24.10.2009 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 256/2 |
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 3 september 2009 — Europaparlamentet mot Europeiska unionens råd
(Mål C-166/07) (1)
(Talan om ogiltigförklaring - Rådets förordning (EG) nr 1968/2006 - Finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland - Val av rättslig grund)
2009/C 256/03
Rättegångsspråk: franska
Parter
Sökande: Europaparlamentet (ombud: I. Klavina, L. Visaggio och A. Troupiotis)
Svarande: Europeiska unionens råd (ombud: A. Vittro och M. Moore)
Parter som intervenerat till stöd för svaranden: Europeiska gemenskapernas kommission (ombud: L. Flynn och A Steinblyte), Irland (ombud: D. O'Hagan), Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: S. Behzadi-Spencer och D. W. Anderson QC, barrister).
Saken
Ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 1968/2006 av den 21 december 2006 om gemenskapens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007-2010) (EUT L 409, s. 81, rättad genom EUT L 36, 2007, s. 31) — Val av rättslig grund — Artikel 308 EG (samråd med parlamentet/enighet i rådet) — Stärkande av den ekonomiska och sociala sammanhållningen — Nödvändiga åtgärder som vidtas som komplement till strukturfondernas arbete — Främjande av fred och försoning i Nordirland — Artikel 159 EG (medbeslutande förfarandet)
Domslut
1. |
Rådets förordning (EG) nr 1968/2006 av den 21 december 2006 om gemenskapens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007-2010) ogiltigförklaras. |
2. |
Verkningarna av förordning nr 1968/2006 ska bestå intill dess att en ny förordning, inom skälig tid, har antagits på korrekt rättslig grund. |
3. |
Ogiltigförklaringen av förordning 1968/2006 saknar betydelse för såväl utbetalningar som redan har verkställts som för åtaganden som har gjorts med stöd av förordningen. |
4. |
Europaparlamentet och Europeiska unionens råd ska bära sin respektive rättegångskostnad. |
5. |
Irland, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och Europeiska gemenskapernas kommission ska bära sin respektive rättegångskostnad. |
(1) EUT C 155 av den 7.7.2007.