22.11.2008 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 301/12 |
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 25 september 2008 (begäran om förhandsavgörande från Verwaltungsgericht Gießen – Tyskland) – Hakan Er mot Wetteraukreis
(Mål C-453/07) (1)
(Associeringsavtalet EEG-Turkiet - Associeringsrådets beslut nr 1/80 - Artikel 7 första stycket andra strecksatsen - Rätten till uppehälle för det äldsta barnet till en turkisk arbetstagare - Avlönad verksamhet utövas inte - Villkor för att förlora förvärvade rättigheter)
(2008/C 301/22)
Rättegångsspråk: tyska
Hänskjutande domstol
Verwaltungsgericht Gießen
Parter i målet vid den nationella domstolen
Klagande: Hakan Er
Motpart: Wetteraukreis
Saken
Begäran om förhandsavgörande – Verwaltungsgericht Gießen – Tolkning av artikel 7 första stycket andra strecksatsen i associeringsrådets beslut nr 1/80 av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen, och av artikel 59 i tilläggsprotokollet avseende den övergångsperiod som föreskrivs i avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, undertecknat den 23 november 1970, som ingåtts, godkänts och bekräftats i gemenskapens namn genom rådets förordning (EEG) nr 2760/72 av den 19 december 1972 (EGT L 293, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 1, s. 130) – Uppehållsrätt för en turkisk medborgare vilken som barn reste till en medlemsstat enligt bestämmelserna om familjeåterförening – Förlust av uppehållsrätten – Ingen reguljär ekonomisk verksamhet sedan vuxen ålder
Domslut
En turkisk medborgare, vilken som barn har tillåtits resa in i en medlemsstat enligt bestämmelserna om familjeåterförening och som har förvärvat rätten att utöva valfri avlönad verksamhet enligt artikel 7 första stycket andra strecksatsen i beslut nr 1/80 av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen, antaget av det associeringsråd som inrättades genom avtalet om associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, förlorar inte den uppehållsrätt i denna stat som är en naturlig följd av nämnda rätt att utöva verksamhet, trots att han vid 23 års ålder inte har utövat någon avlönad verksamhet sedan slutet av sin skolgång, då han var 16 år, och visserligen deltagit i statliga anställningsfrämjande åtgärder utan att emellertid ha fullföljt dessa.