Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om avelstekniska och genealogiska villkor för handel med och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem /* COM/2014/05 final - 2014/0032 (COD) */
MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Unionens avelstekniska lagstiftning syftar till
att främja fri handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem med beaktande av
avelsprogrammens hållbarhet och bevarandet av genetiska resurser. För närvarande består unionens avelstekniska
lagstiftning av fyra artspecifika (vertikala) akter som fastställer de
grundläggande principerna vad gäller avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get
och hästdjur. Dessa direktiv från rådet ger den rättsliga grunden för
kommissionen att anta detaljerade bestämmelser om –
godkännande eller erkännande och förtecknande av
avelsorganisationer, föreningar för avelsuppfödare och privata företag, –
registrering och klassificering av djur i
stamböcker och när det gäller hybridavelssvin i register, –
individprövning och avelsvärdering samt –
innehåll i och format på härstamningsintyg för
djur, sädesvätska, ägg och embryon. Liknande tekniska krav
för godkännande av avelsdjur för avel fastställs för närvarande i tre direktiv
från rådet och i ett beslut från kommissionen. Vidare har inga genomförandeåtgärder antagits vad
gäller rådets direktiv 91/174/EEG där principerna för handel med renrasiga
avelsdjur av andra arter fastställs. I ett horisontellt direktiv kompletterat med
genomförandeåtgärder finns bestämmelser om import från tredjeländer av
avelsdjur och avelsmaterial från dem. Slutligen finns i ett särskilt rådsbeslut
bestämmelser om utseendet av ett referenscentrum för avel av nötkreatur. Föreliggande förslag består av tolv kapitel och
fem tekniska bilagor. Kapitlen I–VIII i förslaget innehåller
bestämmelser från rådets direktiv 2009/157/EG (nötkreatur), 88/661/EEG
(renrasiga avelssvin och hybridavelssvin), 89/361/EEG (får och getter),
90/427/EEG (hästdjur), 91/174/EEG (andra djur) och 94/28/EG (import) enligt
jämförelsetabellen. Kapitel III innehåller bestämmelser om
förhållandet mellan uppfödare och rasföreningar samt om tvistlösning, med
beaktande av de förfaranden som för närvarande fastställs i kommissionens
beslut 92/354/EEG. Kapitel IV innehåller bestämmelser om godkännande
av avelsdjur för avelsändamål och artificiell insemination som för närvarande
fastställs i rådets direktiv 87/328/EEG (nötkreatur), 90/118/EEG (renrasiga
svin) och 90/119/EEG (hybridavelssvin) enligt jämförelsetabellen, men även i
kommissionens beslut 90/257/EEG (får och getter). Kapitel V om individprövning innehåller
bestämmelser från rådets beslut 96/463/EG om att utse referensorgan för
provningsmetoderna för renrasiga nötkreatur. I kapitlen IX och X i förslaget fastställs en
rättslig grund för genomförandet av offentlig kontroll på det avelstekniska
området och samarbetet mellan behöriga myndigheter, med beaktande av de
allmänna principer som tillämpas vid sådan kontroll. Dessa bestämmelser
inkluderas mot bakgrund av den nya djurhälsolagen och ett förslag till
förordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. På grund av
dessa lagstiftningsinitiativ kommer lagstiftningen om kontroller av djur och
avelsmaterial från dem vid handel inom unionen (rådets direktiv 90/425/EEG) och
vid import från tredjeländer (rådets direktiv 91/496/EEG) samt om samarbetet
mellan behöriga myndigheter (rådets direktiv 89/608/EEG) inte längre att gälla
i fråga om avelsteknik. Den föreslagna texten följer särskilt nära avdelning II
om offentlig kontroll, avdelning IV om administrativt stöd, avdelning VI om
kommissionens kontroller och avdelning VII om verkställighetsåtgärder i
förslaget till ny förordning om offentlig kontroll och annan offentlig
verksamhet. Kapitel XI återspeglar Lissabonfördragets
ikraftträdande, som innebär att bestämmelserna om befogenheter i de
grundläggande akterna i unionens avelstekniska lagstiftning måste anpassas till
artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
(nedan kallat EUF-fördraget). Därför är det nödvändigt att för varje
bestämmelse som ska antas och som gäller de befogenheter som föreskrivs i den
grundläggande akten, identifiera vilka delegerade befogenheter i enlighet med
artikel 290 i EUF-fördraget eller genomförandebefogenheter i enlighet med
artikel 291 i EUF-fördraget som behövs. I kapitel XII fastställs slutbestämmelserna om
upphävanden och datumen för ikraftträdande och tillämpning. Bilaga I (närmare kriterier för erkännande av
rasföreningar och godkännande av avelsprogram) innehåller de bestämmelser som
för närvarande fastställs i bilagorna till kommissionens beslut 84/247/EEG
(nötkreatur), 89/501/EEG (renrasiga avelssvin), 89/504/EEG (hybridavelssvin),
90/257/EEG (får och getter) och 92/353/EEG (hästdjur). Bilaga II (närmare kriterier för införande av
avelsdjur i stamböcker) innehåller de bestämmelser som för närvarande
fastställs i kommissionens beslut 84/419/EEG (nötkreatur), 89/502/EEG
(renrasiga avelssvin), 89/505/EEG (hybridavelssvin), 90/255/EEG (får och
getter) och 96/78/EG (hästdjur). Bilaga III (närmare kriterier för individprövning
och avelsvärdering) innehåller de bestämmelser som för närvarande fastställs i
kommissionens beslut 2006/427/EG (nötkreatur), 89/507/EEG (renrasiga avelssvin
och hybridavelssvin) och 90/256/EEG (får och getter). Bilaga IV (uppgifter för Europeiska unionens
referenscentrum) återspeglar bilaga II till rådets beslut 96/463/EG. Bilaga V (härstamningsintyg) innehåller de
grundläggande informationskrav som för närvarande fastställs i bilagorna till
kommissionens beslut 2005/379/EG (nötkreatur), 89/503/EEG (renrasiga
avelssvin), 89/506/EEG (hybridavelssvin), 90/258/EEG (får och getter), 96/79/EG
(hästdjur), 96/509/EG (import av sperma från renrasiga avelsdjur av nötkreatur,
svin, får och get) och 96/510/EG (import av avelsdjur, sperma, ägg och
embryon). 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED
BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR De grundläggande principerna och allmänna
bestämmelserna i unionens avelstekniska lagstiftning har visat sig vara
adekvata och tillräckligt väl anpassade till den tekniska utvecklingen inom
djuravel, och de har således bibehållits i förslaget. Eftersom den nuvarande
avelstekniska lagstiftningen i unionen är organiserad vertikalt, efter art, har
de nästan identiska bestämmelserna rationaliserats och formuleras på ett mer
exakt och konsekvent sätt i form av en förordning för att undvika handelshinder
till följd av nationellt införlivande. Under de senaste tjugo åren har kommissionen
regelbundet mött medlemsstaterna inom ständiga kommittén för husdjursavel för
att diskutera avelstekniska frågor och de har tillsammans utvecklat
lagstiftningen. Godkända rasföreningars gränsöverskridande verksamhet har varit
en kontroversiell fråga eftersom vissa medlemsstater har framhållit de nationella
skillnaderna i hur de bakomliggande direktiven har införlivats. Problemet
kvarstod vid den avelstekniska arbetsgruppens senaste möte i februari 2012 där
förslagets viktigaste punkter, struktur och nya delar presenterades och
diskuterades. Dessutom har kommissionen fått ta itu med
åtskilliga problem som uppfödare, rasföreningar och behöriga myndigheter haft
på grund av att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna har tolkat de
befintliga bestämmelserna olika. Kommissionen är därför väl medveten om avelssektorns
och de behöriga tillsynsmyndigheternas behov. De föreslagna bestämmelserna om offentlig kontroll
inom det avelstekniska området är, efter nödvändiga anpassningar, helt i linje
med bestämmelserna i det förslag till förordning om offentlig kontroll och
verksamhet på veterinärområdet som kommissionen lagt fram efter intensiva
samråd med berörda parter. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA
ASPEKTER I den föreslagna förordningen fastställs i en enda
rättslig ram principerna för erkännande och förtecknande av avelsorganisationer,
föreningar för avelsuppfödare och privata företag, godkännande av avelsprogram,
införande av djur i stamböcker och klassificering av dem utifrån förtjänster,
registrering av hybridavelssvin i register, individprövning och avelsvärdering
samt innehållet i härstamningsintyg för avelsdjur och sädesvätska, ägg och
embryon från dem. Den innehåller dessutom bestämmelser om import
från tredjeländer av avelsdjur och sädesvätska, ägg och embryon från dem samt
om utseende av referenscentrum för djuravel. Vidare fastställs bestämmelser om genomförande av
offentlig kontroll och avelstekniska kontroller samt om lösning av de tvister
som kan uppstå då avelstekniska kontroller visar på bristande efterlevnad av
avelstekniska krav. De föreslagna bestämmelserna motsvarar dem som
fastställts i kommissionens förslag till ny förordning om offentlig kontroll
som för närvarande diskuteras i Europaparlamentet och rådet. För att undvika
inkonsekvenser mellan de två texterna och för att säkerställa ett harmoniserat
tillvägagångssätt på kontrollområdet kommer kommissionen att noga följa
diskussionerna om de två texterna och i god tid lägga fram nödvändiga förslag
för att säkerställa att bestämmelserna om offentlig kontroll på det
avelstekniska området ingår i den kommande förordningen om offentlig kontroll. Den föreslagna förordningen utgör den rättsliga
grunden för att anta delegerade åtgärder och genomförandeåtgärder i enlighet
med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. 4. BUDGETKONSEKVENSER Inga. 5. ÖVRIGT Inget. 2014/0032 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om avelstekniska och genealogiska villkor för
handel med och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 42 och 43.2, med beaktande av Europeiska kommissionens
förslag[1], efter översändande av utkastet till
lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och
sociala kommitténs yttrande[2], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3], i enlighet med det ordinarie
lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Avel med husdjur av
nötkreatur, svin, får, get och hästdjur, och i mindre utsträckning med andra
djurarter, är en viktig del av unionens jordbruk och en inkomstkälla för
lantbrukarna. Avel med dessa djurarter främjas bäst om renrasiga avelsdjur
eller hybridavelssvin med dokumenterat högt avelsvärde används. (2) Således har medlemsstaterna
som ett led i jordbrukspolitiken konsekvent strävat efter att stödja, bl.a.
genom offentliga investeringar, produktionen av husdjur med särskilda genetiska
egenskaper som uppfyller fastställda normer avseende individprövning.
Skillnader mellan dessa normer kan skapa tekniska hinder för handel med
avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen. (3) I rådets direktiv 88/661/EEG
av den 19 december 1988 om avelsmässiga normer för avelssvin[4], rådets direktiv
89/361/EEG av den 30 maj 1989 om renrasiga avelsfår och avelsgetter[5], rådets direktiv
90/427/EEG av den 26 juni 1990 om avelsmässiga och genealogiska villkor
för handeln med hästdjur inom gemenskapen[6],
rådets direktiv 91/174/EEG av den 25 mars 1991 om krav beträffande avel
och härstamning vid saluföring av renrasiga djur samt om ändring av direktiv
77/504/EEG och 90/425/EEG[7],
rådets direktiv 94/28/EG av den 23 juni 1994 om principer för zootekniska
och genealogiska villkor för import från tredje land av djur, sperma, ägg och
embryon och om ändring av direktiv 77/504/EEG om renrasiga avelsdjur av
nötkreatur[8]
och rådets direktiv 2009/157/EG av den 30 november 2009 om renrasiga
avelsdjur av nötkreatur[9]
fastställs den rättsliga ramen för unionslagstiftningen om avel med renrasiga
avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt hybridavelssvin.
Dessa direktiv syftar till att utveckla boskapsaveln i unionen, samtidigt som
de reglerar handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import
till unionen, och därmed bevarar de sektorns konkurrenskraft i unionen vad
gäller avelsdjur och avelsmaterial från dem. (4) Rådets direktiv 87/328/EEG av
den 18 juni 1987 om godkännande för avel av renrasiga avelsdjur av
nötkreatur[10],
rådets direktiv 90/118/EEG av den 5 mars 1990 om godkännande av renrasiga
avelssvin för avel[11]
och rådets direktiv 90/119/EEG av den 5 mars 1990 om godkännande av
hybridavelssvin för avel[12]
antogs för att förhindra att nationella bestämmelser om godkännande för
avelsändamål av avelsdjur av nötkreatur och svin och om produktion och
användning av sädesvätska, oocyter och embryon från dem innebär förbud,
begränsningar eller hinder för handeln inom unionen, vare sig det gäller
naturlig betäckning, artificiell insemination eller insamling av sädesvätska,
oocyter eller embryon. (5) På grundval av de direktiv
som avses i skäl 3 antog kommissionen, efter samråd med medlemsstaterna
inom ständiga kommittén för husdjursavel som inrättades genom rådets beslut
77/505/EEG av den 25 juli 1977 om inrättande av en ständig kommitté för
husdjursavel[13],
ett antal beslut som fastställer artspecifika kriterier för godkännande eller
erkännande av avelsorganisationer och föreningar för avelsuppfödare (nedan
kallade rasföreningar), införande av avelsdjur i stamböcker, godkännande
av renrasiga får och getter för avel och artificiell insemination,
individprövning och avelsvärdering av avelsdjur av nötkreatur, svin, får och
get samt fastställande av härstamningsintyg för handel med avelsdjur och
avelsmaterial från dem. (6) Kommissionen hade också
upprättat en förteckning över avelsorgan i tredjeländer och förlagor till
härstamningsintyg för import till unionen av avelsdjur samt sädesvätska,
oocyter och embryon från dem. (7) Unionslagstiftningen om
djuravel har också bidragit till bevarandet av husdjursgenetiska resurser,
skyddet av genetisk mångfald och produktionen av typiska regionala
kvalitetsprodukter som är beroende av de särskilda ärftliga egenskaperna hos
lokala husdjursraser. (8) Direktiven 88/661/EEG, 89/361/EEG,
90/427/EEG, 91/174/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG är lika varandra i fråga om
struktur och innehåll. Flera av dessa direktiv har ändrats över tiden. I syfte
att skapa enkelhet och enhetlighet i unionslagstiftningen bör de
unionsbestämmelser som fastställs i dem rationaliseras. (9) Under de senaste tjugo åren
har kommissionen varit tvungen att behandla ett betydande antal klagomål från
uppfödare och avelsorganisationer när det gäller det nationella införlivandet
och tolkningen av unionsrätten om djuravel i olika medlemsstater. För att se
till att unionsbestämmelserna om djuravel tillämpas enhetligt och för att
undvika hinder för handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem till följd
av skillnader i det nationella införlivandet av direktiven, bör
unionslagstiftningen om avelstekniska och genealogiska villkor för handel med
avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen fastställas
i en förordning. (10) Erfarenheten har också visat
att för att underlätta tillämpningen av bestämmelserna i direktiven behöver ett
antal bestämmelser mer exakt ordalydelse och enhetlig terminologi. För att
skapa klarhet och enhetlighet i unionslagstiftningen bör även fler definitioner
fastställas. (11) Begreppet ras bör dock
kvarstå som ett odefinierat rättsligt begrepp så att rasföreningar kan beskriva
en grupp av djur som genetiskt är tillräckligt enhetliga och som de anser
skiljer sig från andra djur av samma ras och föra in dem med uppgift om deras
kända härstamning i stamböcker i syfte att reproducera deras ärvda egenskaper
genom reproduktion, utbyte och urval inom ramen för ett fastställt
avelsprogram. (12) I denna förordning bör man
fastställa bestämmelser för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och
deras import till unionen för att främja hållbara avelsprogram som syftar till
att förbättra raser och till att bevara den genetiska mångfalden hos husdjur. (13) Följaktligen bör de
bestämmelser om renrasiga avelsdjur som fastställs i denna förordning syfta
till att möjliggöra handel på grundval av överenskomna principer som gäller
erkännandet av rasföreningar som förvaltar raser och godkännandet av deras
avelsprogram. I denna förordning bör det också fastställas kriterier för
införande av renrasiga avelsdjur i olika klasser i huvudavsnittet i stamböcker,
bestämmelser om individprövning och avelsvärdering, kriterier för godkännande
av avelsdjur för avel och bestämmelser om innehållet i härstamningsintygen. (14) På liknande sätt bör de
bestämmelser om hybridavelssvin som fastställs i denna förordning syfta till
att möjliggöra handel på grundval av överenskomna principer som gäller
erkännandet av avelsverksamheter som förvaltar olika korsningar av
hybridavelssvin och godkännandet av deras respektive avelsprogram. I denna
förordning bör det också fastställas kriterier för införande av hybridavelssvin
i huvudavsnittet i register, bestämmelser om individprövning och
avelsvärdering, kriterier för godkännande av hybridavelssvin för avel och
bestämmelser om innehållet i härstamningsintygen. (15) Eftersom målet för denna
förordning, nämligen att säkerställa ett enhetligt tillvägagångssätt för handel
med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen samt för
den offentliga kontroll som måste genomföras avseende de avelsprogram som rasföreningar
och avelsverksamheter genomför, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av
medlemsstaterna och det därför, på grund av sin verkan, sin komplexitet, sin
gränsöverskridande och internationella karaktär, bättre kan uppnås på
unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i
artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. Eftersom tillämpningsområdet
för denna förordning är begränsat till vad som är nödvändigt för att uppnå
målen är den också förenlig med proportionalitetsprincipen enligt
artikel 5.4 i fördraget. (16) Kvaliteten på de tjänster som
rasföreningar och avelsverksamheter tillhandahåller och det sätt på vilket de
bedömer och klassificerar djur påverkar avelsdjurens värde på marknaden.
Följaktligen bör det fastställas bestämmelser om erkännande av rasföreningar
och avelsverksamheter enligt harmoniserade unionskriterier och om
medlemsstaternas behöriga myndigheters tillsyn av dem i syfte att säkerställa
att de fastställda bestämmelserna inte ger upphov till skillnader mellan
avelsprogram och avelsstandarder, vilket kan orsaka tekniska hinder för handeln
inom unionen. (17) Förfaranden som liknar dem som
föreskrivs i direktiven 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/427/EEG, 91/174/EEG,
94/28/EG och 2009/157/EG för upptagande av erkända rasföreningar och
avelsverksamheter i förteckningar, inklusive uppdatering, överföring och
offentliggörande av förteckningarna bör fastställas i denna förordning. (18) Rätten för en rasförening
eller avelsverksamhet som uppfyller de fastställda kriterierna att bli erkänd
är en grundläggande princip i unionens avelstekniska lagstiftning. Skyddet av
en befintlig erkänd rasförenings ekonomiska verksamhet bör inte längre vara ett
giltigt skäl för den behöriga myndigheten att inte erkänna ytterligare en
rasförening för samma ras. Detsamma gäller för godkännandet av en geografisk
utvidgning av ett avelsprogram som genomförs med samma ras eller med avelsdjur
som kan värvas från den befintliga rasföreningens besättning. Den behöriga
myndigheten bör dock ha en rättslig grund för att inte ge ett erkännande eller
ett godkännande om det finns en dokumenterad risk för att ett sådant erkännande
eller godkännande skulle äventyra bevarandet av en ovanlig ras eller skyddet av
den genetiska mångfalden. (19) Bevarandet av ovanliga raser
kräver att även rasföreningar med ett begränsat antal avelsdjur i sina
stamböcker inrättas och erkänns och därför bör i allmänhet inte antalet
avelsdjur som förts in i stamböcker vara ett grundläggande villkor för
erkännande av en rasförening och godkännande av dess avelsprogram, speciellt
som erkännandet sker nationellt medan lämpliga avelsdjur kan ha förts in i
stamböcker i andra medlemsstater eller tredjeländer. (20) Rasföreningar och
avelsverksamheter som erkänts i en medlemsstat bör ha möjlighet att genomföra
sina godkända avelsprogram i en eller flera andra medlemsstater för att
säkerställa bästa möjliga utnyttjande av avelsdjur med högt avelsvärde, som är
en betydelsefull produktionsfaktor inom unionen. I detta syfte bör ett enkelt
anmälningsförfarande införas för att se till att den behöriga myndigheten i den
andra medlemsstaten är medveten om den planerade verksamheten. (21) För att förhindra framtida
konflikter mellan de rasföreningar som vill erbjuda sina tjänster till
uppfödare och de myndigheter som inte vill erkänna nya rasföreningar som
konkurrerar med befintliga rasföreningar är det nödvändigt att skilja på det
formella erkännandet av rasföreningen eller avelsverksamheten och godkännandet
av det planerade avelsprogrammet. (22) Mot bakgrund av de olika
klagomål som kommissionen har behandlat under de senaste åren bör det i denna
förordning fastställas tydliga bestämmelser om förhållandet mellan
rasföreningar som upprättar en dotterstambok för en viss ras av renrasiga
avelsdjur av hästdjur och den rasförening som gör anspråk på att ha upprättat
den ursprungliga stamboken för den rasen. (23) Kommissionen bör ges
befogenhet att anta delegerade akter som ändrar bilaga I i syfte att anpassa
kriterierna för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter och för
godkännande av avelsprogram till utvecklingen inom avelssektorn. (24) Förhållandet mellan uppfödare
och rasföreningar och avelsverksamheter måste klargöras, särskilt för att
garantera uppfödares rätt till medlemskap i rasföreningar och avelsverksamheter
samt deras rätt att delta i det avelsprogram som genomförs inom det geografiska
området. Rasföreningar bör ha regler som förhindrar diskriminering av uppfödare
på grund av deras ursprung och måste erbjuda ett minimum av tjänster. (25) De erfarenheter som gjorts,
särskilt vid tillämpningen av direktiv 90/427/EEG och i mindre utsträckning
direktiven 89/361/EEG och 2009/157/EG, visar att det krävs mer ingående
bestämmelser för att effektivt lösa tvister mellan uppfödare och rasföreningar
med utgångspunkt i en klart fastställd arbetsordning och tydliga beskrivningar
av medlemmarnas rättigheter och skyldigheter. Detta kan bäst uppnås om
tvisterna löses inom rättssystemet i den medlemsstat där de uppstått.
