligt gods i vägtunnlar och lämpliga begränsnings- och nödfallsåtgärder för sådan transport, |
— |
säkerhetsmedvetande. |
Utbildningen ska som minst omfatta sex utbildningstillfällen. Dokumentationen över förarutbildningen ska förvaras av arbetsgivaren och på begäran göras tillgänglig för föraren eller den behöriga myndigheten.
Artikel 2
Undantaget enligt artikel 1 i detta beslut ska upphöra att gälla den 26 september 2015.
Artikel 3
Undantaget enligt artikel 1 i detta beslut ska offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska unionens officiella tidning i enlighet med punkt 6 i protokoll 1 till EES-avtalet.
Artikel 4
Detta beslut riktar sig till Konungariket Norge och träder i kraft på dagen för beslutets delgivning.
Artikel 5
Detta beslut är giltigt på engelska.
Utfärdat i Bryssel den 25 juni 2013.
På Eftas övervakningsmyndighets vägnar
Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON
Ledamot av kollegiet
Xavier LEWIS
Direktör
(1) Paragraf 12 gäller endast vägtransport.