Andra betalningsmedel än kontanter – bekämpande av bedrägeri och förfalskning
SAMMANFATTNING AV FÖLJANDE DOKUMENT:
Direktiv (EU) 2019/713 om bekämpning av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter
VILKET SYFTE HAR DIREKTIVET?
Syftet med direktivet är att
- säkerställa att kontantlösa transaktioner som görs utan några slags betalningsinstrument – antingen fysiska sådana, till exempel bankkort, eller virtuella sådana, till exempel mobila betalningar – räknas som brott,
- kriminalisera stöld och olovligt tillgrepp av betalningsuppgifter, samt vidareförsäljning och distribution av dessa,
- att tillnärma påföljdsnivån för de brott som anges i direktivet i samtliga medlemsstater,
- underlätta informationsutbyte och gränsöverskridande samarbete,
- öka finansinstituts och andra privata aktörers rapportering av bedrägerier,
- förebygga olaglig verksamhet och säkerställa att offer har tillgång hjälp och stöd.
Genom direktivet förbättras och ersätts rambeslut 2001/413/RIF.
VIKTIGA PUNKTER
I direktivet fastställs följande gärningar som brott när de begås avsiktligen:
- Bedräglig användning av ett icke-kontant betalningsinstrument* som stulits eller förfalskats.
- Stöld, förfalskning och olovligt innehav eller anskaffande (inbegripet försäljning) av betalning i fysisk form, till exempel betalkort (”fysiska icke-kontanta betalningsinstrument”).
- Olovligt mottagande, förfalskning och olagligt innehav eller anskaffande (inbegripet försäljning) av digitala betalningar, till exempel mobila betalningar, digitala plånböcker och virtuella valutor (”icke-fysiska icke-kontanta betalningsinstrument”).
- Hackning av informationssystem eller manipulering av datorbehandlingsbara uppgifter för att överföra en persons pengar på olaglig väg.
- Anstiftan och medhjälp till något av brotten ovan.
I direktivet fastställs även villkoren för när juridiska personer (en enhet med juridisk personlighet) hålls ansvariga för brott, och dessutom harmoniseras påföljderna för såväl enskilda som juridiska personer.
EU-länderna måste
- säkerställa att myndigheter som utreder och lagför brott har tillräckliga resurser,
- inrätta en nationell kontaktpunkt som kan nås dygnet runt, alla dagar i veckan, för att utbyta information om brott och underrätta Europeiska kommissionen, Europol och Eurojust om att denna finns,
- ha förfaranden för att svara på brådskande förfrågningar om bistånd inom åtta timmar,
- möjliggöra snabb rapportering av brott till brottsbekämpande myndigheter och andra behöriga nationella myndigheter,
- uppmuntra finansinstitut och andra juridiska personer att rapportera misstänkt bedrägeri,
- registrera, ta fram och tillhandahålla anonymiserade statistiska uppgifter om rapporterings-, utrednings- och rättegångsfaserna rörande de olika brotten och årligen skicka dessa till kommissionen.
Genom direktivet införs hjälp och stöd till brottsoffer – såväl enskilda som juridiska personer – i fråga om personuppgiftsbedrägerier. I direktivet uppmuntras EU-länderna att inrätta gemensamma nationella onlineinformationscenter för bedrägerioffer. Enligt direktivet måste EU-länderna i synnerhet göra följande:
- Ge information och rådgivning om hur personerna kan skydda sig mot negativa följder och renomméskada.
- Lämna uppgifter om organisationer som arbetar med identitetsrelaterad brottslighet och stöd till brottsoffer.
- Ge personerna information, efter deras första kontakt med behörig myndighet, om hur man
- gör en brottsanmälan,
- får information om ärendet,
- klagar om deras rättigheter inte respekteras under det straffrättsliga förfarandet,
- får tillgång till kontaktuppgifter för information om det egna ärendet.
- Anordna kampanjer för information och medvetandegörande samt forsknings- och utbildningsprogram för att minska förekomsten av bedrägerier.
Kommissionen ska senast
- den 31 augusti 2019 ta fram ett detaljerat program för övervakning av direktivets utfall,
- den 31 maj 2023 rapportera till Europaparlamentet och rådet om de nationella åtgärder som vidtagits för att följa lagstiftningen,
- den 31 maj 2026 utvärdera lagstiftningens inverkan på bekämpande av bedrägeri och på mänskliga rättigheter i en rapport till Europaparlamentet och rådet.
VILKEN PERIOD GÄLLER DIREKTIVET FÖR?
Det har gällt sedan den 30 maj 2019 och ska träda i kraft i EU-länderna senast den 31 maj 2021.
BAKGRUND
VIKTIGA BEGREPP
Icke-kontant betalningsinstrument: skyddade utrustningar och förfaranden, fysiska eller virtuella, som ger användaren möjlighet att överföra pengar eller penningvärde utan mynt eller sedlar.
HUVUDDOKUMENT
Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/713 av den 17 april 2019 om bekämpande av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter och om ersättande av rådets rambeslut 2001/413/RIF (EUT L 123, 10.5.2019, s. 18).
ANKNYTANDE DOKUMENT
Rådets rambeslut 2001/413/RIF av den 28 maj 2001 om bekämpning av bedrägeri och förfalskning som rör andra betalningsmedel än kontanter (EGT L 149, 2.6.2001, s. 1).
Senast ändrat 06.04.2020