Kommissionen bör bara agera i tvister som uppstår mellan parter i olika
medlemsstater och som inte kan lösas effektivt genom rättssystemet i den
medlemsstat där de uppstått. (26) Rasföreningar som upprättar
och för stamböcker för renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och
hästdjur samt avelsverksamheter som upprättar och för register för
hybridavelssvin bör föra in avelsdjur i sina stamböcker och register utan
diskriminering på grund av djurens eller deras ägares ursprungsmedlemsstat och
klassificera dessa djur i avelsprogram utifrån deras förtjänster om detta anges
i avelsprogrammet. (27) Rasföreningar bör också ha
rätt att upprätta bilagor för att inom sina avelsprogram uppgradera de djur som
inte uppfyller kriterierna för renrasiga avelsdjur av den berörda rasen. (28) Rasföreningar som för
stamböcker för vissa renrasiga avelsdjur av hästdjur bör dock få fortsätta att
fastställa kriterier för införande av renrasiga hästdjur i dessa stamböcker om
det finns ett behov av att reglera införandet av sådana hästdjur när de produceras
genom artificiella reproduktionsmetoder. (29) Alla renrasiga avelsdjur, med
undantag av hästdjur, som förs in i stamböcker identifieras i enlighet med
unionens djurhälsolagstiftning avseende identifiering. När det gäller renrasiga
avelsdjur av hästdjur är det rasföreningarna som identifierar de hästar och
åsnor som de för in eller registrerar för att föra in i sina stamböcker och som
de utfärdar identitetshandling (pass) för. De tillhandahåller således inte bara
en tjänst till uppfödare, utan även till den behöriga myndighet som ansvarar
för identifiering och registrering av husdjur. Detta system har emellertid lett
till att pass utfärdas av en mångfald organ, vilket har visat sig komplicera
den offentliga kontrollen av efterlevnaden av unionens lagstiftning om
livsmedelshygien och om veterinärmedicin i de fall där de behöriga
veterinärmyndigheterna inte genast har haft tillgång till väsentliga uppgifter,
t.ex. där en central databas saknats, där en gemensam hög standard för
kvaliteten på identitetshandlingarna inte har följts och där den officiella
tillsynen varit bristfällig. Därför är det nödvändigt att kräva att även
renrasiga avelsdjur av hästdjur förs in i sina respektive stamböcker på
grundval av identitetsmärkningen enligt djurhälsobestämmelserna, men samtidigt
bör de behöriga veterinära myndigheterna ges möjligheten att på vissa villkor
delegera det officiella utfärdandet av identitetshandlingar för renrasiga
avelsdjur av hästdjur till erkända rasföreningar. (30) För att säkerställa att
villkoren för införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker och registrering av
hybridavelssvin i register kan anpassas till utvecklingen inom avelssektorn bör
kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter för att ändra bilaga II i
enlighet med detta. (31) Godkännande av avelsdjur för
avelsändamål, för naturlig betäckning eller assisterad befruktning bör regleras
på unionsnivå för att förhindra handelshinder, i synnerhet om sådana avelsdjur
har genomgått individprövning eller avelsvärdering som genomförts i enlighet
med bestämmelserna i denna förordning, särskilt i bilaga III. (32) Det har fastställts
bestämmelser om individprövning och avelsvärdering på unionsnivå för avelsdjur
av nötkreatur, svin, får och get som prövas för ett begränsat antal egenskaper,
men när det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur har de mångsidiga kraven för
olika raser, användningsområden och urval hittills förhindrat en harmonisering
av dessa bestämmelser. I stället finns det för närvarande rasspecifika
bestämmelser för individprövning och avelsvärdering i den ursprungliga
stamboken för rasen. (33) Kommissionen bör ges
befogenhet att även fastställa villkor för individprövning och avelsvärdering
för renrasiga avelsdjur av hästdjur och att ändra de nuvarande villkoren i
bilaga III för att ta hänsyn till de tekniska och vetenskapliga framstegen
eller till ändringar av den rättsliga miljö som påverkar prövningen, t.ex.
rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om
upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om
särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad
marknadsordning”)[14],
eller för att införa, på begäran av medlemsstaterna, villkor för
individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av hästdjur. (34) Individprövning och
avelsvärdering får genomföras av de institutioner som har utsetts av
rasföreningen eller avelsverksamheten. De utsedda institutionerna ska samarbeta
med de referenscentrum i Europeiska unionen som utsetts av kommissionen.
Kommissionen bör därför ges befogenhet att genom genomförandeakter utse
Europeiska unionens referenscentrum och att anta delegerade akter där dessa
referenscentrums uppgifter beskrivs, vid behov genom ändring av bilaga IV.
Dessa referenscentrum har rätt till unionsstöd i enlighet med rådets beslut
2009/470/EG av den 25 maj 2009 om utgifter inom veterinärområdet[15]. När det gäller den
individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av nötkreatur som en
rasförening genomför ges för närvarande stöd av Interbull Centre som är det
referensorgan i Europeiska unionen som utsetts genom rådets beslut 96/463/EG av
den 23 juli 1996 om att utse ett referensorgan som skall ansvara för
samarbetet vid harmoniseringen av provningsmetoderna och bedömningen av
resultaten hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur[16]. (35) I denna förordning fastställs
endast närmare bestämmelser för avel med nötkreatur, svin, får, getter och
hästdjur och därför måste kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter
om erkännande av rasföreningar, godkännande av avelsprogram, införande av
avelsdjur i stamböcker, individprövning, avelsvärdering och godkännande för
avel samt att anta genomförandeakter om härstamningsintyg gällande handel med
avelsdjur av andra arter och avelsmaterial från dem samt deras import till
unionen, om detta skulle behövas för att undanröja handelshinder. (36) Import av avelsdjur och
avelsmaterial från dem är mycket viktigt för det europeiska jordbruket. Denna
import bör därför ske på villkor som nära överensstämmer med de bestämmelser
som gäller för handeln mellan medlemsstater. Avelsdjur och avelsmaterial från
dem bör endast ha rätt att föras in i huvudavsnittet i en stambok eller ett
register i unionen om den offentliga kontrollen i det exporterande tredjelandet
kan garantera samma grad av säkerhet vad gäller uppgifter om härstamning och
resultaten av individprövning och avelsvärdering som i unionen Dessutom bör
avelsorgan i tredjeländer på motsvarande sätt godta avelsdjur och avelsmaterial
från dem från de rasföreningar eller avelsverksamheter som erkänts i unionen. (37) I rådets förordning (EEG)
nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och
statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan[17] föreskrivs att en
varunomenklatur, nämligen den Kombinerade nomenklaturen, eller förkortat ”KN”,
ska upprättas av kommissionen för att uppfylla kraven i Gemensamma tulltaxan,
statistiken över unionens yttre handel och annan unionspolitik om import och
export av varor. I bilaga I till den förordningen förtecknas KN-numren för
renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt för sperma
från nötkreatur och där anges även att dessa är undantagna från den
konventionella tullsatsen. Dessa djur och avelsmaterial från dem bör i sådana
fall åtföljas av lämpliga härstamningsintyg som visar att de klassificeras som
renrasiga avelsdjur eller avelsmaterial från dem. (38) När avelsdjur och
avelsmaterial från dem förs in i unionen bör de genomgå veterinärkontroller i
enlighet med rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande
av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras
till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiven 89/662/EEG,
90/425/EEG och 90/675/EEG[18]
och rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för
organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i
gemenskapen[19].
Dessutom bör dessa varor genomgå de nödvändiga avelstekniska kontroller som
fastställs i denna förordning. (39) Kommission har antagit ett
förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om offentlig kontroll och
annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och
foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och välbefinnande,
växters sundhet, växtförökningsmaterial och växtskyddsmedel samt om ändring av
förordningarna (EG) nr 999/2001, (EG) nr 1829/2003, (EG)
nr 1831/2003, (EG) nr 1/2005, (EG) nr 396/2005, (EG)
nr 834/2007, (EG) nr 1099/2009, (EG) nr 1069/2009, (EG)
nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012 och (EU) nr [….]/2013 och
direktiven 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG, 2008/120/EG och
2009/128/EG (förordningen om offentlig kontroll)[20]. Avsikten är att genom
den förordningen upphäva Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr
882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa
kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt
bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd[21],
rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska
kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med
sikte på att förverkliga den inre marknaden[22]
och direktiven 91/496/EEG och 97/78/EG samt att i den nya förordningen
införliva vissa bestämmelser som fastställs i dessa akter, med de nödvändiga
anpassningarna. Däremot är avsikten inte att den förordningens
tillämpningsområde ska omfatta avelstekniska och genealogiska villkor för
handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen.
Det är därför nödvändigt att i den här förordningen fastställa bestämmelser om
offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet med avseende på avelsdjur och
avelsmaterial från dem. (40) För att de unionsbestämmelser
om avelsdjur och avelsmaterial från dem som fastställs i denna förordning ska
tillämpas effektivt måste medlemsstaternas behöriga myndigheter samarbeta och
vid behov ge varandra administrativt stöd. Följaktligen bör allmänna
bestämmelser om administrativt stöd och samarbete som liknar de som för
närvarande anges i avdelning IV i Europaparlamentets och rådets förordning (EG)
nr 882/2004 fastställas i den här förordningen, med de nödvändiga
anpassningarna. (41) Om offentlig kontroll i
medlemsstaterna eller kontroller av import till unionen av avelsdjur och
avelsmaterial från dem har visat bristande efterlevnad av de avelstekniska och
genealogiska kraven för sådan import i denna förordning och detta kan leda till
störningar i handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem i unionen, bör
kommissionen genom denna förordning ges befogenhet att anta särskilda åtgärder
för att begränsa konsekvenserna av denna bristande efterlevnad. (42) De behöriga myndigheterna i
medlemsstaterna bör också ha de befogenheter som krävs för att se till att
unionens avelstekniska och genealogiska bestämmelser om avelsdjur i denna
förordning efterlevs, inklusive att tillfälligt upphäva godkännandet av ett
avelsprogram eller återkalla ett erkännande av en rasförening eller
avelsverksamhet vid bristande efterlevnad av de avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning. (43) Kommissionen bör vid behov
utföra kontroller i medlemsstaterna, särskilt mot bakgrund av resultaten av den
offentliga kontroll som medlemsstaterna genomfört, för att säkerställa
tillämpningen av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna
förordning i alla medlemsstater. (44) Kommissionen bör, i
tillämpliga fall och om en allvarlig överträdelse av de villkor för import som
fastställs i denna förordning motiverar det, ges befogenhet att på unionens
vägnar utföra kontroller i tredjeländer för att man ska kunna upprätta
förteckningar över tredjeländer från vilka det är tillåtet att till unionen
importera avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem, utarbeta
villkoren för sådan import och få uppgifter om de bilaterala avtalens
funktionssätt. (45) Eftersom direktiven
88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/427/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG ska upphävas och
ersättas med den här förordningen, måste också de kommissionsrättsakter som
antagits enligt dessa direktiv upphävas och ersättas med antingen delegerade
akter eller genomförandeakter som antagits enligt den här förordningen.
Kommissionen bör därför ges befogenhet att anta dessa delegerade akter och
genomförandeakter. (46) I syfte att säkerställa en
korrekt tillämpning av denna förordning och komplettera den eller ändra
bilagorna I–V till förordningen bör kommissionen delegeras befogenheten att
anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens
funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) med avseende på de förfaranden
och kriterier som används och de villkor som ställs för att erkänna
rasföreningar och avelsverksamheter, godkänna avelsprogram, föra in djur i
stamböcker och register, godkänna avelsdjur för avel, naturlig betäckning och
assisterad befruktning, genomföra individprövning och avelsvärdering,
fastställa avelstekniska och genealogiska villkor för handel med avelsdjur och
avelsmaterial från dem och för import från tredjeländer av avelsdjur och
avelsmaterial från dem samt för att ange referenscentrumens uppgifter. (47) Befogenheten att anta akter i
enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör delegeras till kommissionen
med avseende på handel med renrasiga avelsdjur av andra arter än nötkreatur,
svin, får, get och hästdjur samt med avelsmaterial från dem och med avseende på
deras import till unionen, så att medlemsstaterna kan agera vid störningar i
handeln, och framförallt agera när en ovanlig ras är på väg att utrotas eller
när skyddet av den genetiska mångfalden är hotat. (48) Det särskilt viktigt att kommissionen
genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på
expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter,
se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och
rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (49) För att säkerställa enhetliga
förutsättningar för genomförandet av bestämmelserna i denna förordning vad
gäller upptagande av rasföreningar och avelsverksamheter på förteckningen,
utseende av referenscentrum för att säkerställa en enhetlig tillämpning av
metoder för individprövning och avelsvärdering av avelsdjur, förlagorna till de
härstamningsintyg som åtföljer avelsdjur och avelsmaterial från dem och vissa
bestämmelser om genomförandet av offentlig kontroll, bör kommissionen tilldelas
genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med
Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den
16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas
kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[23]. (50) De bestämmelser som fastställs
i rådets direktiv 87/328/EEG, 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/118/EEG, 90/119/EEG,
90/427/EEG, 91/174/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG samt rådets beslut 96/463/EG
ska ersättas av de bestämmelser som fastställs i denna förordning och i de
delegerade akter och genomförandeakter som kommissionen antagit enligt denna
förordning. Följaktligen bör de rättsakterna upphävas. (51) Kommissionens beslut
84/247/EEG av den 27 april 1984 om villkor för godkännande av
avelsorganisationer och avelsföreningar som upprättar eller för stamböcker för
renrasiga avelsdjur av nötkreatur[24],
kommissionens beslut 84/419/EEG av den 19 juli 1984 om villkor för
stambokföring av nötkreatur[25],
kommissionens beslut 2006/427/EG av den 20 juni 2006 om metoder för
individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelsdjur av
nötkreatur[26],
kommissionens beslut 89/501/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för
godkännande och tillsyn av avelsföreningar och avelsorganisationer som
upprättar eller för stamböcker för renrasiga avelssvin[27], kommissionens beslut
89/502/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för stambokföring av renrasiga
avelssvin[28],
kommissionens beslut 89/504/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för
godkännande och tillsyn av avelsföreningar, avelsorganisationer och privata
företag som upprättar eller för register för hybridavelssvin[29], kommissionens beslut
89/505/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för registrering av
hybridavelssvin[30],
kommissionens beslut 89/507/EEG av den 18 juli 1989 om metoder för
individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelssvin och
hybridavelssvin[31],
kommissionens beslut 90/254/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för
godkännande av avelsorganisationer och avelsföreningar som upprättar eller för
stamböcker för renrasiga avelsfår och avelsgetter[32], kommissionens beslut
90/255/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för stambokföring av renrasiga
avelsfår och avelsgetter[33],
kommissionens beslut 90/256/EEG av den 10 maj 1990 om metoder för
individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelsfår och
avelsgetter[34],
kommissionens beslut 90/257/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för
godkännande för avel av renrasiga avelsfår och avelsgetter och för användning
av deras sperma, ägg eller embryon[35],
kommissionens beslut 92/353/EEG av den 11 juni 1992 om fastställande av
kriterier för godkännande eller erkännande av organisationer och
sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur[36] och kommissionens
beslut 96/78/EG av den 10 januari 1996 om fastställande av kriterier för
införande och registrering av hästdjur i stamböcker för avelsändamål[37] har antagits enligt de
grundläggande akter som avses i skäl 46 och innehåller artspecifika kriterier
för godkännande eller erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter,
införande av avelsdjur i stamböcker, godkännande för avel och artificiell
insemination samt individprövning och avelsvärdering. I denna förordning
fastställs bestämmelser som ersätter dem som anges i ovannämnda
kommissionsakter. (52) I denna förordning fastställs
bestämmelser som liknar dem som anges i kommissionens beslut 92/354/EEG av den
11 juni 1992 om fastställande av vissa regler för att säkerställa
samordningen mellan organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar
stamböcker för registrerade hästdjur[38]. (53) Kommissionens beslut
89/503/EEG av den 18 juli 1989 om intyg för renrasiga avelssvin och för
sperma, ägg och embryon från sådana djur[39],
kommissionens beslut 89/506/EEG av den 18 juli 1989 om intyg för
hybridavelssvin och för sperma, ägg och embryon från sådana djur[40], kommissionens beslut
90/258/EEG av den 10 maj 1990 om härstamningsbevis för renrasiga avelsfår
och avelsgetter samt för deras sperma, ägg och embryon[41], kommissionens beslut
96/79/EG av den 12 januari 1996 om härstamningsbevis för sperma, ägg och
embryon av registrerade hästdjur[42],
kommissionens beslut 2005/379/EG av den 17 maj 2005 om härstamningsbevis
för och uppgifter om renrasiga avelsdjur av nötkreatur, deras sperma, ägg och
embryon[43],
kommissionens förordning (EG) nr 504/2008 av den 6 juni 2008 om
tillämpning av rådets direktiv 90/426/EEG och 90/427/EEG avseende metoder för
identifiering av hästdjur[44]
och kommissionens beslut 96/509/EG av den 18 juli 1996 om fastställande av
härstamnings- och zootekniska krav för import av sperma från vissa djur[45] antogs enligt de
grundläggande akter som avses i skäl 45. (54) För att säkerställa rättslig
tydlighet och undvika överlappning bör upphävandet av rådets akter endast få
verkan när kommissionens beslut om artspecifika kriterier för godkännande eller
erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter, för införande av avelsdjur i
stamböcker, för godkännande för avel och artificiell insemination samt för individprövning
och avelsvärdering, vilka ingår i denna förordning, har upphävts genom
delegerade akter samt när förlagorna till härstamningsintyg för handel med
avelsdjur och avelsmaterial från dem och för import till unionen från
tredjeländer av avelsdjur och avelsmaterial från dem har fastställts genom
genomförandeakter. Det är därför nödvändigt att se till att denna förordning
börjar tillämpas tidigast arton månader efter det att den har trätt i kraft. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS
FÖLJANDE. KAPITEL I
Allmänna bestämmelser Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde 1. I denna förordning fastställs
följande: a) Avelstekniska och genealogiska
bestämmelser för handel med avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från
dem samt import till unionen av avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon
från dem. b) Bestämmelser om medlemskap och
tvistlösning inom rasföreningar och avelsverksamheter. c) Allmänna bestämmelser om offentlig
kontroll av rasföreningar och avelsverksamheter samt av de avelsprogram som
genomförs på avelsdjur, inklusive användningen av sädesvätska, oocyter och
embryon, i syfte att kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som avses i
led a, om annan offentlig verksamhet, administrativt stöd, samarbete och
verkställighet i medlemsstaterna. d) Allmänna bestämmelser om kommissionens
kontroller i medlemsstaterna och tredjeländer. 2. Denna förordning ska inte gälla för
handel med och import till unionen av avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och
embryon från dem om de är avsedda för tekniska eller vetenskapliga försök som
utförs under den behöriga myndighetens kontroll. 3. Tills de delegerade åtgärder eller
genomförandeåtgärder som föreskrivs i denna förordning antas får
medlemsstaterna fortsätta att tillämpa de nationella avelstekniska och
genealogiska bestämmelser som reglerar handel med avelsdjur samt sädesvätska,
oocyter och embryon från dem samt import till den berörda medlemsstaten av
avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och embryon från dem, förutsatt att de
bestämmelser som gäller för importen inte är mer gynnsamma än de som gäller för
handeln inom unionen. Artikel 2
Definitioner I denna förordning gäller följande
definitioner: a) djur: ett husdjur av i) nötkreatur (Bos taurus och Bubalus
bubalis), svin (Sus scrofa), får (Ovis aries) eller get (Capra
hircus), ii) hästdjur (Equus caballus och Equus
asinus), iii) en annan art än de som avses i leden i
och ii och för vilken delegerade akter har antagits enligt artikel 35.1
eller 45.1. b) avelsdjur: ett renrasigt
avelsdjur eller ett hybridavelssvin. c) avelsmaterial: sädesvätska,
oocyter och embryon som samlas in från eller produceras av avelsdjur för
assisterad befruktning. d) rasförening:
