7.4.2014 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 102/3 |
Domstolens beslut (första avdelningen) av den 14 november 2013 (begäran om förhandsavgörande från Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca – Spanien) – Banco Popular Español SA mot Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), och Banco de Valencia SA mot Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)
(Förenade målen C-537/12 och C-116/13) (1)
((Direktiv 93/13/EEG - Artikel 99 i domstolens rättegångsregler Konsumentavtal - Avtal om hypotekslån - Förfarande för utmätning av intecknad egendom - Befogenheter för den nationella domstol som ska pröva en ansökan om verkställighet - Oskäliga avtalsvillkor - Bedömningskriterier))
2014/C 102/04
Rättegångsspråk: spanska
Hänskjutande domstol
Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca
Parter i målet vid den nationella domstolen
Kärande: Banco Popular Español SA (C-537/12), Banco de Valencia SA Jaume (C-116/13)
Svarande: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)
Saken
C-537/12
Begäran om förhandsavgörande – Juzgado de Primera Instancia e Instrucción – Tolkning av rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, s. 29; svensk specialutgåva, område 15, volym 12, s. 169) – Konsumentskydd vid fastighetslån – Grund för invändning i ett exekutionsförfarande vilken avser att en klausul i låneavtalet är oskälig – Nationell civilrättslig lagstiftning, tillämplig på exekutionsförfarandet, som utesluter en sådan grund för invändning – Ingen möjlighet för den nationella domstolen att pröva huruvida en sådan klausul är oskälig
C-116/13
Begäran om förhandsavgörande – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Tolkning av artiklarna 3.1, 3.3 och 7 i rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, s. 29; svensk specialutgåva, område 15, volym 12, s. 169) och av punkterna 1 e och g och 2 a i bilagan till förordningen – Konsumentskydd vid fastighetslån – Nationell civilprocessrättslig lagstiftning tillämplig på förfarandet för utmätning av intecknad egendom – Den nationella domstolens behörighet
Avgörande
1) |
Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal, ska tolkas så, att det utgör hinder för en sådan lagstiftning i en medlemsstat som den som är i fråga i de nationella målen, vilken inte tillåter den domstol som ska pröva en ansökan om verkställighet att i ett förfarande för utmätning av intecknad egendom, vare sig ex officio eller på begäran av konsumenten, göra en oskälighetsbedömning av ett villkor i det avtal som föranlett den skuld för vilken betalning begärs och som ligger till grund för exekutionstiteln, och inte heller tillåter nämnda domstol att förordna om säkerhetsåtgärder för att säkerställa att det slutliga avgörandet från den domstol som ska bedöma fastställelsetalan, och som är behörig att bedöma huruvida detta villkor är oskäligt, får full verkan. |
2) |
Artikel 3.1 och 3.3 i direktiv 93/13 och punkterna 1 e, 1 g och 2 a i bilagan till detta direktiv ska tolkas så, att vid en oskälighetsbedömning av en klausul om uppsägning i förtid av ett hypotekslån, såsom den som är aktuell i det nationella målet, är följande frågor väsentliga:
|
Det ankommer på den nationella domstolen att göra denna bedömning, med beaktande av omständigheterna i det mål den har att pröva.
(1) EUT C 38, 9.2.2013; EUT C 171, 15.6.2013.