avelsorganisation eller förening för avelsuppfödare som erkänns av den behöriga
myndigheten i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.2 för genomförande
av ett avelsprogram på renrasiga avelsdjur som är införda i den stambok eller
de stamböcker som förs eller upprättas. e) avelsverksamhet:
avelsorganisation, förening för avelsuppfödare eller privat företag som erkänns
av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.2
för genomförande av ett avelsprogram på hybridavelssvin som är registrerade i
den stambok eller de stamböcker som förs eller upprättas. f) avelsorgan:
avelsorganisation, förening för avelsuppfödare, privat företag eller offentligt
organ i ett tredjeland som har godkänts av ett offentligt organ i ett
tredjeland för import till unionen av renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin,
får, get eller hästdjur eller av hybridavelssvin för avel. g) behörig myndighet: den
centrala myndigheten i en medlemsstat som ansvarar för följande, samt varje
annan myndighet som tilldelats detta ansvar: i) Erkännandet av rasföreningar och
avelsverksamheter samt godkännandet av de avelsprogram som de genomför på
avelsdjur. ii) Organisationen av offentlig kontroll av
rasföreningar och avelsverksamheter i enlighet med de bestämmelser som anges i
artikel 46 och de delegerade akter som antagits enligt artikel 52.1. iii) Tillhandahållandet av stöd till andra
medlemsstater och tredjeländer om bristande efterlevnad konstateras enligt
artiklarna 53, 54, 55 och 56. iv) Organisationen av annan offentlig
verksamhet i enlighet med de bestämmelser som fastställs i denna förordning. h) erkännande: en formell och
officiell förklaring av den behöriga myndigheten, efter en utvärdering, om att
en rasförening eller avelsverksamhet uppfyller kraven i artikel 4.2. i) renrasigt avelsdjur: ett
husdjur av i) den art som avses i led a i
härstammande från föräldrar samt far- och morföräldrar som är införda i
huvudavsnittet i en stambok för samma ras och som självt är infört eller
registrerat och berättigat att föras in i huvudavsnittet i en sådan stambok i
enlighet med artikel 19, ii) den art som avses i led a ii
härstammande från föräldrar som är införda i huvudavsnittet i en stambok för
samma ras och som självt är infört eller registrerat och berättigat att föras
in i huvudavsnittet i en sådan stambok i enlighet med artikel 19, iii) en annan art än de som avses i leden i
och ii för vilken de särskilda avelstekniska och genealogiska bestämmelserna
för handel med sådana avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import
till unionen fastställs i de delegerade akter som antagits enligt
artikel 35.1 respektive 45.1. j) hybridavelssvin: ett svin
som är registrerat i ett register och som tagits fram genom avsiktlig korsning
mellan i) renrasiga avelssvin av olika raser eller
linjer, ii) avelssvin som själva är resultatet av
korsning (hybrid) mellan olika raser eller linjer, iii) avelssvin som tillhör en av de
kategorier som avses i led i eller ii. k) stambok: varje typ av
stambok, förteckning eller dataregister som förs av en rasförening och i vilken
de renrasiga avelsdjur som ska ingå i ett avelsprogram är införda eller
registrerade för att föras in med uppgift om deras härstamning och i
tillämpliga fall deras förtjänster. l) godkännande: det tillstånd
som den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 8.1 beviljar en
rasförening eller avelsverksamhet för att genomföra avelsprogram. m) huvudavsnitt: det avsnitt i en
stambok där renrasiga avelsdjur är införda eller registrerade för att föras in. n) klass: en horisontell
indelning av huvudavsnittet i vilken avelsdjuren förs in utifrån sina
förtjänster. o) förtjänst: en kvantifierbar
ärftlig egenskap hos ett avelsdjur. p) register: förteckning eller
dataregister som förs av en avelsverksamhet där de hybridavelssvin som ska ingå
i ett avelsprogram är registrerade med uppgift om deras härstamning. q) offentlig kontroll: varje
form av kontroll som den behöriga myndigheten eller kommissionen utför i syfte
att kontrollera efterlevnaden av de avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning. r) annan offentlig verksamhet:
all annan verksamhet än offentlig kontroll som de behöriga myndigheterna genomför
i enlighet med denna förordning för att säkerställa att de avelstekniska och
genealogiska bestämmelserna i denna förordning tillämpas. s) härstamningsintyg:
officiella härstamningsintyg, officiella attesteringar eller bestyrkta
handelsdokument som ger information om härstamning, identitet och, i
tillämpliga fall, avelsvärdering av avelsdjur eller avelsmaterial från dem och
som måste åtfölja avelsdjur eller avelsmaterial från dem när de flyttas från en
medlemsstat till en annan eller importeras till unionen. t) unikt livslångt nummer: en
unik 15-siffrig alfanumerisk kod med information om ett enskilt hästdjur samt
om den databas och det land där denna information första gången registrerades
enligt kodsystemet för unikt livslångt nummer[46]
(UELN) och som består av i) en sexsiffrig UELN-kompatibel
identitetskod för den databas som upprätthålls av det organ som utfärdar pass
och som utfärdat identitetshandlingen i enlighet med unionens
djurhälsolagstiftning åtföljd av ii) ett individuellt niosiffrigt identitetsnummer
som tilldelats hästdjuret. u) import: varje handling
varigenom avelsdjur och avelsmaterial från dem förs in till ett av de
territorier som tagits upp på förteckningen i bilaga VI. v) avelsteknisk kontroll: den
dokumentkontroll och identitetskontroll som utförs på de avelsdjur och det
avelsmaterial från dem som importeras till unionen i syfte att kontrollera
efterlevnaden av de avelstekniska villkor som anges i artikel 42 och de
avelstekniska och genealogiska bestämmelser som fastställs i de delegerade
akter som antagits enligt artikel 45.1. w) dokumentkontroll: granskning
av de officiella intyg, officiella attesteringar och andra dokument, inbegripet
handelsdokument, som ska åtfölja sändningar av följande: i) Avelsdjur och avelsmaterial från dem som
importeras till unionen enligt artikel 39. ii) Renrasiga avelsdjur och avelsmaterial
från dem när de importeras till unionen i enlighet med de delegerade akter som
antagits enligt artikel 45.1. x) identitetskontroll:
okulärbesiktning för att kontrollera att innehållet i och märkningen av en
sändning, inklusive märkena på djur, förseglingar och transportmedel,
överensstämmer med de uppgifter som lämnas i de härstamningsintyg, officiella
attesteringar och andra dokument som åtföljer denna. y) bristande efterlevnad:
underlåtenhet att följa de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i
denna förordning. Artikel 3
Allmänna avelstekniska och
genealogiska bestämmelser om handel med och import till unionen av avelsdjur
och avelsmaterial från dem Handel med avelsdjur och avelsmaterial från
dem och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem får inte
förbjudas, begränsas eller hindras på andra avelstekniska eller genealogiska
grunder än de som fastställs i denna förordning. Det är förbjudet att diskriminera avelsdjur
och avelsmaterial från dem, avelsdjurs ägare eller uppfödare, rasföreningar,
avelsverksamheter eller avelsorgan på grund av deras ursprungsland. KAPITEL II
Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter
i medlemsstaterna samt godkännande av avelsprogram Avsnitt 1
Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter Artikel 4
Erkännande av rasföreningar och
avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter
kan hos den behöriga myndigheten ansöka om erkännande i enlighet med
punkt 2. 2. Varje rasförening eller
avelsverksamhet som ansöker om erkännande ska erkännas av den behöriga
myndigheten förutsatt att följande krav är uppfyllda: a) Rasföreningens eller avelsverksamhetens
huvudkontor finns i den medlemsstat där den behöriga myndigheten är belägen. b) Ansökan visa att den uppfyller kraven i
del 1 i bilaga I. c) Följande anges i ansökan: i) En
beskrivning av avelsprogrammet som måste syfta till att –
bevara rasen, eller –
förbättra rasen eller korsningen. ii) Avelsprogrammets
tillämpningsområde och de regler som fastställts i enlighet med kraven i
del 2 i bilaga I och när det gäller renrasiga hästdjur kraven i
del 3 i bilaga I. iii) Det
geografiska område där avelsprogrammet ska genomföras. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
krav för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter som anges i
del 1 i bilaga I och när det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur i
del 3 i bilaga I för att beakta de olika rasföreningar och
avelsverksamheter som påverkas av dem. Artikel 5
Undantag från
artikel 4.2 b vad gäller erkännande av rasföreningar 1. Genom undantag från
artikel 4.2 b får den behöriga myndigheten neka erkännandet av en
rasförening som uppfyller kraven i del 1 i bilaga I om rasföreningens
avelsprogram skulle äventyra bevarandet av eller den genetiska mångfalden hos
renrasiga avelsdjur som är införda eller registrerade och berättigade att föras
in i den stambok som upprättats för den rasen av en rasförening som redan
erkänts i medlemsstaten. 2. Vid tillämpning av punkt 1 ska
den behöriga myndigheten ta vederbörlig hänsyn till följande kriterier: a) Antalet rasföreningar som redan erkänts
för den berörda rasen i den medlemsstat där den ansökande rasföreningen är belägen. b) Storleken på populationen av renrasiga
avelsdjur av den berörda rasen i medlemsstaten. c) Det möjliga genetiska bidraget från andra
rasföreningar för samma ras vilka erkänts i andra medlemsstater eller i
tredjeländer. Artikel 6
Beslut om att inte erkänna
rasföreningar och avelsverksamheter 1. Om den behöriga myndighet som avses
i artikel 4 inte avser att erkänna en rasförening eller avelsverksamhet
ska den lämna en motiverad förklaring till detta och samtidigt bevilja
rasföreningen eller avelsverksamheten rätten att överklaga beslutet inom
30 dagar från dagen för mottagandet av den motiverade förklaringen. 2. Om den behöriga myndigheten efter
att ha fått den överklagan som avses i punkt 1 håller fast vid sitt beslut
ska den ge rasföreningen eller avelsverksamheten en motiverad förklaring inom
30 dagar från dagen för mottagandet av överklagandet och samtidigt underrätta
kommissionen om sitt beslut att inte erkänna rasföreningen eller
avelsverksamheten och om skälen till detta. Artikel 7
Förteckning över erkända
rasföreningar och avelsverksamheter 1. Medlemsstaterna ska upprätta och
uppdatera en förteckning över de rasföreningar och avelsverksamheter som deras
behöriga myndighet har erkänt i enlighet med artikel 4.2 och offentliggöra
denna förteckning. 2. Den förteckning som föreskrivs i
punkt 1 ska omfatta följande uppgifter: a) Namn på samt kontaktuppgifter och
webbadress till rasföreningen eller avelsverksamheten. b) Den ras eller korsning för vilken
avelsprogrammet har godkänts. c) När det gäller renrasiga avelsdjur av
hästdjur, namn på och kontaktuppgifter till den rasförening som för stamboken
över rasens ursprung. 3. Medlemsstaterna ska i den
förteckning som föreskrivs i punkt 1 ange om godkännandet av ett
avelsprogram tillfälligt upphävts i enlighet med artikel 61.2 f. 4. Medlemsstaterna ska omedelbart från
den förteckning som föreskrivs i punkt 1 stryka en rasförening eller
avelsverksamhet vars erkännande har återkallats i enlighet med
artikel 61.2 g. 5. Kommissionen får genom
genomförandeakter upprätta förlagor avseende de uppgifter som medlemsstaterna
ska offentliggöra från den förteckning som föreskrivs i punkt 1 över
erkända rasföreningar och avelsverksamheter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Avsnitt 2
Godkännande av avelsprogram Artikel 8
Godkännande av de avelsprogram
som rasföreningar och avelsverksamheter genomför 1. Den behöriga myndigheten ska
godkänna det avelsprogram som en rasförening eller avelsverksamhet som den erkänt
i enlighet med artikel 4.2 genomför, förutsatt att rasföreningen eller
avelsverksamheten lämnar in en ansökan om godkännande av avelsprogrammet vilken
visar att kraven i artikel 4.2 c och i del 2 i bilaga I,
och när det gäller renrasiga hästdjur kraven i del 3 i bilaga I,
uppfyllts. 2. Den behöriga myndighet som avses i
artikel 4 får ge rasföreningar och avelsverksamheter tillåtelse att lägga
ut den tekniska förvaltningen av stamboken eller registret och andra specifika
delar av avelsprogrammet på en tredje part, förutsatt att a) rasföreningarna och avelsverksamheterna
förblir ansvariga gentemot den behöriga myndigheten när det gäller att
garantera efterlevnaden av kraven i artikel 4.2 c, b) det inte föreligger någon
intressekonflikt mellan den tredje parten och den ekonomiska verksamheten hos
de uppfödare som deltar i avelsprogrammet. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
krav för godkännande av avelsprogram som anges i del 2 i bilaga I och
när det gäller renrasiga hästdjur i del 3 i bilaga I för att beakta
de olika avelsprogram som rasföreningar och avelsverksamheter genomför. Artikel 9
Anmälan och godkännande av
avelsprogram som genomförs i andra medlemsstater än den medlemsstat där
rasföreningen eller avelsverksamheten är erkänd 1. Om tillämpningsområdet för ett
avelsprogram eller det geografiska område där det ska genomföras tyder på att
en rasförening eller avelsverksamhet avser att genomföra det på avelsdjur som
hålls i en annan medlemsstat, ska den behöriga myndighet som avses i
artikel 8.1 a) lämna en anmälan till den behöriga
myndigheten i den andra medlemsstaten minst 90 dagar före det planlagda
startdatumet för avelsprogrammet, b) förse den behöriga myndighet som avses i
led a både med anmälan och med en kopia av den ansökan om godkännande av
avelsprogram enligt artikel 8.1. 2. Den
behöriga myndighet som avses i punkt 1 a får inom 90 dagar från
mottagandet av den anmälan som avses i punkt 1 a besluta att inte godkänna
ett avelsprogram som genomförs på dess territorium av en rasförening som
erkänts av den behöriga myndighet som avses i artikel 8.1 om a) ett godkänt avelsprogram redan genomförs
i den medlemsstaten på renrasiga avelsdjur av samma ras, b) godkännandet av ytterligare ett
avelsprogram skulle fragmentera den medlemsstatens population av renrasiga
avelsdjur i en sådan utsträckning att det skulle äventyra rasens bevarande
eller genetiska mångfald. 3. Om
den behöriga myndighet som avses i punkt 1 a inte svarar inom
90 dagar på den anmälan som avses i punkt 1 a ska det innebära
ett godkännande. 4. Den behöriga myndigheten i den
medlemsstat där rasföreningen eller avelsverksamheten är erkänd eller där den
har lämnat in en ansökan om erkännande i enlighet med artikel 4 ska utan
onödigt dröjsmål informera rasföreningen eller avelsverksamheten om resultaten
av den anmälan som avses i punkt 1 a. 5. Om den behöriga myndighet som avses
i punkt 1 a inte tänker godkänna avelsprogrammet i enlighet med
punkt 2 ska den informera kommissionen om detta och ge en motiverad
förklaring. KAPITEL III
Rättigheter och skyldigheter för uppfödare, rasföreningar
och avelsverksamheter Artikel 10
Rättigheter för uppfödare som
deltar i avelsprogram som godkänts i enlighet
med artikel 8.1 eller 9 1. Om reglerna för en rasförening eller
avelsverksamhet kräver medlemskap får uppfödare ansöka om a) medlemskap i sådana rasföreningar eller
avelsverksamheter, b) att delta i avelsprogrammet inom det
tillämpningsområde och det geografiska område för verksamheten som godkänts i
enlighet med artikel 8.1 eller 9. 2. Om reglerna för en rasförening eller
avelsverksamhet inte kräver medlemskap får uppfödare som deltar i ett
avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ansöka om a) att i enlighet med artikel 17.1 få
sina renrasiga avelsdjur införda i huvudavsnittet i den stambok som
rasföreningen upprättat för rasen, b) att i enlighet med artikel 17.3 få
sina djur registrerade i en bilaga till den stambok som rasföreningen upprättat
för rasen, c) att i enlighet med artikel 24 få
sina hybridavelssvin registrerade i ett register som en avelsverksamhet
upprättat för korsningen, d) att delta i individprövning och
avelsvärdering i enlighet med artikel 27, e) att få ett härstamningsintyg i enlighet
med artikel 33.1 och 33.2. 3. Uppfödare ska ha rättigheten att
välja i vilken stambok eller i vilket register som de vill få sina avelsdjur
införda eller registrerade i enlighet med artiklarna 19 och 24. Artikel 11
Rättigheter för uppfödare som
invänder mot ett beslut fattat av en rasförening 1. Uppfödare får tillgripa de åtgärder
som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en rasförening felaktigt
avslagit något av följande: a) En ansökan i enlighet med
artikel 10.1. b) En ansökan om att ett renrasigt avelsdjur
ska föras in i huvudavsnittet i en stambok enligt artikel 19. c) En ansökan om att ett djur ska
registreras i en bilaga till en stambok enligt artikel 20.3. d) Godkännande av ett renrasigt avelsdjur
för i) avel enligt artikel 21, eller ii) artificiell insemination enligt
artikel 23.1. e) Godkännande av ett renrasigt avelsdjur
eller dess sädesvätska för officiell individprövning och avelsvärdering enligt
artikel 23.2. f) Godkännande av resultaten av den
individprövning och avelsvärdering som genomförts i enlighet med
artikel 27. 2. Uppfödare får tillgripa de åtgärder
som föreskrivs i artikel 13 i om de hävdar att en rasförening har
underlåtit att genomföra individprövning eller avelsvärdering i enlighet med
artikel 27. Artikel 12
Rättigheter för uppfödare som
invänder mot ett beslut fattat av en avelsverksamhet 1. Uppfödare får tillgripa de åtgärder
som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en avelsverksamhet felaktigt
avslagit något av följande: a) En ansökan om registrering av ett
hybridavelssvin i ett register enligt artikel 24. b) Godkännande av ett hybridavelssvin för
artificiell insemination enligt artikel 26.1. c) Godkännande av ett hybridavelssvin eller
dess sädesvätska för individprövning enligt artikel 26.2. d) Godkännande av resultaten av den individprövning
som genomförts i enlighet med artikel 27. 2. Uppfödare får tillgripa de åtgärder
som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en avelsverksamhet har
underlåtit att genomföra individprövning eller avelsvärdering i enlighet med
artikel 27. Artikel 13
Åtgärder som kan vidtas av
uppfödare som invänder mot ett beslut som fattats av
rasförening eller
avelsverksamhet 1. I de fall som avses i
artiklarna 11och 12 får uppfödare a) inhämta ett yttrande från en oberoende
expert, b) överklaga de avslag som avses i
artiklarna 11.1 och 12.1 eller resultaten av den individprövning och
avelsvärdering som avses i artiklarna 11.2 och 12.2 inom 30 dagar
från dagen för mottagandet av avslaget eller resultaten från rasföreningen
eller avelsverksamheten. 2. I det överklagande som avses i
punkt 1 b ska uppfödaren beskriva de omständigheter och skäl, i
förekommande fall på grundval av det yttrande från en oberoende expert som
avses i punkt 1 a, enligt vilka den anser att a) rasföreningens eller avelsverksamhetens
avslag inte följer bestämmelserna i artikel 19, 21, 23, 27, 28, 30 eller
32, eller b) resultaten av individprövningen och
avelsvärderingen inte har erhållits i enlighet med artikel 27. Artikel 14
Tvistlösning 1. Om en rasförening eller
avelsverksamhet beslutar att inte bifalla det överklagande från en uppfödare
som avses i artikel 13.1 b ska den anmäla detta till uppfödaren och
den behöriga myndighet som har erkänt rasföreningen eller avelsverksamheten i
enlighet med artikel 4.2 inom 30 dagar från dagen för beslutet. 2. Den behöriga myndighet som avses i
artikel 8.1 eller 9 får ändra rasföreningens eller avelsverksamhetens
beslut om den anser att beslutet inte följer bestämmelserna i artikel 19,
21, 23, 27, 28, 30 eller 32. 3. Medlemsstaterna ska se till att det
finns ett överklagandeförfarande och att besluten rörande överklaganden avges
inom rimlig tid. I detta syfte får den behöriga myndigheten besluta
att inrätta en särskild domstol med rätt att ändra en rasförenings eller
avelsverksamhets beslut i de fall då domstolen anser att rasföreningens eller
avelsverksamhetens avslag av en uppfödares överklagande inte var motiverat. Artikel 15
Rättigheter för rasföreningar
och avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter
ska ha följande rättigheter med avseende på de avelsprogram som godkänts i
enlighet med artikel 8.1 eller 9: a) Att genomföra avelsprogrammet inom det
tillämpningsområde och det geografiska område för verksamheten som angetts
enligt artikel 4.2 c. b) Att självständigt utforma och genomföra
avelsprogrammen, men att stå under den behöriga myndighetens tillsyn vad gäller
efterlevnaden av kraven i artikel 4.2. 2. Rasföreningar eller avelsverksamhet
som kräver medlemskap ska ha rätt att a) avslå en ansökan om medlemskap om
avelsdjuren inte omfattas av avelsprogrammets tillämpningsområde eller det
geografiska området enligt artikel 4.2 c ii och iii, b) utesluta uppfödare från medlemskap om de
inte fullgör de skyldigheter som anges i arbetsordningen i del 1
punkt 3 e i bilaga I. Artikel 16
Skyldigheter för rasföreningar
och avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter
som kräver medlemskap ska ange medlemmarnas rättigheter och skyldigheter i sin
arbetsordning i enlighet med del 1 punkt 3 e i bilaga I. 2. Enligt tillämpningsområdet för de
avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ska
rasföreningar i sina stamböcker föra in renrasiga avelsdjur och
avelsverksamheter ska i sina register registrera hybridavelssvin som hålls på
anläggningar inom det geografiska område för verksamheten som angetts enligt
artikel 4.2 c. 3. Rasföreningar och avelsverksamheter
ska ha det främsta ansvaret för att förhindra och vid behov lösa tvister som
kan uppstå mellan uppfödare och mellan uppfödare och rasföreningen eller
avelsverksamheten vid genomförandet av de avelprogram som godkänts i enlighet
med artikel 8.1 eller 9, i enlighet med de bestämmelser som fastställts
enligt artikel 14.3 av den medlemsstat där tvisten uppstår och de
bestämmelser som anges i del 1 punkt 3 i bilaga I. KAPITEL IV
Införande av avelsdjur i stamböcker och register samt godkännande för avel,
artificiell insemination och prövning Avsnitt 1
Införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker som förs av rasföreningar samt
godkännande för avel, artificiell insemination och prövning Artikel 17
Stamböckers uppbyggnad 1. Stamböcker ska bestå av ett
huvudavsnitt där de renrasiga avelsdjur som uppfyller kraven i del 1
kapitlen I och II i bilaga II kan föras in eller registreras för att
föras in. 2. Rasföreningar får dela in
huvudavsnittet i klasser om de fastställer olika kriterier eller förfaranden
enligt vilka de för in renrasiga avelsdjur i klasser utifrån deras förtjänster.
Före införandet i en särskild klass i
huvudavsnittet kan det enligt dessa kriterier och förfaranden krävas att renrasiga
avelsdjur genomgår den individprövning eller avelsvärdering som anges i
artikel 27 eller som fastställs i den delegerade akt som antagits enligt
artikel 28.1 eller någon annan bedömning som beskrivs i det avelsprogram
som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9. Rasföreningar får dela in klasserna efter kön och
ålder. 3. Rasföreningar får fastställa en
eller flera bilagor till stamboken, utöver det huvudavsnitt som anges i
punkt 1, för djur av samma art som inte är berättigade att föras in i
huvudavsnittet, förutsatt att djuren uppfyller kraven i artikel 20.1 och
att rasföreningens regler tillåter att djurens avkommor förs in i
huvudavsnittet i enlighet med reglerna i a) del 1 kapitel III punkt 3
i bilaga II vad gäller hondjur av nötkreatur, svin, får och get, eller b) del 1 kapitel III punkt 4
i bilaga II vad gäller handjur och hondjur av hästdjur. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
bestämmelser som anges i del 1 kapitel III punkterna 3 och 4 i
bilaga II enligt vilka avkommor av djur som registrerats i en bilaga får
föras in i huvudavsnittet. Artikel 18
Särskilt avsnitt i stamboken 1. Den behöriga myndigheten får
godkänna ett avelsprogram som, genom undantag från artikel 17.2, kräver
att vissa renrasiga avelsdjur av svin, får och get för vilka följande gäller
förs in i ett särskilt avsnitt i stamboken: a) De är införda i huvudavsnittet i en
stambok för rasen som förs av en rasförening i en annan medlemsstat eller i ett
tredjeland. b) De har särskilda egenskaper som skiljer
dem från djur av samma ras i den medlemsstat där avelsprogrammet är godkänt. 2. De medlemsstater som avser att
använda det undantag som föreskrivs i punkt 1 ska på förhand underrätta
kommissionen och övriga medlemsstater om detta och ge en motiverad förklaring. Artikel 19
Införande av renrasiga avelsdjur
i huvudavsnittet 1. Efter ansökan från uppfödaren ska
rasföreningar i huvudavsnittet föra in eller registrera för att föra in alla
renrasiga avelsdjur av den ras som omfattas av avelsprogrammet och som
uppfyller kraven i del 1 i bilaga II. 2. Rasföreningar får inte neka att föra
in ett renrasigt avelsdjur i huvudavsnittet i sina stamböcker på grund av att
djuret redan är infört i huvudavsnittet i en annan stambok för samma ras eller,
när det gäller ett korsningsprogram, en stambok för en annan ras som upprättats
av en rasförening som erkänts i enlighet med artikel 4.2 i en annan
medlemsstat eller av ett avelsorgan i ett tredjeland i enlighet med artikel 36.1. 3. När huvudavsnittet är indelat i
klasser ska rasföreningen föra in de renrasiga avelsdjur som uppfyller
kriterierna för införande i huvudavsnittet i den klass som motsvarar de
renrasiga avelsdjurens förtjänster, utan att diskriminera på grund av att de härstammar
från en annan medlemsstat eller från tredjeländer. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
krav som gäller införande av renrasiga avelsdjur i huvudavsnittet i stamböcker
i del 1 kapitlen I och II i bilaga II. Artikel 20
Registrering av djur i bilagor 1. Efter ansökan från uppfödaren ska
rasföreningar i berörd bilaga enligt artikel 17.3 registrera djur av den
art som omfattas av deras avelsprogram men som inte är berättigade att föras in
i huvudavsnittet, förutsatt att djuren uppfyller villkoren i del 1
kapitel III punkterna 1 och 2 i bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
villkoren för registrering av djur i bilagorna till stamböcker i del 1
kapitel III i bilaga II. Artikel 21
Godkännande av renrasiga
avelsdjur för avel 1. Rasföreningar får inte på andra
avelstekniska eller genealogiska grunder än de som följer av tillämpningen av
artikel 19 utesluta att de renrasiga avelsdjur som är införda i
huvudavsnittet i deras stambok används för avel med följande
reproduktionstekniker: a) Naturlig betäckning. b) Insamling och användning för avelsändamål
av oocyter och embryon. c) Insamling av sädesvätska från avelsdjur
som, i tillämpliga fall, har genomgått individprövning och avelsvärdering i
enlighet med artikel 27 eller en delegerad akt som antagits enligt
artikel 28.1. d) Artificiell insemination med sädesvätska
som avses i led c. e) Produktion in vitro och användning
för avelsändamål av embryon som producerats från oocyter som avses i led b
och befruktats med sädesvätska som avses i led c. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på kriterier för
följande: a) Rasföreningars godkännande av renrasiga
avelsdjur för avel. b) Insamling och användning av avelsmaterial
från renrasiga avelsdjur för avelsändamål. Artikel 22
Metoder för verifiering av
identitet 1. Rasföreningar ska kräva att
renrasiga avelsdjur av nötkreatur och renrasiga avelsdjur av hankön av
mjölkraser av får och get identifieras genom blodgruppsanalys eller genom en
annan lämplig metod med minst samma grad av säkerhet när de används för a) insamling av sädesvätska avsedd för
artificiell insemination, b) insamling av oocyter och embryon. 2. På begäran av en medlemsstat eller
en europeisk sammanslutning av rasföreningar för renrasiga djur av den berörda
arten, får kommissionen genom genomförandeakter godkänna metoder för
verifiering av identiteten hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur och renrasiga
avelsdjur av hankön av mjölkraser av får och get med minst samma grad av
säkerhet som blodgruppsanalyser av de renrasiga avelsdjuren, med beaktande av
tekniska framsteg och rekommendationer från de referenscentrum i Europeiska
unionen som avses i artikel 31. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 23
Godkännande av sädesvätska
avsedd för artificiell insemination och befruktning in
vitro av oocyter samt av
renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem för prövning 1. Rasföreningar får inte förbjuda
användningen av sädesvätska avsedd för artificiell insemination av renrasiga
avelsdjur av honkön eller för befruktning in vitro av oocyter som samlats
in från renrasiga avelsdjur av honkön, förutsatt att sädesvätskan har samlats
in från donatordjur som är renrasiga avelsdjur av a) nötkreatur, svin, får och get och som i
en medlemsstat har godkänts för insamling av sädesvätska avsedd för artificiell
insemination eller för befruktning in vitro av oocyter på grundval av
den individprövning och avelsvärdering som genomförts i enlighet med
artikel 27 och bilaga III, b) hästdjur och som godkänts för insamling
av sädesvätska avsedd för artificiell insemination eller för befruktning in
vitro av oocyter på grundval av det avelsprogram som godkänts i enlighet
med artikel 8.1 eller 9. 2. Renrasiga avelsdjur och
avelsmaterial från dem som är införda i huvudavsnittet i en stambok som
upprättats av en rasförening som erkänts i en medlemsstat ska godkännas för
individprövning och, i förekommande fall, avelsvärdering av en rasförening som
genomför ett avelsprogram på samma ras i en annan medlemsstat, och detta
godkännande ska ske på samma villkor och med samma kvantitativa begränsningar
som gäller för de renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem som är införda
i en stambok som upprättats för samma ras av en rasförening som erkänts i den
medlemsstat där individprövningen och avelsvärderingen ska genomföras i enlighet
med artikel 27. 3. Vid tillämpning av punkterna 1
och 2 ska avelsmaterialet från de renrasiga avelsdjur som avses i dessa punkter
samlas in, behandlas och lagras av en seminstation eller spermastation eller av
en embryosamlingsgrupp och embryoproduktionsgrupp som officiellt godkänts för
handel inom unionen med dessa varor i enlighet med unionens
djurhälsolagstiftning. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på villkoren för
godkännande av a) renrasiga avelsdjur av vissa raser av
hästdjur för artificiell insemination och befruktning in vitro av
oocyter, b) renrasiga avelsdjur av vissa raser av
hästdjur och avelsmaterial från dem för individprövning och avelsvärdering. Avsnitt 2
Registrering av hybridavelssvin i register som förs av avelsverksamheter samt
godkännande för avel,
artificiell insemination och prövning Artikel 24
Registrering av hybridavelssvin
i register 1. Avelsverksamheter ska, i tillämpliga
fall, efter ansökan från sina medlemmar i sina register registrera alla de
hybridavelssvin av samma korsning som uppfyller kraven i del 2 i
bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de
krav som gäller registrering av hybridavelssvin i register enligt del 2 i
bilaga II. Artikel 25
Godkännande av hybridavelssvin
för avel 1. Avelsverksamheter får inte på andra
avelstekniska eller genealogiska grunder än de som följer av tillämpningen av
artikel 27 utesluta att de hybridavelssvin som är registrerade i deras
register används för avel med följande reproduktionstekniker: a) Naturlig betäckning. b) Insamling och användning för avelsändamål
av oocyter och embryon. c) Insamling och användning av sädesvätska
från avelsdjur som har genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet
med artikel 27 eller en delegerad akt som antagits enligt
artikel 28.1. d) Artificiell insemination med sädesvätska
som avses i led c. e) Produktion in vitro och användning
för avelsändamål av embryon som producerats från oocyter som avses i led b
och befruktats med sädesvätska som avses i led c. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på kriterier för
följande: a) Avelsverksamheters godkännande av
hybridavelssvin för avel. b) Insamling och användning av sädesvätska,
oocyter eller embryon från hybridavelssvin för avelsändamål. Artikel 26
Godkännande av hybridavelssvin
för artificiell insemination och prövning 1. Avelsverksamheter får inte förbjuda
användningen av sädesvätska för artificiell insemination eller för befruktning in
vitro av oocyter som samlats in från hybridavelssvin av honkön, förutsatt
att sädesvätskan samlats in från donatordjur av hybridavelssvin vars linje har
genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med artikel 27 och
bilaga III. 2. Hybridavelssvin av hankön och
sädesvätska från dem som är registrerade i ett register som upprättats av en
avelsverksamhet som erkänts i en medlemsstat ska godkännas för individprövning,
och i förekommande fall avelsvärdering, av en avelsverksamhet som genomför ett
avelsprogram på samma korsning i en annan medlemsstat, och detta godkännande
ska ske på samma villkor och med samma kvantitativa begränsningar som för de
hybridavelssvin av hankön och sädesvätska från dem som är registrerade i ett
register som upprättats för samma korsning av en avelsverksamhet som erkänts i
den medlemsstat där individprövningen och avelsvärderingen ska genomföras i
enlighet med artikel 27. 3. Vid tillämpning av punkterna 1
och 2 ska den sädesvätska som avses i dessa punkter samlas in, behandlas och
lagras av en seminstation eller spermastation som officiellt godkänts för
handel inom unionen med dessa varor i enlighet med unionens
djurhälsolagstiftning. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på villkoren för
godkännande av hybridavelssvin för artificiell insemination och prövning. KAPITEL V
Individprövning, avelsvärdering
och härstamningsintyg Artikel 27
Metoder för individprövning och
avelsvärdering 1. Om det i ett avelsprogram som
godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs individprövning och
avelsvärdering för klassificeringen av renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin,
får och get i stamböcker och för godkännande för avel med avelsdjur av hankön
av dessa arter och sädesvätska från dem, ska rasföreningar se till att sådan
individprövning och avelsvärdering genomförs i enlighet med de bestämmelser som
anges i följande delar av bilaga III: a) Del 1 för renrasiga avelsdjur av
nötkreatur. b) Del 2 kapitel I och del 2
kapitel II punkt 1 för renrasiga avelssvin. c) Del 3 för renrasiga avelsdjur av får
och get. 2. Om det i ett avelsprogram som
godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs individprövning och
avelsvärdering för klassificeringen av renrasiga avelsdjur av hästdjur i
stamböcker och för godkännande för avel med avelsdjur av hankön av hästdjur och
sädesvätska från dem, ska rasföreningar se till att sådan individprövning och
avelsvärdering genomförs i enlighet med de bestämmelser som anges i följande
delar av bilaga I: a) Del 2 punkt 1 e. b) Del 3 punkt 1 a i och
b i samt punkt 2 b. 3. Om det i ett avelsprogram som
godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs avelsvärdering för
klassificeringen av hybridavelssvin i register och för godkännande för avel med
hybridavelssvin av hankön och sädesvätska från dem, ska avelsverksamheter se
till att avelsvärderingen genomförs i enlighet med de bestämmelser som anges i
del 2 kapitel II punkt 2 i bilaga III. Artikel 28
Delegerade befogenheter och
genomförandebefogenheter avseende kraven
för individprövning och
avelsvärdering 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på bestämmelser för
individprövning och avelsvärdering och att vid behov ändra bilaga III för
att beakta a) vetenskapliga framsteg, b) teknisk utveckling, c) den inre marknadens funktion, eller d) behovet av att skydda värdefulla
genetiska resurser. 2. Mot bakgrund av det yttrande av en
oberoende expert som avses i artikel 13.1 a får kommissionen genom en
genomförandeakt fastställa enhetliga bestämmelser för individprövning och
avelsvärdering samt för tolkningen av resultaten från dessa. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 29
Utsedda institutioner för
individprövning och avelsvärdering 1. Rasföreningar och avelsverksamheter
ska, när detta är nödvändigt för genomförandet av ett avelsprogram som godkänts
i enlighet med artikel 8.1 eller 9, utse den institution som ska genomföra
den individprövning och avelsvärdering av avelsdjur som anges i
artikel 27. 2. De
institutioner som avses i punkt 1 får antingen a) fungera
som specialiserade enheter under en rasförenings eller avelsverksamhets ansvar,
eller b) godkännas av den behöriga myndighet som
har godkänt avelsprogrammet. 3. Rasföreningar och avelsverksamheter
ska föra en uppdaterad förteckning över de institutioner som de utsett i
enlighet med punkt 1 och offentliggöra dessa uppgifter. Artikel 30
Skyldigheter för institutioner
som utsetts enligt artikel 29.1 1. De institutioner som utsetts av
rasföreningar eller avelsverksamheter enligt artikel 29.1 ska lämna
följande uppgifter på den behöriga myndighetens begäran: a) Journaler med alla data från genomförda
identitetsprövningar. b) Uppgift om den rasförening eller
avelsverksamhet som utsett dem och den behöriga myndighet som avses i
artikel 29.2 b. c) Uppgifter om de metoder som används för
registrering av egenskaper. d) Uppgifter om den modell för individprövning
som används för analys av resultaten av individprövningen. e) Uppgifter om den statistiska metod som
används för analys av resultaten av individprövningen för varje utvärderad
egenskap. f) Uppgifter om de genetiska parametrar som
används för varje utvärderad egenskap. 2. De institutioner som utsetts av
rasföreningar eller avelsverksamheter enligt artikel 29.1 ska
offentliggöra och uppdatera resultaten av avelsvärderingen av avelsdjur vars
sädesvätska används för artificiell insemination. Artikel 31
Utseende av Europeiska unionens
referenscentrum 1. Kommissionen ska genom
genomförandeakter utse de referenscentrum i Europeiska unionen som ansvarar för
samarbetet med rasföreningar vid harmoniseringen av metoderna för
individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av nötkreatur. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. Kommissionen får genom
genomförandeakter utse de referenscentrum i Europeiska unionen som ansvarar för
harmoniseringen av metoderna för individprövning och avelsvärdering av
renrasiga avelsdjur av andra arter än nötkreatur. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 32
Krav på och uppgifter för Europeiska
unionens referenscentrum 1. De referenscentrum i Europeiska
unionen som utsetts i enlighet med artikel 31 ska a) uppfylla de krav som fastställs i
punkt 1 i bilaga IV, b) utföra de uppgifter som fastställs i
punkt 2 i bilaga IV, c) arbeta med rasföreningar och de
institutioner som har utsetts av rasföreningar i enlighet med artikel 29.1
för att underlätta en enhetlig tillämpning av de metoder för individprövning
och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur som avses i artikel 27. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av
följande: a) De krav på Europeiska unionens
referenscentrum som fastställs i punkt 1 i bilaga IV. b) De uppgifter för
Europeiska unionens referenscentrum som fastställs i punkt 2 i
bilaga IV. I de delegerade akter som anges i punkt 2 ska
det tas vederbörlig hänsyn till de arter av renrasiga avelsdjur för vilka
metoderna för individprövning och avelsvärdering ska harmoniseras och till de
vetenskapliga och tekniska framstegen inom avelsvärdering. 3. Kommissionen får genomföra
revisioner vid de referenscentrum i Europeiska unionen som utsetts i enlighet
med artikel 31.1 eller 31.2 för att kontrollera att a) de uppfyller de krav som fastställs i
punkt 1 i bilaga IV, b) de utför de uppgifter som fastställs i
punkt 2 i bilaga IV. Om det vid dessa revisioner konstateras att ett
referenscentrum i Europeiska unionen inte utför de uppgifter som fastställs i
punkt 2 i bilaga IV får kommissionen minska det finansiella stöd från
unionen som beviljats i enlighet med artikel 31 i rådets beslut
2009/470/EG eller återkalla utseendet i enlighet med det förfarande som avses i
artikel 72.2. Artikel 33
Utfärdande av samt innehåll i
och format på härstamningsintyg
för handel inom unionen med
avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. För att avelsdjur och avelsmaterial
från dem ska kunna införas i stamböcker eller registreras i register ska
rasföreningar och avelsverksamheter utfärda härstamningsintyg som a) innehåller de uppgifter som fastställs i
bilaga V, b) följer motsvarande förlagor till
härstamningsintyg som föreskrivs i de genomförandeakter som antagits enligt
punkt 4. 2. De rasföreningar och
avelsverksamheter som genomför individprövning och avelsvärdering i enlighet
med de avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ska
ange följande i det härstamningsintyg som de utfärdar för ett avelsdjur eller
avelsmaterial från det: a) Alla tillgängliga resultat av
individprövningar. b) Aktuella resultat av avelsvärderingen. c) Eventuella genetiska egenheter och
defekter hos det berörda djuret, dess föräldrar samt far- och morföräldrar
enligt kraven i det godkända avelsprogrammet. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på de uppgifter som
krävs enligt punkt 1 a och vid behov ändringar av innehållet i de
härstamningsintyg som föreskrivs i bilaga V. 4. Kommissionen ska genom
genomförandeakter upprätta förlagor till härstamningsintyg för avelsdjur och
sädesvätska, oocyter och embryon från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 34
Undantag avseende utfärdande av
samt innehåll i och format på härstamningsintyg
för handel inom unionen med
avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. Genom undantag från
artikel 33.1 får den behöriga myndigheten tillåta följande: a) Att härstamningsintyg utfärdas av
seminstationer och embryosamlingsgrupper eller embryoproduktionsgrupper som
godkänts för handel med sådant avelsmaterial i enlighet med unionens
djurhälsolagstiftning. b) Att
de uppgifter som ska anges i härstamningsintyget finns i andra dokument som
åtföljer renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får eller get och
hybridavelssvin, förutsatt att den rasförening eller avelsverksamhet som för
stamboken eller registret intygar innehållet i dessa andra dokument i enlighet
med del 1 punkt 2 i bilaga V. c) De uppgifter som ska anges i
härstamningsintyget finns i den identitetshandling som utfärdats av
rasföreningen i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning avseende
identifiering av hästdjur. 2. Genom undantag från artikel 33.2 b får rasföreningar eller
avelsverksamheter i härstamningsintyget hänvisa till den webbplats där
resultaten finns tillgänglig, om resultaten av avelsvärderingen är
offentliggjorda på internet. KAPITEL VI
Avelstekniska och genealogiska bestämmelser om handel med renrasiga avelsdjur
av andra arter Artikel 35
Delegerade befogenheter och
genomförandebefogenheter avseende avelstekniska och genealogiska bestämmelserna
för handel med de renrasiga avelsdjur som avses i
artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på avelstekniska och
genealogiska bestämmelser om handel med de renrasiga avelsdjur som avses i
artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem när detta är
nödvändigt antingen för den inre marknadens funktion eller för skyddet av
värdefulla genetiska resurser, vad gäller följande: a) Erkännande av rasföreningar. b) Godkännande av avelsprogram. c) Villkor för införande av dessa renrasiga
avelsdjur i stamböcker. d) Rasföreningars godkännande av dessa
renrasiga avelsdjur för avel, artificiell insemination och insamling och
användning av avelsmaterial från dem. e) Metoder för individprövning och
avelsvärdering av dessa renrasiga avelsdjur. f) De uppgifter som ska ingå i de
härstamningsintyg som ska åtfölja dessa renrasiga avelsdjur. 2. Om kommissionen har antagit de
delegerade akter som avses i punkt 1 ska den genom genomförandeakter upprätta
förlagor till de härstamningsintyg som avses i punkt 1 f för de
renrasiga avelsdjur som avses i artikel 2 i iii och för
avelsmaterial från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. KAPITEL VII
Import från tredjeländer Artikel 36
Avelsorgan 1. Efter ansökan från uppfödaren ska
rasföreningar eller avelsverksamheter föra in i sina stamböcker eller
registrera i sina register avelsdjur som importeras till unionen och avkommor
som producerats från avelsmaterial som importeras till unionen, förutsatt att
avelsdjuren eller donatorerna till avelsmaterialet är införda i en stambok
eller registrerade i ett register av ett avelsorgan i ett tredjeland och detta
avelsorgan a) uppfyller de kriterier för upptagande av
avelsorgan på förteckningen som anges i artikel 37, b) ingår i en förteckning över avelsorgan
som anmälts till kommissionen av det tredjeland där avelsdjuren eller
avelsmaterialet från dem har sitt ursprung. 2. Kommissionen ska upprätta, uppdatera
och offentliggöra de förteckningar över avelsorgan i tredjeländer som avses i
punkt 1 b. Artikel 37
Kriterier för upptagande av
avelsorgan på förteckningen 1. Kommissionen ska i den förteckning
som anges i artikel 36.2 endast ta upp sådana avelsorgan för vilka det
offentliga organet i tredjelandet tillhandahållit dokumentation som visar att
de avelsorgan som tredjelandet önskar ta upp på förteckningen uppfyller
följande krav: a) De genomför avelsprogram som är
likvärdiga med de avelsprogram som genomförs på samma ras eller korsning av
rasföreningar eller avelsverksamheter vad gäller följande: i) Bestämmelser för införande av avelsdjur
och avelsmaterial från dem i stamböcker eller registrering av dem i register. ii) Bestämmelser för godkännande av avelsdjur
för avelsändamål. iii) Bestämmelser för användning av
avelsmaterial från avelsdjur för prövning och avel. iv) Metoder för individprövning och
avelsvärdering. b) Ett offentligt organ i tredjelandet
utövar tillsyn och kontroll av dem och detta organ har de befogenheter som
krävs för att genomdriva bestämmelser som motsvarar de bestämmelser som
fastställs i denna förordning vad gäller följande: i) Erkännande av rasföreningar och
avelsverksamheter. ii) Godkännande av deras avelsprogram. iii) Införande av renrasiga avelsdjur i
stamböcker och registrering av hybridavelssvin i register. iv) Metoder för individprövning och
avelsvärdering. 2. Kommissionen ska i den förteckning
som anges i artikel 36.2 endast ta upp de avelsorgan i tredjeländer för
vilka det offentliga organ i tredjelandet som avses i punkt 1
tillhandahållit dokumentation som visar att de avelsorgan som tredjelandet
önskar ta upp på förteckningen har en arbetsordning som garanterar följande: a) Att renrasiga avelsdjur som rasföreningar
för in i stamböcker redan är införda eller berättigade att föras in, utan
diskriminering, i de stamböcker för samma ras som upprättats av avelsorgan i
tredjelandet. b) Att hybridavelssvin som avelsverksamheter
registrerar i register redan är registrerade eller berättigade att registreras,
utan diskriminering, i de register för samma ras som upprättats av avelsorgan i
tredjelandet. Artikel 38
Likvärdighetsavtal 1. Kommissionen får genom
genomförandeakter fatta beslut om att åtgärder som tillämpas i ett tredjeland
erkänns som likvärdiga med de som krävs enligt unionens avelstekniska
lagstiftning vad gäller följande: a) Erkännande och tillsyn av rasföreningar
och avelsverksamheter enligt artikel 4 eller den delegerade akt som
antagits enligt artikel 35.1. b) Godkännande av rasföreningars och
avelsverksamheters avelsprogram enligt artikel 8.1 eller den delegerade
akt som antagits enligt artikel 35.1. c) Införande av avelsdjur i stamböcker och
register enligt artiklarna 19 och 24 eller den delegerade akt som antagits
enligt artikel 35.1. d) Godkännande av avelsdjur för avel enligt
artiklarna 21 och 25 eller den delegerade akt som antagits enligt
artikel 35.1. e) Användning av avelsmaterial för avel
enligt artikel 23.1 eller den delegerade akt som antagits enligt
artikel 35.1. f) Användning av sädesvätska för prövning
enligt artikel 23.2 eller den delegerade akt som antagits enligt
artikel 35.1. g) Individprövning och avelsvärdering enligt
artikel 27 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. De genomförandeakter som avses i
punkt 1 ska antas på grundval av följande: a) En grundlig undersökning av de uppgifter
och data som det berörda tredjelandet har lämnat enligt artikel 37.1. b) I förekommande fall, ett
tillfredsställande resultat av en kontroll som utförts i enlighet med
artikel 67. 3. De genomförandeakter som avses i
punkt 1 får innehålla närmare bestämmelser om införseln av avelsdjur och
avelsmaterial från dem till unionen från det berörda tredjelandet och får
omfatta följande: a) Vilken typ av härstamningsintyg eller
dokument i enlighet med kraven i bilaga V som ska åtfölja avelsdjuren
eller avelsmaterialet från dem samt vad intyget eller dokumentet ska innehålla. b) Särskilda krav som gäller för införsel
till unionen av avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem och den offentliga
kontroll som ska genomföras vid införsel till unionen. c) Om nödvändigt, rutiner för att upprätta
och göra ändringar i förteckningar över avelsorgan i det berörda tredjeland
från vilket det är tillåtet att föra in avelsdjur och avelsmaterial från dem
till unionen. 4. Kommissionen ska genom genomförandeakter utan dröjsmål upphäva de
genomförandeakter som avses i punkt 1 om något av de villkor för
erkännande av likvärdighet av garantier som gällde vid tidpunkten för deras
antagande inte längre uppfylls. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 39
Avelstekniska villkor för import
till union av
avelsdjur och avelsmaterial från
dem 1. Uppfödare får till unionen importera
avelsdjur och avelsmaterial från dem som införts i en stambok eller
registrerats i ett register av ett avelsorgan som anges i den förteckning som
upprättats i enlighet med artikel 36.2 eller med artikel 7 när
likvärdighet har fastställts i enlighet med artikel 38.1, om avelsdjuret
eller avelsmaterialet åtföljs av ett härstamningsintyg enligt artikel 40
och följande ytterligare villkor är uppfyllda: a) Avelsdjuren åtföljs av belägg för att de
ska föras in i en rasförenings stambok eller registreras i en avelsverksamhets
register. b) Sädesvätskan i) samlades in från avelsdjur som genomgått
individprövning och avelsvärdering i enlighet med bilaga III, om sådan
prövning och värdering krävs enligt artikel 27.1, eller ii) importeras i de mängder som behövs för
den individprövning och avelsvärdering som anges i artikel 23.2. c) Oocyterna och embryona samlades in från
eller producerades av avelsdjur som genomgått individprövning och
avelsvärdering i enlighet med bilaga III, om sådan prövning och värdering
krävs enligt artikel 27.1. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på avelstekniska och
genealogiska bestämmelser för import till unionen av avelsdjur och
avelsmaterial från dem, för att ta hänsyn till den särskilda avelstekniska
situationen i det tredjeland där avelsdjuret har sitt ursprung. Artikel 40
Utfärdande av samt innehåll i
och format på härstamningsintyg för import till unionen av
avelsdjur och avelsmaterial från
dem 1. För att avelsdjur och avelsmaterial
från dem ska föras in i stamböcker eller registreras i register ska de
härstamningsintyg som avses i artikel 39.1 a) utfärdas av det avelsorgan som upptagits
på förteckningen i enlighet med artikel 36.2, b) innehålla de uppgifter som fastställs i
bilaga V, c) upprättas i enlighet med den förlaga till
härstamningsintyg som föreskrivs i en genomförandeakt som antagits enligt
punkt 2. 2. Kommissionen ska genom
genomförandeakter upprätta förlagor till härstamningsintyg för import till
unionen av avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 41
Undantag avseende utfärdande av
samt innehåll i och format på härstamningsintyg för
import till union av avelsdjur
och avelsmaterial från dem 1. Genom undantag från
artikel 40.1 a får avelsmaterial åtföljas av ett härstamningsintyg
som utfärdats på ett sådant avelsorgans vägnar som avses i
artikel 40.1 a av en seminstation, embryosamlingsgrupp eller
embryoproduktionsgrupp som fått tillstånd att importera detta avelsmaterial
till unionen i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. 2. Genom undantag från
artikel 40.1 b kan de uppgifter som ska finnas med i
härstamningsintyget a) ingå
i andra dokument som åtföljer avelsdjuret eller avelsmaterialet från det,
förutsatt att det avelsorgan som för stamboken eller registret har intygat
innehållet i dokumenten i enlighet med del 1 punkt 2 i bilaga V, b) bestå av en hänvisning till den webbplats
där resultaten av avelsvärderingen finns tillgängliga om de är offentliggjorda
på internet. Artikel 42
Avelstekniska kontroller av
avelsdjur och avelsmaterial från dem
som importeras till unionen 1. Medlemsstaterna ska utföra
avelstekniska kontroller av sändningar av avelsdjur och avelsmaterial från dem
som importeras till unionen från tredjeländer vid den gränskontrollstation där
dokument- och identitetskontroller samt fysiska kontroller utförs i enlighet
med artikel 42 i förordning (EU) nr […] [COM/2013/0265 final -
2013/0140 (COD)]. 2. Vid tillämpningen av punkt 1
ska importörer av avelsdjur och avelsmaterial från dem till den tjänsteman som
utför de dokument- och identitetskontroller samt fysiska kontroller som anges i
punkt 1 uppvisa det härstamningsintyg som ska åtfölja sändningen i
enlighet med artikel 39.1. Artikel 43
Villkor för införande av
renrasiga avelsdjur som importeras till unionen i stamböcker 1. Rasföreningar ska i huvudavsnittet i
sina stamböcker införa renrasiga avelsdjur som a) importerats till unionen i enlighet med
artikel 39.1 a, b) är födda i en medlemsstat efter
assisterad befruktning med i) sädesvätska som importerats i enlighet
med artikel 39.1 b, ii) oocyter eller embryon som importerats i
enlighet med artikel 39.1 c. 2. Rasföreningar får i huvudavsnittet i
sina stamböcker föra in renrasiga avelsdjur som importerats till unionen och
som uppfyller de krav som fastställs för rasen i det avelsprogram som godkänts
i enlighet med artikel 8.1 eller 9, förutsatt att a) avelsorganet uppfyller de kriterier för
upptagande av avelsorgan på förteckningen som anges i artikel 37, b) införandet av sådana renrasiga avelsdjur
i huvudavsnittet i stamboken anges i det godkända avelsprogrammet, c) de renrasiga avelsdjuren åtföljs av ett
härstamningsintyg som i) är utfärdat av det avelsorgan som avses
i led a, ii) innehåller de uppgifter som fastställs i
bilaga V. Artikel 44
Villkor för registrering av
hybridavelssvin
som importeras till unionen i
register 1. Avelsverksamheter ska i sina
register registrera hybridavelssvin som a) importerats till unionen i enlighet med
artikel 39.1 a, b) är födda i en medlemsstat efter
assisterad befruktning med i) sädesvätska som importerats i enlighet
med artikel 39.1 b, ii) oocyter eller embryon som importerats i
enlighet med artikel 39.1 c. 2. Avelsverksamheter får i sina
register registrera hybridavelssvin som importerats till unionen och som
uppfyller de krav som fastställs för korsningen i det avelsprogram som godkänts
i enlighet med artikel 8.1 eller 9, förutsatt att a) avelsorganet som inrättats i tredjeland
uppfyller kraven i artikel 37, b) registreringen av sådana hybridavelssvin
i registret anges i det godkända avelsprogrammet. KAPITEL VIII
Avelstekniska och genealogiska villkor för import till unionen av renrasiga
avelsdjur av andra arter Artikel 45
Delegerade befogenheter och
genomförandebefogenheter avseende avelstekniska och genealogiska bestämmelser
för import till unionen av de renrasiga avelsdjur som avses i
artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på särskilda
bestämmelser för import till unionen av de renrasiga avelsdjur som avses i
artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem när detta är
nödvändigt antingen för den inre marknadens funktion eller för skyddet av
värdefulla genetiska resurser, vad gäller följande: a) Upptagande av avelsorgan på
förteckningen. b) Villkor för införande av dessa renrasiga
djur i stamböcker som upprättats av rasföreningar. c) Rasföreningars godkännande av dessa
renrasiga avelsdjur för avel, artificiell insemination och insamling och
användning av avelsmaterial från dem. d) Metoder för individprövning och
avelsvärdering av dessa renrasiga avelsdjur. e) De huvudsakliga uppgifter som ska ingå i
det härstamningsintyg som ska åtfölja dessa renrasiga avelsdjur och
avelsmaterial från dem. 2. Om kommissionen har antagit de
delegerade akter som avses i punkt 1 ska den genom genomförandeakter
upprätta förlagor till de härstamningsintyg som avses i punkt 1 f för
de renrasiga avelsdjur som avses i artikel 2 i iii och
sädesvätska, oocyter och embryon från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. KAPITEL IX
Offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet, administrativt stöd,
samarbete och verkställighet i medlemsstaterna Artikel 46
Allmänna bestämmelser om
offentlig kontroll 1. De behöriga myndigheterna ska
regelbundet och med lämplig frekvens genomföra riskbaserad offentlig kontroll
av rasföreningar och avelsverksamheter med hänsyn till följande: a) Konstaterade fall av bristande
efterlevnad i samband med i) avelsdjur och avelsmaterial från dem, ii) verksamhet som står under rasföreningars
och avelsverksamheters kontroll, iii) den plats där uppfödare, rasföreningar
och avelsverksamheter bedriver sin verksamhet. b) Rasföreningars och avelsverksamheters
tidigare resultat vid offentlig kontroll som de varit föremål för och deras
efterlevnad av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna
förordning. c) Tillförlitligheten hos och resultaten av
de egenkontroller som rasföreningarna och avelsverksamheterna genomfört, eller
som tredje part genomfört på deras begäran, för att säkerställa att de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning följs. d) Information som skulle kunna tyda på
bristande efterlevnad. 2. Den behöriga myndigheten ska
regelbundet och med lämplig frekvens genomföra offentlig kontroll för att
upptäcka eventuella avsiktliga överträdelser av de avelstekniska och
genealogiska bestämmelserna i denna förordning, med beaktande av kriterierna i
punkt 1 samt den information om sådana eventuella avsiktliga överträdelser som
delats genom de mekanismer för administrativt stöd som föreskrivs i
artikel 53 och all annan information som tyder på sådana överträdelser. 3. Offentlig kontroll före handel med
vissa avelsdjur och avelsmaterial från dem i syfte att utfärda de officiella
intyg eller attesteringar som krävs för denna handel enligt de avelstekniska
och genealogiska bestämmelserna i denna förordning, ska genomföras i enlighet
med a) de avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning, b) de delegerade akter som kommissionen
antagit enligt artiklarna 35 och 45. 4. Innan den offentliga kontrollen
genomförs ska den förhandsanmälas till uppfödaren, rasföreningen eller
avelsverksamheten, om inte det finns tungt vägande skäl för att genomföra
kontrollen utan förvarning. 5. Den offentliga kontrollen ska så
långt möjligt genomföras på ett sätt som minimerar bördan för uppfödaren,
rasföreningen eller avelsverksamheten. 6. Den behöriga myndigheten ska
genomföra den offentliga kontrollen med samma noggrannhet oavsett om
avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem a) tillhandahålls på unionsmarknaden,
oberoende av om de har sitt ursprung i den medlemsstat där den offentliga
kontrollen genomförs eller i en annan medlemsstat, eller b) förs in till unionen från tredjeländer. Artikel 47
Öppenhet i den offentliga
kontrollen 1. Den behöriga myndigheten ska
genomföra den offentliga kontrollen med så stor öppenhet som möjligt och
offentliggöra relevant information om hur den offentliga kontrollen är
organiserad och hur den genomförs. Den behöriga myndigheten ska se till att
regelbundet och utan dröjsmål offentliggöra åtminstone följande information om
den offentliga kontroll som den genomfört: a) Typ, antal och resultat av den offentliga
kontroll som genomförs. b) Typ av och antal fall av bristande
efterlevnad som påvisats. c) De fall där åtgärder vidtagits i enlighet
med artikel 61. d) De fall där de påföljder som avses i
artikel 62 har ålagts. 2. Kommissionen ska genom
genomförandeakter fastställa och vid behov uppdatera det format i vilket den
information som avses i punkt 1 ska offentliggöras. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 3. Den behöriga myndigheten får
offentliggöra eller på annat sätt tillhandahålla allmänheten information om
klassningen av enskilda rasföreningar och avelsverksamheter på grundval av en
bedömning av deras överensstämmelse med klassningskriterier och av resultaten
av offentlig kontroll, förutsatt att följande villkor är uppfyllda: a) Klassningskriterierna är objektiva, öppet
redovisade och allmänt tillgängliga. b) Lämpliga förfaranden har införts för att
garantera klassningsförfarandets enhetlighet och öppenhet. Artikel 48
Dokumenterade rutiner för
kontroll och för verifiering av kontrollen 1. Den behöriga myndigheten ska
genomföra offentlig kontroll i enlighet med dokumenterade rutiner, vilka ska
innehålla detaljerade instruktioner till den personal som genomför offentlig
kontroll. 2. Den behöriga myndigheten ska ha
infört interna rutiner för att verifiera att den offentliga kontroll och annan
offentlig verksamhet de genomför är enhetlig och effektiv. 3. Den behöriga myndigheten ska a) vidta korrigerande åtgärder i samtliga
fall där de interna rutiner som avses i punkt 2 visar att offentlig kontroll
och annan offentlig verksamhet brister i enhetlighet och effektivitet, b) vid behov uppdatera de dokumenterade
rutiner som avses i punkt 1. Artikel 49
Rapporter om offentlig kontroll 1. Den behöriga myndigheten ska
upprätta rapporter om all offentlig kontroll som den genomför och dessa ska
innehålla följande: a) En beskrivning av syftet med den
offentliga kontrollen. b) De kontrollmetoder som tillämpats. c) Resultaten av den offentliga kontrollen. d) I förekommande fall de åtgärder som den
behöriga myndigheten kräver att uppfödaren, rasföreningen och avelsverksamheten
ska vidta till följd av den offentliga kontrollen. 2. Den behöriga myndigheten ska lämna
en kopia av den rapport som avses i punkt 1 till den uppfödare,
rasförening eller avelsverksamhet som är föremål för offentlig kontroll. Artikel 50
Metoder och tekniker för att
genomföra offentlig kontroll 1. Den behöriga myndigheten ska vid
offentlig kontroll använda metoder och tekniker som i förekommande fall
omfattar verifiering, inspektioner och revisioner. 2. Den behöriga myndighetens offentliga
kontroll av uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter ska omfatta
följande, beroende på vad som är lämpligt: a) Granskning av de kontrollsystem som
rasföreningarna och avelsverksamheterna har infört och de resultat som
erhållits genom dessa kontrollsystem. b) Inspektion av i) uppfödares, rasföreningars och
avelsverksamheters lokaler, kontor och utrustning, ii) uppfödares avelsdjur och avelsmaterial
från dem, iii) märkning, presentation och reklam som används
av uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter. c) Granskning av dokument och annan
dokumentation som kan vara relevanta för bedömningen av efterlevnaden av de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. d) Intervjuer med medlemmar i och personal
vid rasföreningar och avelsverksamheter. e) All annan verksamhet som är nödvändig för
att konstatera fall av bristande efterlevnad. Artikel 51
Skyldigheter för uppfödare,
rasföreningar och avelsverksamheter 1. När det är nödvändigt för
genomförandet av offentlig kontroll eller annan offentlig verksamhet ska
uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter ge tjänstemän vid den behöriga
myndigheten a) nödvändigt tillträde till lokaler, kontor
och utrustning, b) nödvändig tillgång till elektroniska
informationshanteringssystem, c) nödvändigt tillträde till avelsdjur och
avelsmaterial från dem, d) nödvändig tillgång till dokument och
andra relevanta uppgifter. 2. Under offentlig kontroll och annan
offentlig verksamhet ska uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter bistå
den behöriga myndighetens tjänstemän när de utför sina uppgifter. 3. Kommissionen får genom
genomförandeakter fastställa bestämmelser om följande: a) Förfaranden för hur den behöriga
myndighetens tjänstemän ska få tillgång till de elektroniska
informationshanteringssystem som avses i punkt 1 b. b) Enhetliga bestämmelser om det stöd från
uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter till den behöriga myndigheten
som föreskrivs i punkt 2. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 52
Delegering av befogenheter
avseende särskilda bestämmelser om offentlig kontroll och om åtgärder som den
behöriga myndigheten ska vidta när det gäller avelsdjur och avelsmaterial från
dem 1. Kommissionen ska ges befogenhet att
anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på bestämmelser om
följande: a) Genomförandet av offentlig kontroll av
avelsdjur och avelsmaterial från dem för att kontrollera efterlevnaden av de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. b) De åtgärder som den behöriga myndigheten
ska vidta med beaktande av de resultat som erhållits efter genomförandet av
offentlig kontroll. 2. De delegerade akter som avses i
punkt 1 ska innehålla uppgifter om följande: a) Den behöriga myndighetens särskilda
ansvarsområden och uppgifter utöver de som anges i artiklarna 46–50. b) De fall där den behöriga myndigheten i
samband med specifika fall av bristande efterlevnad ska vidta en eller flera av
de åtgärder som fastställs i de genomförandeakter som antagits enligt
artikel 66.1 eller ytterligare åtgärder utöver de som anges i den
artikeln. Artikel 53
Allmänna bestämmelser om
administrativt stöd och samarbete 1. De behöriga myndigheterna i
medlemsstaterna ska ge varandra administrativt stöd för att se till att de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning tillämpas på
ett korrekt sätt i de fall då orsaken till, omfattningen och verkningarna av
den bristande efterlevnaden berör mer än en medlemsstat. 2. Det administrativa stöd som anges i
punkt 1 ska i förekommande fall bestå i en medlemsstats behöriga myndighet
deltar i offentlig kontroll på plats som genomförs av en annan medlemsstats
behöriga myndighet. 3. Bestämmelserna i denna artikel ska
gälla utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser om
följande: a) Tillgång till dokument som är föremål för
eller har anknytning till ett rättsligt förfarande. b) Skyddet för fysiska eller juridiska
personers affärsintressen. 4. Alla meddelanden mellan behöriga
myndigheter i enlighet med artiklarna 54, 55 och 56 ska vara skriftliga. Artikel 54
Stöd efter begäran 1. Om den behöriga myndigheten (nedan
kallad den begärande behöriga myndigheten) anser att den i samband med
genomförandet av offentlig kontroll, eller för att effektivt kunna följa upp
offentlig kontroll, behöver information från en behörig myndighet i en annan
medlemsstat (nedan kallad den anmodade behöriga myndigheten), ska den
lägga fram en motiverad begäran till den myndigheten. Den anmodade behöriga myndigheten ska utan
dröjsmål a) bekräfta mottagandet av den motiverade
begäran och meddela hur lång tid den behöver för att lämna den begärda
informationen, b) genomföra den offentliga kontroll eller
de undersökningar som är nödvändiga för att i) ge den begärande behöriga myndigheten
all nödvändig information och originaldokument eller bestyrkta kopior av dessa, ii) kontrollera, vid behov på plats, att de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning följs inom
deras jurisdiktion. 2. De begärande och de anmodade
behöriga myndigheterna får komma överens om att tjänstemän som utsetts av den
begärande myndigheten närvarar vid den offentliga kontroll som avses i
punkt 1 b i. I sådana fall ska tjänstemännen vid den begärande
behöriga myndigheten a) alltid kunna uppvisa en skriftlig
fullmakt, där deras identitet och officiella behörighet anges, b) ges tillträde till samma lokaler och
tillgång till samma dokument som den närvarande tjänstemannen vid den anmodade
behöriga myndigheten och endast för ändamål som avser den den offentliga
kontroll som genomförs, c) inte ha rätt att på eget initiativ utöva
den befogenhet att genomföra offentlig kontroll som tilldelats tjänstemännen
vid den anmodade behöriga myndigheten. Artikel 55
Stöd utan begäran 1. Om den behöriga myndigheten får
kännedom om ett fall av bristande efterlevnad och om detta kan få konsekvenser
för en annan medlemsstat, ska den utan onödigt dröjsmål och på eget initiativ
anmäla detta till den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten. 2. Den behöriga myndighet som har tagit
emot en anmälan enligt punkt 1 ska a) utan dröjsmål bekräfta att den tagit emot
anmälan, b) inom tio dagar från den dag då anmälan
inkom meddela i) vilka undersökningar den avser att
genomföra med avseende på det fall av bristande efterlevnad som avses i
punkt 1, eller ii) varför den anser att det inte är
nödvändigt att genomföra några undersökningar. 3. Om den behöriga myndighet som tagit
emot anmälan i enlighet med punkt 1 beslutar att genomföra undersökningar
i enlighet med punkt 2 ska den utan dröjsmål underrätta den anmälande
behöriga myndigheten om resultaten av undersökningarna och, i förekommande
fall, om vilka åtgärder som vidtagits till följd av detta. Artikel 56
Stöd vid bristande efterlevnad 1. Om den behöriga myndigheten i
samband med offentlig kontroll av avelsdjur med ursprung i en annan medlemsstat
och avelsmaterial från dem fastställer att dessa avelsdjur eller avelsmaterial
från dem inte uppfyller kraven i de avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning och detta innebär en allvarlig överträdelse
av dessa bestämmelser, ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål anmäla detta
till den behöriga myndigheten i den avsändande medlemsstaten samt i övriga
berörda medlemsstater så att de kan genomföra lämpliga undersökningar. 2. De behöriga myndigheter som har
tagit emot en anmälan enligt punkt 1 ska utan onödigt dröjsmål a) bekräfta att de tagit emot anmälan och
meddela vilka undersökningar de har för avsikt att genomföra med avseende på
det fall av bristande efterlevnad som avses i punkt 1, b) undersöka saken, vidta alla nödvändiga
åtgärder och underrätta den anmälande behöriga myndigheten om vilka
undersökningar och vilken typ av offentlig kontroll som genomförts samt om
vilka beslut som fattats och varför. 3. Om den anmälande behöriga myndighet
som avses i punkt 1 har anledning att tro att de undersökningar som
genomförts eller de åtgärder som i enlighet med punkt 2 vidtagits av de
behöriga myndigheter som tagit emot anmälan inte i tillräcklig utsträckning
åtgärdar det fall av bristande efterlevnad som konstaterats, ska den begära att
de behöriga myndigheter som tagit emot anmälan genomför ytterligare offentlig
kontroll eller vidtar ytterligare åtgärder. I sådana fall ska de behöriga myndigheterna från
de två medlemsstaterna a) gemensamt försöka finna en lösning för
att på lämpligt sätt åtgärda den bristande efterlevnad som avses i
punkt 1, bl.a. genom gemensam offentlig kontroll på plats som genomförs i
enlighet med artiklarna 53.2 och 54.2, b) utan onödigt dröjsmål underrätta
kommissionen om de inte kan enas om lämpliga åtgärder. 4. Om den offentliga kontrollen av
avelsdjur med ursprung i en annan medlemsstat eller avelsmaterial från dem vid
upprepade tillfällen visar på bristande efterlevnad av bestämmelserna i
punkt 1 ska den behöriga myndigheten i destinationsmedlemsstaten utan
onödigt dröjsmål underrätta kommissionen och de behöriga myndigheterna i de
övriga medlemsstaterna om detta. Artikel 57
Information från tredjeländer om
bristande efterlevnad 1. Om en behörig myndighet mottar
information från ett tredjeland om bristande efterlevnad av de avelstekniska
och genealogiska bestämmelserna i denna förordning ska den utan onödigt
dröjsmål anmäla detta a) till kommissionen, om informationen är
eller kan tänkas vara relevant på unionsnivå, b) till den behöriga myndigheten i andra
berörda medlemsstater. 2. Information som erhållits vid
offentlig kontroll och undersökningar som har genomförts i enlighet med denna
förordning får vidarebefordras till det tredjeland som avses i punkt 1,
förutsatt att a) de behöriga myndigheter som har lämnat
informationen har gett sitt samtycke, b) tredjelandet har åtagit sig att ge det
stöd som behövs för att samla in belägg för praxis där unionsbestämmelserna
inte efterlevs eller förefaller att inte efterlevas, c) relevanta unionsbestämmelser och
nationella bestämmelser om överföring av personuppgifter till tredjeländer
följs. Artikel 58
Samordnat stöd och uppföljning
från kommissionens sida 1. Kommissionen ska utan dröjsmål
samordna de åtgärder som den behöriga myndigheten vidtar i enlighet med detta
kapitel om a) den information som kommissionen har
tillgång till visar på verksamhet där bestämmelserna inte efterlevs eller
förefaller att inte efterlevas, och denna verksamhet i) har eller kan ha följder i mer än en
medlemsstat, eller ii) kan förekomma i mer än en medlemsstat, b) den behöriga myndigheten i de berörda
medlemsstaterna inte kan enas om lämpliga åtgärder för att åtgärda den
bristande efterlevnaden. 2. I de fall som avses i punkt 1 får
kommissionen a) i samarbete med den berörda medlemsstaten
sända ut en grupp inspektörer för offentlig kontroll på plats, b) begära att den behöriga myndigheten i den
avsändande medlemsstaten och, i förekommande fall, i andra berörda
medlemsstater, på lämpligt sätt skärper den offentliga kontrollen och
rapporterar till kommissionen om vilka åtgärder den vidtagit, c) lämna information om sådana fall till den
kommitté som avses i artikel 72.1, tillsammans med ett förslag på åtgärder
för att åtgärda den bristande efterlevnad som avses i punkt 1 a. Artikel 59
Allmän princip för finansiering
av offentlig kontroll 1. Medlemsstaterna ska se till att
tillräckliga finansiella resurser finns tillgängliga för att tillhandahålla
personal och andra resurser som den behöriga myndigheten behöver för att
genomföra offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. 2. Medlemsstaterna
får ta ut avgifter för att täcka kostnaderna för den offentliga kontroll som de
genomför. Artikel 60
De behöriga myndigheternas
allmänna skyldigheter i fråga om verkställighetsåtgärder 1. När de behöriga myndigheterna agerar
i enlighet med detta kapitel ska de prioritera åtgärder för att undanröja
bristande efterlevnad eller minimera effekten på handeln med avelsdjur och
avelsmaterial från dem. 2. När de behöriga myndigheterna
misstänker bristande efterlevnad ska de genomföra en undersökning för att
bekräfta eller undanröja dessa misstankar. 3. Den undersökning som avses i
punkt 2 ska om det är nödvändigt omfatta skärpt offentlig kontroll av
avelsdjur och avelsmaterial från dem samt av uppfödare, rasföreningar och
avelsverksamheter under en skälig tidsperiod. Artikel 61
Undersökningar och åtgärder vid
konstaterad bristande efterlevnad 1. Om bristande efterlevnad konstateras
ska de behöriga myndigheterna a) genomföra ytterligare undersökningar som
är nödvändiga för att fastställa orsaken till och omfattningen av den bristande
efterlevnaden samt fastställa uppfödares, rasföreningars och avelsverksamheters
ansvar, b) vidta lämpliga åtgärder för att
säkerställa att uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter åtgärdar den
bristande efterlevnaden och ser till att detta inte upprepas. När de behöriga myndigheterna beslutar vilka
åtgärder som ska vidtas ska de ta hänsyn till den bristande efterlevnadens art
och om uppfödaren, rasföreningen eller avelsverksamheten hittills har följt
bestämmelserna. 2. När de behöriga myndigheterna agerar
i enlighet med punkt 1 ska de, beroende på vad som är lämpligt, a) skjuta upp införandet i stamböcker av
renrasiga avelsdjur eller registreringen i register av hybridavelssvin, b) beordra en ändring av djurens eller deras
avelsmaterials status som avsedda för avel i enlighet med denna förordning
eller se till att korrigerande information lämnas till uppfödare, c) begränsa eller förbjuda handel med djur
och avelsmaterial från dem som avelsdjur eller avelsmaterial enligt
definitionen i artikel 2 eller deras import till unionen eller export till
tredjeländer, eller förbjuda eller beordra att de återsänds till den avsändande
medlemsstaten, d) beordra att uppfödaren, rasföreningen
eller avelsverksamheten ökar egenkontrollernas frekvens, e) beordra att vissa av den berörda
uppfödarens, rasföreningens eller avelsverksamhetens verksamheter ska bli
föremål för skärpt eller systematisk offentlig kontroll, f) beordra att den berörda uppfödaren,
rasföreningen eller avelsverksamheten under en lämplig tidsperiod lägger ner
hela eller delar av sin verksamhet och, i förekommande fall, de webbplatser som
den driver eller använder samt tillfälligt upphäva godkännandet av ett
avelsprogram som en rasförening eller avelsverksamhet genomför om rasföreningen
eller avelsverksamheten upprepade gånger, kontinuerligt eller i allmänhet inte uppfyller
kraven i det avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9, g) beordra att det erkännande av
rasföreningen eller avelsverksamheten som beviljats i enlighet med
artikel 4.2 återkallas, om rasföreningens eller avelsverksamhetens administrativa
rutiner visar att den upprepade gånger, kontinuerligt eller i allmänhet inte
uppfyller kraven i artikel 4.2 c, h) vidta andra åtgärder som de behöriga
myndigheterna anser vara lämpliga för att säkerställa att de avelstekniska och
genealogiska bestämmelserna i denna förordning följs. 3. De behöriga myndigheterna ska till
den berörda uppfödaren, rasföreningen eller avelsverksamheten eller till dennes
företrädare överlämna a) en skriftlig anmälan om sitt beslut om
vilka insatser eller åtgärder som ska vidtas i enlighet med punkterna 1 och 2
och om skälen till beslutet, och b) information om rätten att överklaga
sådana beslut och om de förfaranden och tidsfrister som gäller för detta. 4. Samtliga utgifter som uppstått till
följd av tillämpningen av denna artikel ska bäras av den ansvariga uppfödaren,
rasföreningen eller avelsverksamheten. Artikel 62
Påföljder Medlemsstaterna ska föreskriva påföljder för
överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och vidta de åtgärder som
krävs för att se till att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna ska vara
effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla
dessa bestämmelser till kommissionen senast den dag som anges i artikel 74
andra stycket, och alla senare ändringar som gäller dem så snart som möjligt. KAPITEL X
Kommissionens kontroller Avsnitt 1
Kommissionens kontroller i medlemsstaterna Artikel 63
Kommissionens kontroller i
medlemsstaterna 1. Kommissionens experter ska utföra
kontroller i varje medlemsstat för att a) försäkra sig om den övergripande
tillämpningen av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna
förordning, b) försäkra sig om att de nationella
kontrollsystem som avses i artikel 46 fungerar som de ska och att de
behöriga myndigheter som förvaltar dem sköter sina uppgifter, c) undersöka och samla in information om i) offentlig kontroll och
verkställighetspraxis, ii) betydande eller återkommande problem när
det gäller tillämpningen av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i
denna förordning eller när det gäller kontrollen av att de följs, iii) nya problem eller ny utveckling i
medlemsstaterna. 2. Kommissionens kontroller enligt
punkt 1 ska organiseras i samarbete med de behöriga myndigheterna i
medlemsstaterna och kan omfatta kontroller på plats i samarbete med personalen
hos den behöriga myndighet som genomför offentlig kontroll. 3. Experter från medlemsstaterna får
bistå kommissionens experter. Nationella experter som åtföljer kommissionens
experter ska ges samma rätt till tillträde som kommissionens egna experter. Artikel 64
Rapporter om kommissionens
kontroller i medlemsstaterna 1. Kommissionen ska a) utarbeta ett utkast till rapport om
resultaten av sina kontroller samt skicka en kopia av utkastet för kommentarer
till den medlemsstat där kontrollerna har utförts i enlighet med
artikel 63.1, b) utarbeta den slutliga rapporten om
resultaten av sina kontroller, med beaktande av kommentarerna från den
medlemsstat som avses i led a, c) offentliggöra den slutliga rapport och
kommentarerna från den medlemsstat som avses i led b respektive
led a. 2. I förekommande fall får kommissionen
i den slutliga rapport som avses i punkt 1 b rekommendera
korrigerande eller förebyggande åtgärder som medlemsstaterna ska vidta för att
åtgärda de specifika eller systematiska brister som konstaterats i samband med
de kontroller som kommissionen utfört i enlighet med artikel 63.1. Artikel 65
Medlemsstaternas skyldigheter
när det gäller kommissionens kontroller 1. För att bistå kommissionen vid
utförandet av dess kontroller i enlighet med artikel 63.1 ska
medlemsstaterna a) ge nödvändigt stöd samt tillhandahålla
den dokumentation och annat tekniskt stöd som kommissionens experter begär, så
att de kan utföra kontrollerna på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, b) se till att kommissionens experter får
tillträde till alla lokaler eller delar av lokaler samt tillgång till
information och datasystem som är nödvändiga för utförandet av kontrollerna. 2. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga
uppföljningsåtgärder mot bakgrund av rekommendationerna i den slutliga rapport
som avses i artikel 64.1 b för att säkerställa efterlevnaden av de
avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. Artikel 66
Allvarliga brister i en
medlemsstats kontrollsystem 1. Om kommissionen har belägg för att
det finns en allvarlig brist i en medlemsstats kontrollsystem och denna brist
kan resultera i omfattande överträdelser av de avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning, ska kommissionen genom genomförandeakter
anta en eller flera av följande åtgärder, som ska gälla tills bristen har
åtgärdats: a) Förbud mot handel med de avelsdjur eller
det avelsmaterial från dem som berörs av bristerna i det offentliga
kontrollsystemet. b) Införa särskilda villkor, utöver de som
anges i kapitel II, för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter,
godkännande av avelsprogram eller handel med avelsdjur och avelsmaterial från
dem. c) Andra lämpliga tillfälliga åtgärder. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. De åtgärder som anges i punkt 1
ska vidtas endast om den berörda medlemsstaten efter begäran från kommissionen
inte har åtgärdat situationen inom den tidsfrist som kommissionen fastställt. Avsnitt 2
Kommissionens kontroller i tredjeländer Artikel 67
Kommissionens kontroller i
tredjeländer 1. Kommissionens experter får utföra
kontroller i tredjeländer för att a) försäkra sig om att de avelstekniska och
genealogiska bestämmelser om avelsdjur och avelsmaterial från dem som föreskrivs
i tredjelandets lagstiftning ger garantier som är likvärdiga med de som
föreskrivs i unionen genom denna förordning, b) försäkra sig om att det kontrollsystem
som finns i det berörda tredjelandet säkerställer att sändningar av avelsdjur
och avelsmaterial från dem som exporteras till unionen uppfyller relevanta krav
i kapitel VII i denna förordning, c) samla in information för att kartlägga
orsakerna till återkommande fall där avelsdjur och avelsmaterial från dem som
importeras till unionen inte uppfyller de avelstekniska och genealogiska kraven
för import till unionen och där överensstämmelse med kraven felaktigt intygats. 2. I samband med kommissionens
kontroller enligt punkt 1 ska särskild hänsyn tas till följande: a) Tredjelandets avelstekniska och
genealogiska lagstiftning om avelsdjur och avelsmaterial från dem. b) Hur tredjelandets behöriga myndighet är
organiserad, dess befogenheter och oberoende, vilken tillsyn den är föremål för
och vilka befogenheter den har för att effektivt kunna säkerställa att den
lagstiftning som avses i led a följs. c) Utbildning av personal i genomförandet av
offentlig kontroll. d) De resurser som står till den behöriga
myndighetens förfogande i tredjelandet. e) Om det finns dokumenterade,
prioritetsbaserade kontrollrutiner och kontrollsystem och hur dessa fungerar. f) Omfattningen och genomförandet av
offentlig kontroll när det gäller avelsdjur och avelsmaterial från dem som
kommer från andra tredjeländer. g) Om tredjelandet kan försäkra att dess
lagstiftning överensstämmer eller är likvärdig med kraven i de avelstekniska
och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. Artikel 68
Frekvensen för och
organisationen av kommissionens kontroller i tredjeländer 1. Frekvensen för kommissionens
kontroller i tredjeländer ska bestämmas utifrån följande: a) De avelstekniska och genealogiska
bestämmelserna i denna förordning. b) Volym och typ av avelsdjur och
avelsmaterial från dem som förs in till unionen från tredjelandet. c) Resultaten av de kontroller som
kommissionen redan utfört. d) Resultaten av offentlig kontroll av
avelsdjur och avelsmaterial från dem som förs in till unionen från tredjelandet
och av annan offentlig kontroll som de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna
har genomfört. 2. För att kommissionens kontroller
enligt punkt 1 ska kunna utföras på ett effektivt och ändamålsenligt sätt får
kommissionen, innan den utför kontrollerna, begära att tredjelandet
tillhandahåller a) de uppgifter som avses i
artikel 37.1 b, b) i förekommande fall, skriftlig
dokumentation om den offentliga kontroll som genomförts i tredjelandet. 3. Kommissionen får utse experter från
medlemsstaterna som ska bistå dess egna experter vid kontrollerna enligt
punkt 1. Artikel 69
Rapporter från kommissionen om
de kontroller som dess experter utfört i tredjeländer 1. Om kommissionens kontroller har
utförts i enlighet med artikel 67.1 ska kommissionen a) utarbeta ett utkast till rapport om
resultaten av sina kontroller samt skicka en kopia av utkastet för kommentarer
till det tredjeland där de har utförts, b) utarbeta den slutliga rapporten om
resultaten av de kontroller som kommissionens experter utfört i tredjelandet,
med beaktande av kommentarerna från det berörda tredjelandet, c) offentliggöra den slutliga rapporten och
kommentarerna från det tredjeland där kontrollerna har utförts. 2. I förekommande fall får kommissionen
i den slutliga rapport som avses i punkt 1 rekommendera korrigerande eller
förebyggande åtgärder som tredjelandet ska vidta för att åtgärda de specifika
eller systematiska brister som kommissionens experter konstaterat i samband med
de kontroller som utförts i enlighet med artikel 67.1. Artikel 70
Fastställande av särskilda
åtgärder när det gäller import till unionen av
avelsdjur och avelsmaterial från
dem 1. Om det finns belägg för att det
förekommer omfattande och allvarlig bristande efterlevnad av de avelstekniska
och genealogiska bestämmelserna i denna förordning, ska kommissionen genom
genomförandeakter anta särskilda åtgärder som är nödvändiga för att se till att
den bristande efterlevnaden upphör. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med
det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. De särskilda åtgärder som föreskrivs
i punkt 1 ska identifiera avelsdjuren och avelsmaterialet från dem genom
att hänvisa till deras KN-nummer (Kombinerade nomenklaturen) och kan omfatta
följande: a) Förbud på avelstekniska grunder mot
import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem som har sitt
ursprung i eller som avsänds från de tredjeländer som berörs av den bristande
efterlevnad som avses i punkt 1. b) Krav på att de avelsdjur och det
avelsmaterial som avses i punkt 1 och som har sitt ursprung i eller som
avsänds från de tredjeländer som berörs av den bristande efterlevnad som avses
i punkt 1 i) är föremål för särskilda kontroller som
utförs före avsändandet eller vid införsel till unionen, ii) åtföljs av ett officiellt intyg eller
andra belägg som visar att avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem uppfyller
de krav som fastställs i kapitel VII i denna förordning eller i den
delegerade akt som antagits enligt artikel 45.1. c) Krav på att de belägg som avses i
led b ii lämnas i ett särskilt format. d) Andra åtgärder som är nödvändiga för att
korrigera den bristande efterlevnad som avses i punkt 1. 3. Om de särskilda åtgärder som avses i
punkt 2 vidtas ska hänsyn tas till följande: a) Den information som samlats in i enlighet
med artikel 67.2. b) All annan information som lämnats av de
tredjeländer som berörs av den bristande efterlevnad som avses i punkt 1. c) Vid behov resultaten av kommissions
kontroller enligt artikel 67.1. 4. Kommissionen ska bevaka situationen
och i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 72.2 ändra eller
upphäva de åtgärder som vidtagits alltefter vad situationen kräver. KAPITEL XI
Delegering och genomförande Artikel 71
Delegeringens utövande 1. Befogenheten att anta delegerade
akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna
artikel. 2. Den befogenhet att anta delegerade
akter som avses i artiklarna 4.3, 8.3, 17.4, 19.4, 20.2, 21.2, 23.4, 24.2,
28.1, 32.2, 33.3, 35.1, 39.2, 45.1 och 52.1 ska ges till kommissionen tills
vidare från och med dagen för denna förordnings ikraftträdande. 3. Den delegering av befogenhet som
avses i artiklarna 4.3, 8.3, 17.4, 19.4, 20.2, 21.2, 23.4, 24.2, 28.1, 32.2,
33.3, 35.1, 39.2, 45.1 och 52.1 får när som helst återkallas av
Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att
delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet
får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens
officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det
påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft. 4. Så snart kommissionen antar en
delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna. 5. En delegerad akt som antas enligt
artiklarna 4.3, 8.3, 17.4, 19.4, 20.2, 21.2, 23.4, 24.2, 28.1, 32.2, 33.3,
35.1, 39.2, 45.1 och 52.1 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet
eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av
två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om
både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har
underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period
ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ. Artikel 72
Kommittéförfarande 1. Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för husdjursavel, som
inrättats genom rådets beslut 77/505/EEG. Denna kommitté ska vara en kommitté i
den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. 2. När det hänvisas till denna punkt
ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. Om kommitténs yttrande ska inhämtas genom
skriftligt förfarande, ska det förfarandet avslutas utan resultat om, inom
tidsfristen för att avge yttrandet, kommitténs ordförande så beslutar eller en
enkel majoritet av kommittéledamöterna så begär. 3. När det hänvisas till denna punkt
ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med
artikel 5 i den förordningen tillämpas. KAPITEL XII
Slutbestämmelser Artikel 73
Upphävanden 1. Rådets direktiv 87/328/EEG,
88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/118/EEG, 90/119/EEG, 90/427/EEG, 91/174/EEG,
94/28/EG och 2009/157/EG samt rådets beslut 96/463/EG ska upphöra att gälla. 2. Hänvisningar till de upphävda
direktiven och till det upphävda beslutet 96/463/EG ska anses som hänvisningar
till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i
bilaga VII. Artikel 74
Ikraftträdande och tillämplighet Denna förordning träder i kraft den tjugonde
dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella
tidning. Den ska tillämpas från och med [1/mm/åååå]
[date to be inserted: please insert the first day of the eighteen month
following the date referred to in the first paragraph]. Denna förordning är till alla delar
bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På Europaparlamentets vägnar På
rådets vägnar Ordförande Ordförande BILAGA I Rasföreningar och avelsverksamheter
som upprättar eller för stamböcker eller register
och som avses i kapitel II Del 1
Allmänna krav för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter enligt
artikel 4.2 För att få ett erkännande i enlighet med
artikel 4.2 ska en rasförening som upprättar eller för en stambok eller en
avelsverksamhet som upprättar eller för ett register uppfylla följande krav: 1. Den ska vara en juridisk person
enligt gällande lagstiftning i den medlemsstat där ansökan om erkännande görs. 2. Den ska vara rättsligt och
ekonomiskt oberoende av den behöriga myndigheten. 3. Den ska lämna in dokumentation till
den behöriga myndigheten som visar följande: a) Att den har tillräckligt stor och
kvalificerad personal samt lämpliga lokaler och lämplig utrustning för att på
ett effektivt sätt genomföra det avelsprogram som ska godkännas i enlighet med
artikel 8.1 och, i tillämpliga fall, artikel 9. b) Att den kan utföra eller utför de
kontroller som krävs för att registrera härstamningen för de avelsdjur som den
använder i det avelsprogram som ska godkännas i enlighet med artikel 8.1
och, i tillämpliga fall, artikel 9. c) Att den kan få eller har en tillräckligt
stor population av avelsdjur och att det finns ett tillräckligt antal uppfödare
inom det geografiska område för verksamheten där det avelsprogram som ska
godkännas i enlighet med artikel 8.1 och, i tillämpliga fall,
artikel 9 genomförs, i syfte att förbättra rasen eller korsningen eller
att bevara rasen. d) Att den kan generera och använda de uppgifter
från individ- och avkommeprövningen av avelsdjur som behövs för genomförandet
av det avelsprogram som ska godkännas i enlighet med artikel 8.1 och, i
tillämpliga fall, artikel 9. e) Att den, när rasföreningen eller
avelsverksamheten kräver medlemskap från uppfödare, har antagit en
arbetsordning vad gäller följande: i) Likabehandling av de uppfödare som har
ansökt eller ansöker om medlemskap och som håller sina avelsdjur på
anläggningar som är belägna inom det geografiska område där det godkända
avelsprogrammet genomförs. ii) Vissa tjänster som på begäran
tillhandahålls uppfödare som är medlemmar och som flyttar sina avelsdjur till
anläggningar som är belägna utanför det geografiska område där det godkända
avelsprogrammet genomförs. f) Att den har antagit en arbetsordning
för att lösa tvister som uppstår med uppfödare vid individprövning och
avelsvärdering av avelsdjur, införande i klasser utifrån förtjänster samt
godkännande av avelsdjur för avel och för insamling och användning av
avelsmaterial från dem. Del 2
Allmänna krav för godkännande av rasföreningars och avelsverksamheters
avelsprogram i enlighet med artiklarna 8.1 och 9 1. För att få sitt avelsprogram godkänt
ska rasföreningen eller avelsverksamheten i enlighet med artiklarna 8.1
och 9 lämna in uppgifter om följande: a) Namn på och en beskrivning av särdragen
hos den ras eller, vad gäller hybridavelssvin, den korsning som omfattas av
stamboken eller registret för att förhindra sammanblandning med liknande
avelsdjur som är införda eller registrerade i andra befintliga stamböcker eller
register. b) Det system för identifiering av enskilda
avelsdjur som säkerställer att avelsdjur inte förs in i en stambok eller ett
register förrän de åtminstone har identifierats i enlighet med bestämmelserna i
unionens djurhälsolagstiftning om identifiering och registrering av djur av den
berörda arten. c) Systemet för registrering av
härstamningen för de renrasiga avelsdjur som är införda eller registrerade och
berättigade att föras in i stamböcker eller av de hybridavelssvin som är
registrerade i register. d) Avelsprogrammets mål och detaljerade
kriterier för urvalet av avelsdjur, samt om det gäller upprättandet av en
stambok för en ny ras ska uppgifter om de närmare omständigheter som motiverar
upprättandet av den nya rasen ingå. e) Systemen för att generera, registrera,
meddela och använda resultaten av individprövningen och, om det krävs i
enlighet med artikel 27, för att genomföra avelsvärderingen i syfte att
beräkna avelsdjurens genetiska värde med tanke på rasens förbättring, urval
eller rasens bevarande eller korsningens förbättring. f) Närmare uppgifter om reglerna för
indelning av stambokens huvudavsnitt i klasser, om det finns olika kriterier
eller förfaranden för klassificering av de renrasiga avelsdjur som är införda i
stamboken utifrån deras förtjänster. g) Vid behov de system som används för att
föra in en sådan härstamning i stamböcker som redan är införd i en annan
stambok. 2. Rasföreningar
och avelsverksamheter ska utan dröjsmål och på ett öppet sätt underrätta den
behöriga myndigheten, sina medlemmar och de uppfödare som avses i
artikel 10.2 om alla ändringar av de uppgifter som avses i punkt 1. Del 3
Särskilda krav på de rasföreningar som upprättar eller för
stamböcker för renrasiga avelsdjur av hästdjur 1. Följande särskilda krav ska gälla
för renrasiga avelsdjur av hästdjur, utöver de som anges i del 2
punkt 1: a) En rasförening får till den behöriga
myndigheten intyga att den stambok som den har upprättat är den ursprungliga
stamboken för den ras som omfattas av dess avelsprogram, förutsatt att
rasföreningen i) redan tidigare har fastställt de regler
som anges i del 2 punkt 1 och har offentliggjort dem, ii) visar att det vid tidpunkten för den
ansökan som avses i artikel 4.1 inte finns någon annan känd rasförening
som är erkänd i samma eller en annan medlemsstat eller i ett tredjeland och som
redan har upprättat en stambok för samma ras samt har fastställt och
offentliggjort de regler som anges i del 2 punkt 1, iii) har ett nära samarbete med de rasföreningar
som avses i led b, särskilt när det gäller de allmänna kraven i del 2
punkt 2, iv) vid behov har fastställt
icke-diskriminerande uppföranderegler med avseende på de stamböcker som
upprättats för samma ras av avelsorgan som inte upptagits på förteckningen i
enlighet med artikel 37.2. b) En rasförening får till den behöriga
myndigheten intyga att den stambok som den har upprättat är en dotterstambok
för den ras som omfattas av dess avelsprogram, förutsatt att rasföreningen i) i sitt eget avelsprogram har införlivat
de regler som fastställts av den rasförening som avses i led a och som för
den ursprungliga stamboken för samma ras, ii) har offentliggjort information om
tillämpningen av de regler som avses i led i och om deras ursprung, iii) har infört mekanismer för att och åtar
sig att vid behov anpassa reglerna för det avelsprogram som godkänts i enlighet
med artikel 8.1 eller 9 till de ändringar av dessa regler som gjorts av
den rasförening som avses i led a och som för den ursprungliga stamboken
för samma ras. 2. Följande undantag ska gälla för
renrasiga avelsdjur av hästdjur: a) Genom undantag från del 1
punkt 3 e i, när det för en ras inom unionens territorium enligt
bilaga VI finns flera rasföreningar som för stamböcker för den rasen och
deras avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 omfattar hela
territoriet, gäller följande för de regler som avses i del 1
punkt 3 e i och som fastställts av rasföreningarna: i) I reglerna får föreskrivas att för att
erhålla födelseintyg ska renrasiga avelsdjur av hästdjur av den rasen vara
födda inom en viss del av unionens territorium för att ha rätt att föras in i
stamboken för den rasen. ii) Reglerna ska säkerställa att den
begränsning som anges i led i inte gäller vid införande i en stambok för
den rasen för reproduktion. b) Genom undantag från punkt 1 a,
när de regler som avses i del 2 punkt 1 d endast är fastställda
av en internationell organisation som bedriver verksamhet på global nivå och
det inte finns någon rasförening i en medlemsstat eller något avelsorgan i ett
tredjeland som för den ursprungliga stamboken för den rasen, ska den behöriga
myndigheten i en medlemsstat erkänna rasföreningar som för en dotterstambok för
den rasen, förutsatt att följande gäller för de regler som avses i del 2 punkt 1 d
och som fastställts av den internationella organisationen: i) Rasföreningen ger den behöriga myndighet
som avses i artikel 4.2 möjlighet att kontrollera reglerna. ii) Reglerna har införlivats i det
avelsprogram som godkänts i i enlighet med artikel 8.1 och som genomförs
av rasföreningen. c) Genom undantag från punkt 1 b
får en rasförening som för en dotterstambok fastställa ytterligare klasser
utifrån förtjänster, förutsatt att de renrasiga avelsdjur av hästdjur som är
införda i klasser i huvudavsnittet i den ursprungliga stamboken för den rasen
får föras in i motsvarande klasser i huvudavsnittet i dotterstamboken. BILAGA II Införande i stamböcker och registrering i
register
som avses i kapitel IV Del 1
Införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker Kapitel I
Huvudavsnitt 1. Efter ansökan från uppfödaren ska
rasföreningar enligt artikel 19.1 föra in eller registrera för att föra in
i huvudavsnittet i sina stamböcker alla renrasiga avelsdjur som uppfyller
följande villkor: a) De uppfyller de kriterier för föräldrahärstamning
som fastställs i) i artikel 2 i i när det
gäller renrasiga avelsdjur av nötkreatur (Bos taurus och Bubalus
bubalis), svin (Sus scrofa), får (Ovis aries) och get (Capra
hircus), ii) i artikel 2 i ii när det
gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur (Equus caballus och Equus
asinus), ii) i de delegerade akter som antagits
enligt artiklarna 35.1 och 45.1 när det gäller de renrasiga avelsdjur av
andra arter som avses i artikel 2 i iii. b) De har fått sin härstamning fastställd i
enlighet med de regler som anges i stamboken i enlighet med det avelsprogram
som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9. c) De har identifierats efter födseln i
enlighet med unionens djurhälsolagstiftning för den berörda arten och de regler
som anges i det avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller
9 och som när det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur ska kräva
identifiering som sto med föl vid sidan och åtminstone ett betäckningsintyg. d) De åtföljs, om det krävs, av ett
härstamningsintyg som utfärdats i enlighet med artikel 33.1. 2. Genom undantag från
punkt 1 a ii får en rasförening som genomför ett
korsningsprogram med renrasiga avelsdjur av hästdjur i huvudavsnittet i sin
stambok föra in ett renrasigt avelsdjur av hästdjur som är infört i huvudavsnittet
i stamboken för en annan ras, förutsatt att den andra rasen och kriterierna för
införande av dessa renrasiga avelsdjur anges i det avelsprogram som godkänts i
enlighet med artikel 8.1 eller 9. 3. En rasförening som i sin stambok för
in ett renrasigt avelsdjur av hästdjur som redan har införts i en stambok som
en rasförening i en annan medlemsstat upprättat ska föra in det renrasiga
avelsdjuret under dess unika livslånga nummer och, utom när de två berörda
rasföreningarna har kommit överens om ett undantag, under samma namn med
angivande av födelselandets landskod, i enlighet med internationella
överenskommelser för den berörda rasen. Kapitel II
Undantag för nyligen upprättade stamböcker för renrasiga avelsdjur 1. Om en rasförening erkänns i enlighet
med artikel 4.2 för upprättande av en stambok för en ras för vilken det
inte finns någon stambok i en medlemsstat, får den behöriga myndigheten genom
undantag från kapitel I punkt 1 a godkänna att renrasiga
avelsdjur eller avkommor från renrasiga avelsdjur av olika raser direkt förs in
i huvudavsnittet i den nyligen upprättade stamboken, förutsatt att a) en period för upprättande av den nya
stamboken som är lämplig med beaktande av den berörda artens
generationsintervall anges i det avelsprogram som ska godkännas i enlighet med
artiklarna 8.1 och 9, b) det hänvisas till varje befintlig stambok
i vilken de renrasiga avelsdjuren eller deras föräldrar infördes för första
gången efter födseln och till den stambokens ursprungliga registreringsnummer, c) avelsdjuren är införda i huvudavsnittet,
och i tillämpliga fall i lämpliga klasser, enligt de regler som anges i det
avelsprogram som ska godkännas i enlighet med artiklarna 8.1 och 9. 2. I slutet av den period för
upprättande som avses i punkt 1 a ska den behöriga myndigheten
genomföra den offentliga kontroll som föreskrivs i artikel 50. Kapitel III
Bilagor 1. En rasförening som för en stambok
får besluta att nötkreatur, svin, får, getter eller hästdjur som inte uppfyller
villkoren i kapitel I punkt 1 i enlighet med artikel 20.1 får
föras in i en bilaga till den stambok som upprättats, förutsatt att djuret
uppfyller följande villkor: a) Djuret är identifierat i enlighet med
unionens djurhälsolagstiftning för den berörda arten och de regler som
rasföreningen fastställt för stamboken. b) Rasföreningen bedömer att djuret har de
särdrag för rasen som avses i del 2 punkt 1 a i bilaga I. c) Djuret uppfyller minimikraven enligt de
regler som rasföreningen fastställt för stamboken vid prövning av de egenskaper
för vilka de avelsdjur av den arten som förs in i huvudavsnittet prövas i
enlighet med bilaga III. 2. Rasföreningen får tillämpa olika
krav vad gäller överensstämmelse med de särdrag för rasen som avses i
punkt 1 b eller den individprövning som avses i punkt 1 c,
beroende på om djuret a) tillhör rasen, även om dess ursprung är
okänt, eller b) härrör från ett korsningsprogram som
godkänts av rasföreningen. 3. Rasföreningar får inte i enlighet
med de villkor som fastställs i kapitel I neka att föra in ett hondjur av
nötkreatur, svin, får eller get som anses vara renrasigt i huvudavsnittet i den
stambok som de har upprättat om följande villkor gäller: a) Djurets mor och mormor är införda i en
bilaga till en stambok för samma ras enligt punkt 1. b) Djurets far, farfar och morfar är införda
i huvudavsnittet i en stambok för samma ras. 4. Rasföreningar som har upprättat
stamböcker för renrasiga avelsdjur av hästdjur ska i de avelsprogram som
godkänts i enlighet med artiklarna 8.1 och 9 fastställa villkoren för
införande i huvudavsnittet av de avelsdjur av han- och honkön som registrerats
i bilagan. När det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur av
honkön får dessa villkor inte vara strängare än de villkor som fastställs i
punkt 3 a och b. Del 2
Registrering av hybridavelssvin i register 1. Efter ansökan av en uppfödare ska en
avelsverksamhet som erkänts i enlighet med artikel 4.2 i sitt register
registrera varje hybridavelssvin av samma korsning a) som har identifierats efter födseln i
enlighet med unionens djurhälsolagstiftning för den berörda arten och de regler
som anges i det registret, b) vars föräldrahärstamning har fastställts
i enlighet med reglerna för det register i vilket djuret är avsett att
registreras, c) som, om det krävs, åtföljs av ett
härstamningsintyg som utfärdats i enlighet med artikel 33.1. 2. Avelsverksamheter får inte neka att
i sina register registrera sådana hybridavelssvin som en avelsverksamhet som
erkänts i enlighet med artikel 4.2 i samma eller i en annan medlemsstat
redan har registrerat i enlighet med punkt 1 i ett register som upprättats
för samma korsning. BILAGA III INDIVIDPRÖVNING OCH AVELSVÄRDERING
SOM AVSES I KAPITEL V Del 1
Nötkreatur Kapitel I
Individprövning Rasföreningar ska utföra individprövning för
att bestämma avelsvärdet hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur med hjälp av en
eller en kombination av de metoder som fastställs i detta kapitel. Individprövningen
ska följa de regler och normer som fastställs av det relevanta referenscentrum
i Europeiska unionen som föreskrivs i artikel 31.1, i samarbete med
Internationella kommittén för djurregistrering (International Committee for
Animal Recording, ICAR). Avsnitt
1
Köttproduktionsegenskaper 1. Vid individprövning av ett avelsdjur
eller dess avkommor (nedan kallade djur som ingår i prövningen) på en
prövningsstation ska följande uppgifter anges: a) Prövningsmetoden och antalet djur som
ingår i prövningen. b) Prövningsprotokollet ska innehålla
följande uppgifter: i) Kriterierna för intagning av de djur som
ingår i prövningen till prövningsstationen. ii) Tidigare resultat av prövningar som
utförts på de djur som ingår i prövningen, inklusive i förekommande fall
individprövning av dessa djur i en besättning. iii) Namnet på ägaren till de djur som ingår
i prövningen. iv) Den högsta åldern för de djur som ingår i
prövningen och som tas in på prövningsstationen samt åldersspannet för de djur
som samtidigt finns på prövningsstationen. v) Anpassnings- och prövningsperiodens längd
på prövningsstationen. vi) Foderstat och utfodringssystem som
används under prövningen. c) De egenskaper som ska registreras vid
prövningen ska omfatta ökning i levande vikt och köttansättning
(slaktkroppskonformation) samt får omfatta, om uppgift finns, övriga egenskaper
såsom foderomvandlingsförmåga och slaktkroppsegenskaper. 2. Individprövning i fält (besättning) Prövningsmetoden och metoden för validering av
prövningsresultaten ska fastställas av den institution som utses i enlighet med
artikel 29.1. De egenskaper som ska registreras vid prövningen
ska omfatta levande vikt och ålder samt får omfatta, om uppgift finns, övriga
egenskaper såsom slaktkroppskonformation. 3. Prövning med hjälp av
undersökningsdata från besättningar och försäljnings- och slaktställen Rasföreningen ska, om uppgift finns, registrera
levande vikt, slaktkroppsvikt, försäljningspris, slaktkroppsklassificering
enligt de unionsskalor för klassificering av slaktkroppar som fastställs i
artikel 42 i rådets förordning (EG) nr 1234/2007, köttkvalitet och
övriga köttegenskaper. Avsnitt
2
Mjölkproduktionsegenskaper Rasföreningar ska registrera
mjölkavkastningsdata enligt de regler och normer som fastställs av det
relevanta referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs i
artikel 31.1, i samarbete med ICAR. Avsnitt
3
Egenskaper som inte är relaterade till produktion 1. Om rasföreningar i avelsvärderingen
inkluderar fruktsamhet, kalvningsförmåga och livslängd ska dessa egenskaper
värderas utifrån icke omlöpningsprocent eller andra fruktsamhetsdata,
kalvningsförlopp samt längd på produktiv ålder och utslagningsålder. 2. I avelsvärderingen får uppgifter om
temperament, morfologisk bedömning och sjukdomsresistens endast inkluderas om
de fåtts fram genom ett registreringssystem som godkänts av den institution som
utses i enlighet med artikel 29.1. Kapitel II
Avelsvärdering 1. Avelsvärderingen av avelsdjur ska
utföras av den institution som utses i enlighet med artikel 29.1 och ska
omfatta följande produktionsegenskaper enligt de mål för urval som anges i det
avelsprogram som godkänts i enlighet med artiklarna 8.1 och 9: a) Mjölkproduktionsegenskaper när det gäller
avelsdjur av mjölkraser. b) Köttproduktionsegenskaper när det gäller
avelsdjur av köttraser. c) Mjölk- och köttproduktionsegenskaper när
det gäller raser för båda ändamålen. 2. Avelsvärderingen ska omfatta de
egenskaper som inte är relaterade till produktion och som avses i
kapitel I avsnitt 3 när det gäller raser för vilka rasföreningar
registrerar dessa egenskaper i enlighet med det avelsprogram som godkänts i
enlighet med artiklarna 8.1 och 9. Ett avelsdjurs avelsvärde ska beräknas på grundval
av resultaten av individprövningen av det enskilda djuret eller dess släktingar
och förtroendet för ett sådant avelsvärde får förbättras genom användning av
genomisk information eller en annan metod som validerats av det referenscentrum
i Europeiska unionen som avses i artikel 31.1. 3. De statistiska metoder som används
vid avelsvärderingen ska följa de regler och normer som fastställs av det
relevanta referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs i
artikel 31.1, i samarbete med ICAR, och de ska säkerställa att
avelsvärderingen inte påverkas av de huvudsakliga miljöfaktorerna och
datastrukturen. Avelsvärderingens tillförlitlighet ska mätas som
determinationskoefficienten i enlighet med de regler och normer som fastställs
av det relevanta referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs i
artikel 31.1, i samarbete med ICAR. När avelsvärdena offentliggörs ska
såväl tillförlitligheten som datum för avelsvärderingen redovisas. 4. Genetiska egenheter och defekter hos
ett avelsdjur enligt rasföreningens definition ska offentliggöras. 5. Tjurar som är avsedda för
artificiell insemination, med undantag av tjurar av utrotningshotade arter, ska
avelsvärderas med avseende på de obligatoriska egenskaper som anges i punkt 6
eller 7. Rasföreningen ska offentliggöra dessa avelsvärden. Rasföreningen ska även offentliggöra andra
tillgängliga avelsvärden för tjurar avsedda för artificiell insemination. 6. Avelsvärdering av tjurar avsedda för
artificiell insemination med avseende på mjölkproduktionsegenskaper ska omfatta
följande: a) Mjölkavkastning samt mängd smörfett och
protein. b) Andra tillgängliga och relevanta
produktionsegenskaper och egenskaper som inte är relaterade till produktion. Vid avelsvärderingen av tjurar av mjölkraser
avsedda för artificiell insemination ska den lägsta tillförlitligheten vara
minst 0,5 för egenskaperna mjölkavkastning samt mängd smörfett och protein
enligt de regler och normer för utvärdering av de huvudsakliga
produktionsegenskaperna som fastställs av det relevanta referenscentrum i
Europeiska unionen som föreskrivs i artikel 31.1, i samarbete med ICAR,
med beaktande av alla tillgängliga uppgifter om avkommor och släktingar i
sidled. Genomiskt avelsvärderade unga tjurar, utan
avkomma, ska anses vara lämpliga för artificiell insemination om deras
genomiska avelsvärdering är validerad i enlighet med regler och normer som
fastställs av det relevanta referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs
i artikel 31.1, i samarbete med ICAR. 7. Avelsvärdering av tjurar avsedda för
artificiell insemination med avseende på köttproduktionsegenskaper ska utföras
på grundval av någon av följande prövningsmetoder: a) Individprövning på en station. b) Avkommeprövning eller prövning av
släktingar i sidled på en station eller en specialiserad enhet. c) Avkommeprövning eller prövning av
släktingar i sidled i en besättning, på ett sådant sätt att avkommorna fördelas
mellan de registrerade besättningarna så att en tillförlitlig jämförelse av
tjurarna kan göras. d) Avkommeprövning eller prövning av
släktingar i sidled genom insamling av data i besättningar, i auktionshallar
eller slakterier på ett sådant sätt att en tillförlitlig jämförelse av tjurarna
kan göras. e) Genomisk avelsvärdering eller någon annan
metod, inklusive en kombination av dessa metoder, som validerats i enlighet med
de regler och normer som fastställs av det relevanta referenscentrum i
Europeiska unionen som föreskrivs i artikel 31.1, i samarbete med ICAR. Om slaktkroppsvikt och i förekommande fall köttegenskaper,
tillväxt- och kalvningsförmåga registreras ska dessa egenskaper liksom alla
andra relevanta egenskaper inkluderas i avelsvärderingen av tjuren. Vid avelsvärderingen av tjurar av köttraser
avsedda för artificiell insemination ska den lägsta tillförlitligheten vara
minst 0,5 för egenskaperna ökning i levande vikt och köttansättning
(slaktkroppskonformation) enligt de regler och normer för utvärdering av de
huvudsakliga produktionsegenskaperna som fastställs av det relevanta
referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs i artikel 31.1, i
samarbete med ICAR. Om genomiska avelsvärden beräknas ska dessa värden
valideras för de berörda egenskaperna enligt de regler och normer som
fastställs av det relevanta referenscentrum i Europeiska unionen som föreskrivs
i artikel 31.1, i samarbete med ICAR. Dessa värden ska regelbundet valideras på nytt och
vid alla större ändringar i avelsvärderingen, den genomiska avelsvärderingen
eller referenspopulationen. Del
2
Svin Kapitel I
Individprövning 1. Individprövning på en
prövningsstation Vid individprövning av ett avelsdjur eller dess
avkommor (nedan kallade djur som ingår i prövningen) på en
prövningsstation ska följande uppgifter anges: a) Namnet på rasföreningen,
avelsverksamheten eller den behöriga myndighet som ansvarar för
prövningsstationen. b) Prövningsmetoden och antalet djur som
ingår i prövningen. c) Prövningsprotokollet ska innehålla
följande uppgifter: i) Kriterierna för intagning av de djur som
ingår i prövningen till prövningsstationen. ii) Den högsta åldern för de djur som ingår
i prövningen och som tas in på prövningsstationen samt åldersspannet för de
djur som samtidigt finns på prövningsstationen. iii) Prövningsperiodens längd på
prövningsstationen. iv) Foderstat och utfodringssystem som
används under prövningen. v) Namnet på ägaren till de djur som ingår i
prövningen vid individprövning. d) De egenskaper som registreras, inklusive
levande vikt, foderomvandlingsförmåga och skattning av kroppsammansättning samt
eventuellt andra relevanta data. e) Den metod som används vid beräkning av
genetiskt värde, som för varje egenskap ska anges som ett avelsvärde eller som
en jämförelse med jämnåriga djur, ska vara vetenskapligt godtagen enligt
vedertagna avelstekniska principer. 2. Individprövning i en besättning Om individprövningen utförs i en besättning ska
rasföreningen eller avelsverksamheten se till att ett avelsvärde kan beräknas
enligt vedertagna avelstekniska principer vid prövningens slut, med beaktande
av de unionsskalor för klassificering av slaktkroppar som fastställs i
artikel 42 i rådets förordning (EG) nr 1234/2007. Kapitel II
Avelsvärdering 1. Avkommeprövning eller prövning av
släktingar i sidled a) Avelsdjurets genetiska värde ska beräknas
genom bedömning av produktionsegenskaperna hos ett lämpligt antal avkommor
eller släktingar i sidled enligt följande: i) Den prövningsmetod som använts ska
beskrivas utförligt eller hänvisas till. ii) Avkommorna eller släktingarna i sidled
ska inte behandlas olika. iii) Följande tre typer av avkommeprövning eller
prövning av släktingar i sidled ska erkännas: –
Central prövning på en station för avkommeprövning
eller prövning av släktingar i sidled. –
Planerad prövning av avkommor eller släktingar i
sidled i en besättning, förutsatt att avkommorna eller släktingarna i sidled
har fördelats mellan besättningarna så att en tillförlitlig jämförelse av
avelsdjuren kan göras. –
Insamlade data från identifierade slaktkroppar från
avkommor eller släktingar i sidled. b) Avkommor eller släktingar i sidled ska
vara slumpmässigt utvalda. Alla relevanta data ska användas för bedömning av
avelsdjurets avelsvärde. Påverkan från andra faktorer än det genetiska värdet
ska på lämpligt sätt avlägsnas vid beräkningen av avelsvärdet. c) De egenskaper som registreras ska anges,
t.ex. ökning i levande vikt, foderomvandlingsförmåga, slaktkroppskvalitet,
reproduktionsegenskaper, fruktsamhet, antal födda grisar, livskraft hos
avkommor eller släktingar i sidled och andra relevanta data. d) Den metod som används vid beräkningen av
genetiskt värde ska vara vetenskapligt godtagen enligt vedertagna avelstekniska
principer. 2. Prövning av jämnåriga
hybridavelssvin Om uppgifter från prövning eller genetiskt värde
anges på ett härstamningsintyg som åtföljer hybridavelssvin eller avelsmaterial
från dem ska de villkor som är tillämpliga på de avkommor eller släktingar i
sidled som anges i punkt 1 a, b, c och d tillämpas på jämnåriga
korsningar (hybridlinjer) av hybridavelssvin, med nödvändiga ändringar. Del 3
Får och getter Kapitel I
Individprövning 1. Individprövning på en station a) Den metod som används vid beräkningen av
genetiskt värde ska vara vetenskapligt godtagen enligt vedertagna avelstekniska
principer. Det genetiska värdet för prövade avelsdjur ska för varje egenskap
anges som ett avelsvärde eller som en jämförelse med jämnåriga djur. b) Följande uppgifter ska tydligt anges: i) Kriterierna för intagning till
stationen. ii) Den högsta åldern eller högsta vikten
för unga avelsdjur vid prövningens början samt antalet djur. iii) Prövningsperiodens längd på stationen
eller slutlig vikt. iv) Foderstat och utfodringssystem som
används under prövningen. 2. Individprövning i en besättning Om individprövningen utförs i en besättning ska
rasföreningen se till att ett avelsvärde kan beräknas enligt vedertagna
avelstekniska principer vid prövningens slut, med beaktande av de unionsskalor
för klassificering av slaktkroppar som fastställs i artikel 42 i rådets
förordning (EG) nr 1234/2007. 3. Registrering av mjölkavkastning och
beräkning av hondjurs genetiska värde avseende mjölkproduktionsegenskaper ska
ske enligt följande: a) De egenskaper som registreras enligt de
principer som fastställts av ICAR ska anges, t.ex. mjölkavkastning,
mjölksammansättning eller andra relevanta data. b) De uppgifter om mjölkavkastning som
används vid beräkning av genetiskt värde för hondjur ska i) avse en tidsperiod som överensstämmer
med den norm som fastställts av ICAR för registrering av mjölkboskaps
produktivitet, ii) korrigeras för miljöfaktorer av
betydelse. Kapitel II
Avelsvärdering Avelsdjurets genetiska värde ska beräknas
genom bedömning av egenskaperna hos ett lämpligt antal avkommor och, i
förekommande fall, släktingar i sidled enligt följande: a) Köttproduktionsegenskaper i) Den prövningsmetod som använts ska
beskrivas utförligt eller hänvisas till. ii) Avkommor eller släktingar i sidled ska
behandlas lika. iii) Följande tre typer av avkommeprövning
eller prövning av släktingar i sidled ska erkännas: –
Central prövning på en station för avkommeprövning
eller prövning av släktingar i sidled. –
Planerad prövning av avkommor eller släktingar i
sidled i en besättning, förutsatt att avkommorna eller släktingarna i sidled
har fördelats mellan besättningarna så att en tillförlitlig jämförelse av
avelsdjuren kan göras. –
Insamlade data från identifierade slaktkroppar från
avkommor eller släktingar i sidled. b) Mjölkproduktionsegenskaper i) Det ska anges hur prövningen går till. ii) Hondjuren ska inte behandlas olika. iii) Mjölkavkastningen och
mjölksammansättningen ska ingå vid beräkningen av genetiskt värde. c) Avkommor eller släktingar i sidled
ska vara slumpmässigt utvalda. Alla relevanta data ska användas för bedömning
av avelsdjurets avelsvärde. Påverkan från andra faktorer än det genetiska
värdet ska på lämpligt sätt avlägsnas vid beräkningen av avelsvärdet. d) De egenskaper som registreras ska
anges, t.ex. ökning i levande vikt, foderomvandlingsförmåga,
slaktkroppskvalitet med beaktande av de unionsskalor för klassificering av
slaktkroppar som fastställs i artikel 42 i rådets förordning (EG)
nr 1234/2007, mjölkavkastning, mjölksammansättning, ullkvalitet,
reproduktionsegenskaper, fruktsamhet, antal födda lamm eller killingar,
livskraft hos avkommor och/eller släktingar i sidled eller andra relevanta
data. e) Den metod som används vid beräkningen
av genetiskt värde ska vara vetenskapligt godtagen enligt vedertagna
avelstekniska principer. BILAGA IV Europeiska unionens referenscentrum 1. De referenscentrum i Europeiska
unionen som utsetts i enlighet med artikel 31.1 ska ha följande: a) Kvalificerad personal med lämplig
utbildning i individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur. b) Lämplig administrativ infrastruktur. c) Personal som tar hänsyn till att vissa
frågor, resultat eller meddelanden är av konfidentiell natur. d) Personal med tillräcklig kunskap om
forskning på nationell nivå, unionsnivå och internationell nivå. e) Utrustning och instrument som behövs för
att utföra de uppgifter som fastställs i punkt 2. 2. De referenscentrum i Europeiska
unionen som utsetts i enlighet med artikel 31.1 ska ha följande uppgifter: a) Att informera medlemsstaterna om metoder
för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur på grundval av
följande: i) Regelbundet mottagna och granskade
resultat av den individprövning och avelsvärdering som rasföreningar utfört och
data som ligger till grund för dessa. ii) Jämförelser av de olika metoderna för
individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur. b) Att på begäran av kommissionen eller en
medlemsstat ge stöd i) till harmoniseringen av de olika
metoderna för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur,
särskilt vad gäller att rekommendera vilka beräkningsmetoder som ska användas, ii) vid upprättandet av en plattform för
jämförelse av resultaten av metoderna för individprövning och avelsvärdering av
renrasiga avelsdjur i medlemsstaterna, särskilt genom att –
utveckla kontrollprotokoll för den individprövning
och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur som utförs i medlemsstaterna för att
förbättra resultatens jämförbarhet och avelsprogrammens effektivitet, –
genomföra en internationell bedömning av djuren på
grundval av de kombinerade resultaten av den individprövning och avelsvärdering
av renrasiga avelsdjur som utförs i medlemsstaterna, –
sprida information om de individuella resultaten av
de internationella bedömningarna, –
offentliggöra omvandlingsmetoder och alla därmed
sammanhängande genetiska beräkningar, iii) genom att tillhandahålla data om
avelsvärdering av renrasiga avelsdjur och utbildning för att stödja den institution
som utses i enlighet med artikel 29.1 och som deltar i internationella
jämförelser av resultaten av avelsvärderingar, iv) genom att hjälpa till att lösa nya
problem i medlemsstaterna i samband med avelsvärderingen av renrasiga
avelsdjur, v) genom att på begäran av kommissionen
tillhandahålla teknisk sakkunskap i ständiga kommittén för husdjursavel. BILAGA V UPPGIFTER SOM SKA ANGES I DE HÄRSTAMNINGSINTYG
SOM AVSES I KAPITLEN VI OCH VII Del 1
Allmänna krav 1. Om resultaten av avelsvärderingen av
ett avelsdjur är offentliggjorda på internet är det tillräckligt att i de
härstamningsintyg som avses i delarna 2 och 3 hänvisa till den webbplats där
resultaten finns tillgängliga. 2. Om de uppgifter som i enlighet med
del 2 kapitlen I och II eller del 3 kapitlen I och II i denna bilaga ska lämnas
i härstamningsintyget finns i andra dokument som åtföljer avelsdjuret eller
avelsmaterial från det ska rasföreningen eller avelsverksamheten a) med en förklaring intyga att dokumentet
innehåller de uppgifter som krävs enligt den genomförandeakt som antagits
enligt artikel 33.4, b) till förklaringen bifoga en uttömmande
förteckning över relevanta bilagor. 3. Härstamningsintygets rubrik ska a) hänvisa till den taxonomiska arten för
levande avelsdjur eller sädesvätska, oocyter eller embryon från dem, b) ange om sändningen är avsedd för handel
inom unionen eller för import till unionen. Del 2
Härstamningsintyg för renrasiga avelsdjur samt
för sädesvätska, oocyter eller embryon från dem Kapitel
I
Härstamningsintyg för renrasiga avelsdjur 1. Härstamningsintyg för renrasiga
avelsdjur ska innehålla följande uppgifter: a) Namn på utfärdande rasförening eller, när
det gäller import till unionen, avelsorgan. b) Stambokens namn. c) Ras. d) Kön. e) Införingsnummer i stamboken (stamboksnummer). f) Metod för identifiering av det renrasiga
avelsdjuret. g) Identitetsnummer som tilldelats det
renrasiga avelsdjuret antingen i enlighet med bestämmelserna i unionens
djurhälsolagstiftning om identifiering av djur av den art som omfattas av härstamningsintyget
eller i enlighet med nationell lagstiftning när det gäller import till unionen. h) Födelsedatum för det renrasiga
avelsdjuret. i) Uppfödarens namn, adress och
e-postadress. j) Ägarens namn och adress. k) Härstamning: Far || Farfar || Farmor Stamboksnummer || Stamboksnummer || Stamboksnummer Mor || Morfar || Mormor Stamboksnummer || Stamboksnummer || Stamboksnummer l) Alla tillgängliga resultat från
individprövningar och aktuella resultat från avelsvärderingen, inklusive
genetiska egenheter och defekter hos det renrasiga avelsdjuret, dess föräldrar
samt far- och morföräldrar enligt kraven i det avelsprogram som godkänts i
enlighet med artikel 8.1 eller 9 för den berörda kategorin och det berörda
renrasiga avelsdjuret. m) För dräktiga hondjur, datum för insemination
eller betäckning och identiteten på det handjur som använts för befruktningen. n) Namn och befattning på den som
undertecknar intyget, datum och plats för utfärdande av det samt namnteckning
av den person som godkänts av den utfärdande rasföreningen eller, när det
gäller import till unionen, av avelsorganet. 2. Genom undantag från punkt 1 får
härstamningsintyget för handel med renrasiga avelsdjur av hästdjur utgöra den
identitetshandling som krävs enligt unionens djurhälsolagstiftning, förutsatt
att följande gäller: a) Härstamningsintyget innehåller, utöver de
uppgifter som krävs enligt unionens lagstiftning om djurhälsa och om folkhälsa,
åtminstone uppgifterna i punkt 1 a–k och n. b) Härstamningsintyget utfärdades av en
rasförening som av den behöriga myndigheten har delegerats uppgiften att
utfärda identitetshandlingen. c) Uppgifter om identiteten på renrasiga
avelsdjur av hästdjur och om utfärdande av identitetshandlingar finns
tillgänglig för de behöriga veterinärmyndigheterna i en central databas som
upprättats i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. Kapitel II
Härstamningsintyg för sädesvätska från renrasiga avelsdjur Härstamningsintyg för sädesvätska ska
innehålla följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för det
renrasiga avelsdjur som sädesvätskan kommer från och djurets blodgrupp eller
prövningsresultat som ger likvärdiga vetenskapliga garantier för bekräftelse av
dess identitet och föräldrahärstamning i enlighet med de genomförandeakter som
antagits enligt artikel 22.2. b) Uppgifter som möjliggör
identifiering av sädesvätskan, insamlingsdatum för sädesvätskan samt namn på
och adress till seminstationen eller spermastationen och mottagaren. c) För sädesvätska avsedd för officiell
prövning av renrasiga avelsdjur, namn på och adress till den rasförening eller
den institution som utsetts i enlighet med artikel 29.1 för att utföra
individprövningen i enlighet med artikel 27. d) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt namnteckning
av den person som godkänts av den utfärdande rasföreningen eller, när det
gäller import till unionen, av avelsorganet. Kapitel
III
Härstamningsintyg för oocyter från renrasiga avelsdjur Härstamningsintyg för oocyter från renrasiga
avelsdjur ska innehålla följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för det
donatorhondjur som oocyterna kommer från och djurets blodgrupp eller
prövningsresultat som ger likvärdiga vetenskapliga garantier för bekräftelse av
dess identitet och föräldrahärstamning. b) Uppgifter som möjliggör
identifiering av oocyterna, insamlingsdatum för oocyterna samt namn på och
adress till embryosamlingsgruppen, embryoproduktionsgruppen och mottagaren. c) Om det finns mer än en oocyt i ett
strå ska antalet oocyter tydligt anges och alla oocyter måste då ha samlats in
från samma renrasiga avelsdjur. d) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande rasföreningen eller,
när det gäller import till unionen, av avelsorganet. Kapitel
IV
Härstamningsintyg för embryon från renrasiga avelsdjur Härstamningsintyg för embryon ska innehålla
följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för
donatorhondjuret och det handjur som använts för befruktningen samt båda
djurens blodgrupper eller prövningsresultat som ger likvärdiga vetenskapliga
garantier för bekräftelse av deras identitet och föräldrahärstamning. b) Uppgifter som möjliggör
identifiering av embryona, insamlingsdatum eller produktionsdatum för embryona
samt namn på och adress till embryosamlingsgruppen eller
embryoproduktionsgruppen och mottagaren. c) Om det finns mer än ett embryo i ett
strå ska antalet embryon tydligt anges och alla embryon måste då ha samma
föräldrahärstamning. d) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande rasföreningen eller,
när det gäller import till unionen, av avelsorganet. Del
3
Härstamningsintyg för hybridavelssvin samt för sädesvätska, oocyter och
embryon från dem Kapitel
I
Härstamningsintyg för hybridavelssvin Härstamningsintyg för hybridavelssvin ska
innehålla följande uppgifter: a) Namn på utfärdande avelsverksamhet eller,
när det gäller import till unionen, avelsorgan. b) Registrets namn. c) Genetisk typ eller avelslinje. d) Kön. e) Införingsnummer i registret. f) Metod för identifiering av djuret. g) Identitetsnummer som tilldelats
hybridavelssvinet antingen i enlighet med bestämmelserna i unionens
djurhälsolagstiftning om identifiering av svin eller i enlighet med nationell
lagstiftning när det gäller import till unionen. h) Födelsedatum för djuret. i) Uppfödarens namn och adress. j) Ägarens namn och adress. k) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande avelsverksamheten
eller, när det gäller import till unionen, av avelsorganet. Kapitel
II
Härstamningsintyg för sädesvätska från hybridavelssvin Härstamningsintyg för sädesvätska från
hybridavelssvin ska innehålla följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för det
hybridavelssvin som sädesvätskan kommer från. b) Uppgifter som möjliggör identifiering
av sädesvätskan, insamlingsdatum för sädesvätskan samt namn på och adress till
seminstationen och mottagaren. c) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande avelsverksamheten
eller, när det gäller import till unionen, av avelsorganet. Kapitel III
Härstamningsintyg för oocyter från hybridavelssvin Härstamningsintyg för oocyter från
hybridavelssvin ska innehålla följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för det
hybridavelssvin som oocyterna kommer från. b) Uppgifter som möjliggör
identifiering av oocyterna, insamlingsdatum för oocyterna samt namn på och
adress till embryosamlingsgruppen eller embryoproduktionsgruppen och mottagaren. c) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande avelsverksamheten
eller, när det gäller import till unionen, av avelsorganet. Kapitel
IV
Härstamningsintyg för embryon från hybridavelssvin Härstamningsintyg för embryon som samlats in
från eller producerats av hybridavelssvin ska innehålla följande uppgifter: a) Alla uppgifter i kapitel I för
donatorhondjuret och det handjur som använts för befruktningen. b) Insamlingsdatum för embryona eller
oocyterna samt namn på och adress till embryosamlingsgruppen eller
embryoproduktionsgruppen och mottagaren samt identitetsuppgifter för den
sädesvätska som använts för artificiell insemination eller befruktning av
oocyterna. c) Om det finns mer än ett embryo i ett
strå ska antalet embryon tydligt anges och alla embryon måste då ha samma
föräldrahärstamning. d) Namn och befattning på den som
undertecknar härstamningsintyget, datum och plats för utfärdande av det samt
namnteckning av den person som godkänts av den utfärdande avelsverksamheten
eller, när det gäller import till unionen, av avelsorganet. BILAGA VI TERRITORIER
SOM AVSES I ARTIKEL 2 u 1. Konungariket Belgien 2. Republiken Bulgarien 3. Republiken Tjeckien 4. Konungariket Danmark utom Färöarna
och Grönland 5. Förbundsrepubliken Tyskland 6. Republiken Estland 7. Irland 8. Republiken Grekland 9. Konungariket Spanien utom Ceuta och
Melilla 10. Republiken Frankrike 11. Republiken Kroatien 12. Republiken Italien 13. Republiken Cypern 14. Republiken Lettland 15. Republiken Litauen 16. Storhertigdömet Luxemburg 17. Ungern 18. Republiken Malta 19. Konungariket Nederländernas
territorium i Europa 20. Republiken Österrike 21. Republiken Polen 22. Republiken Portugal 23. Rumänien 24. Republiken Slovenien 25. Republiken Slovakien 26. Republiken Finland 27. Konungariket Sverige 28. Förenade konungariket Storbritannien
och Nordirland BILAGA VII Jämförelsetabell Rättsakt || Bestämmelse || Motsvarande bestämmelse i denna förordning Rådets direktiv 2009/157/EG (tidigare 77/504/EEG) (Nötkreatur) || Artikel 1 || Artikel 2 Artikel 2 a, b och e || Artikel 3 första stycket Artikel 2 c || Artikel 8.1 Artikel 2 d || Artikel 4.2 Artikel 3 || Artikel 19.1 Artikel 4.1 || Artikel 7.1 Artikel 4.2 || Artikel 7.5 Artikel 5 || Artikel 33.1 och del 1 kapitel I punkt 1 d i bilaga II Artikel 6 || Artiklarna 28.1, 4.3, 8.3, 17.4, 19.4, 20.2 och 24.2 Artikel 7.1 || Artikel 72.1 Artikel 7.2 || Artikel 72.2 Artikel 8 || Ej tillämplig Artikel 9 || Ej tillämplig Artikel 10 || Ej tillämplig Artikel 11 || Ej tillämplig Rådets direktiv 87/328/EEG (godkännande för avel) || Artikel 1 || Artikel 21 Artikel 2.1 || Artikel 23.1 och 23.2 Artikel 2.2 || Artiklarna 12, 13 och 28.2 Artikel 2.3 || - Artikel 3 || Artikel 22 Artikel 4 || Artikel 23.3 Artikel 5 || Artikel 33.1 Artikel 6 || Ej tillämplig Artikel 7 || Ej tillämplig Rådets beslut 96/463/EG (Interbull) || Artikel 1.2 || Artikel 32.1 Artikel 2 || - Bilaga II || Bilaga IV Rådets direktiv 88/661/EEG (Svin) || Artikel 1 || Artikel 2 Artikel 2.1 || Artikel 3 första stycket samt artiklarna 4.2 och 8.1 Artikel 2.2 || Artikel 1.3 Artikel 3 || Artikel 21.2 Artikel 4.1 || Artikel 19.1 Artikel 4.2 || Artikel 18.1 Artikel 4a första stycket || Artikel 7.1 Artikel 4a andra stycket || Artikel 7.5 Artikel 5 || Artikel 33.1 och del 1 kapitel I punkt 1 d i bilaga II Artikel 6.1 || Artiklarna 28.1, 8.3, 17.4, 19.4, 4.3 och 33.3 Artikel 6.2 || Ej tillämplig Artikel 7.1 || Artiklarna 3, 8.1 och 4.2 Artikel 7.2 || Artikel 1.3 Artikel 7a || Artikel 7.1 Artikel 8 || Artikel 25.2 Artikel 9 || Artikel 33.1 och del 2 punkt 1 c i bilaga II Artikel 10.1 || Artiklarna 28.1, 8.3, 17.4, 19.4, 4.3 och 33.3 Artikel 10.2 || Ej tillämplig Artikel 11.1 || Artikel 72.1 Artikel 11.2 || Artikel 72.2 Artikel 11.3 || Artikel 72.2 Artikel 12 || Artikel 1.3 Artikel 13 || Ej tillämplig Artikel 14 || Ej tillämplig Rådets direktiv 90/118/EEG (godkännande för avel – renrasiga svin) || Artikel 1 || Artikel 21.1 Artikel 2.1 || Artikel 23.1 och 23.2 Artikel 2.2 || Artiklarna 12, 13 och 28.2 Artikel 2.3 || Artiklarna 14 och 28.2 Artikel 3 || Artikel 23.3 Artikel 4 || Artikel 72.1 Artikel 5 || Ej tillämplig Artikel 6 || Ej tillämplig Rådets direktiv 90/119/EEG (godkännande för avel – hybridavelssvin) || Artikel 1 || Artiklarna 25.1, 26.1 och 26.2 Artikel 2 || Artikel 23.3 Artikel 3 || Ej tillämplig Artikel 4 || Ej tillämplig Rådets direktiv 89/361/EEG (Får och getter) || Artikel 1.1 || Artikel 1.1 Artikel 1.2 || Artikel 1.3 Artikel 2 || Artikel 2 Artikel 3.1 || Artikel 3 första stycket och artikel 4.2 Artikel 3.2 || Artikel 1.3 Artikel 4 || Artiklarna 4.3, 19.4, 28.1 och 21.2 Artikel 5 || Artikel 7.1 Artikel 6 || Artikel 33.1 och del 1 kapitel I punkt 1 d i bilaga II Artikel 7 || Artikel 1.3 Artikel 8 || Artikel 72.1 Artikel 9 || Ej tillämplig Artikel 10 || Ej tillämplig Rådets direktiv 90/427/EEG (Hästdjur) || Artikel 1 || Artikel 1.1 Artikel 2 || Artikel 2 Artikel 3 första stycket || Artikel 3 första stycket Artikel 3 andra stycket || Artikel 1.3 Artikel 4.1 a || Del 1 och del 3 punkt 1 a i bilaga I Artikel 4.1 b || Del 1 kapitel I punkt 1 c i bilaga II Artikel 4.2 || Artiklarna 4.3, 19.4, 33, 34.1 c och 14 samt del 1 kapitel I punkt 1 c i bilaga II Artikel 5 || Artikel 7.1 Artikel 6 || Del 1 kapitel I punkt 3 i bilaga II Artikel 7 || Artiklarna 28.1 och 21.2 Artikel 8.1 || Del 1 kapitel I punkt 1 c i bilaga II Artikel 8.2 || Artikel 33.1 Artikel 9 || Artikel 1.3 Artikel 10 || Artikel 72.1 Artikel 11 || Ej tillämplig Artikel 12 || Ej tillämplig Bilaga || Ej tillämplig Rådets direktiv 91/174/EEG (alla) || Artikel 1 || Artikel 2 Artikel 2 || Artiklarna 3, 35.1 och 45.1 Artikel 3 || Ej tillämplig Artikel 4 || Ej tillämplig Artikel 5 || Ej tillämplig Artikel 6 || Ej tillämplig Artikel 7 || Ej tillämplig Artikel 8 || Ej tillämplig Rådets direktiv 94/28/EG (Import) || Artikel 1 || Artikel 1 Artikel 2 || Artikel 2 Artikel 3 || Artikel 37 Artikel 4 || Artiklarna 39.1 a och 40.1 Artikel 5 || Artiklarna 39.1 b och 40.1 Artikel 6 || Artiklarna 39.1 c och 40.1 Artikel 7 || Artiklarna 39.1 c och 40.1 Artikel 8 || Artikel 39.2 Artikel 9.1 och 9.2 || Artikel 42 Artikel 9.3 || - Artikel 10 || Artiklarna 67 och 70 Artikel 11 || Ej tillämplig Artikel 12 || Artikel 72.1 Artikel 13 || Ej tillämplig Artikel 14 || Ej tillämplig Artikel 15 || Ej tillämplig [1] EUT C […], [dd/mm/yyyy], s. […]. [2] EUT C […], [dd/mm/yyyy], s. […]. [3] EUT C […], [dd/mm/yyyy], s. […]. [4] EGT L 382, 31.12.1988, s. 36. [5] EGT L 153, 6.6.1989, s. 30. [6] EGT L 224, 18.8.1990, s. 55. [7] EGT L 85, 5.4.1991, s. 37. [8] EGT L 178, 12.7.1994, s. 66. [9] EUT L 323, 10.12.2009, s. 1. [10] EGT L 167, 26.6.1987, s. 54. [11] EGT L 71, 17.3.1990, s. 34. [12] EGT L 71, 17.3.1990, s. 36. [13] EGT L 206, 12.8.1977, s. 11. [14] EUT L 299, 16.11.2007, s. 1. [15] EUT L 155, 18.6.2009, s. 30. [16] EGT L 192, 2.8.1996, s. 19. [17] EGT L 256, 7.9.1987, s. 1. [18] EGT L 268, 24.9.1991, s. 56. [19] EGT L 24, 30.1.1998, s. 9. [20] COM/2013/0265 final - 2013/0140 (COD). [21] EUT L 165, 30.4.2004, s. 1. [22] EGT L 224, 18.8.1990, s. 29. [23] EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. [24] EGT L 125, 12.5.1984, s. 58. [25] EGT L 237, 5.9.1984, s. 11. [26] EUT L 169, 22.6.2006, s. 56. [27] EGT L 247, 23.8.1989, s. 19. [28] EGT L 247, 23.8.1989, s. 21. [29] EGT L 247, 23.8.1989, s. 31. [30] EGT L 247, 23.8.1989, s. 33. [31] EGT L 247, 23.8.1989, s. 43. [32] EGT L 145, 8.6.1990, s. 30. [33] EGT L 145, 8.6.1990, s. 32. [34] EGT L 145, 8.6.1990, s. 35. [35] EGT L 145, 8.6.1990, s. 38. [36] EGT L 192, 11.7.1992, s. 63. [37] EGT L 19, 25.1.1996, s. 39. [38] EGT L 192, 11.7.1992, s. 66. [39] EGT L 247, 23.8.1989, s. 22. [40] EGT L 247, 23.8.1989, s. 34. [41] EGT L 145, 8.6.1990, s. 39. [42] EGT L 19, 25.1.1996, s. 41. [43] EUT L 125, 18.5.2005, s. 15. [44] EUT L 149, 7.6.2008, s. 3. [45] EGT L 210, 20.8.1996, s. 47. [46] Se http://www.ueln.net/.