RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av det europeiska energiprogrammet för återhämtning /* COM/2014/0669 final */
I. FRAMSTEG I
GENOMFÖRANDET AV PROGRAMMET OCH LÄRDOMAR Energiinfrastruktur
och innovation, drivkrafterna bakom det europeiska energiprogrammet för
återhämtning (nedan kallat återhämtningsprogrammet), är fortfarande lika
viktiga som de var 2009 när återhämtningsprogrammet inrättades. Båda har en
nyckelroll när det gäller att öka försörjningstryggheten, uppfylla rådande och
framtida energi- och klimatförändringsmål samt fullborda den inre marknaden. Den senaste
tidens politiska händelser i Ukraina och Ryssland har återigen visat hur
viktigt det är att trygga gasförsörjningen. Återhämtningsprogrammet har, genom
projekt för t.ex. omvända flöden av gas, redan bidragit till att förbättra EU:s
återhämtningsförmåga, särskilt jämfört med den föregående gaskrisen 2009.
Återhämtningsprogrammets stöd till innovation inom sektorn för havsbaserad
vindkraft och till avskiljning och lagring av koldioxid har också i hög grad
bidragit till att öka EU:s användning av inhemska tillgångar, som vind eller
kol. Information om
det aktuella läget för alla projekt inom återhämtningsprogrammet finns
tillgänglig på följande länk: http://ec.europa.eu/energy/eepr/doc/cswd_project_2014.pdf.
I sitt
meddelande om den europeiska strategin för energitrygghet, som antogs den 28
maj 2014[1],
har kommissionen på nytt bekräftat hur betydelsefullt det är att man utvecklar
kritisk infrastruktur för att öka vår energitrygghet. Infrastruktur och innovation är nödvändiga för
att EU:s klimat- och energimål ska kunna nås – vare sig det handlar om de
20/20/20-mål för förnybara energikällor, energieffektivitet och minskning av
växthusgasutsläpp som gäller just nu, eller om de mål som kommissionen nyligen
lade fram för 2030. Havsbaserade vindkraftsprojekt inom ramen för
återhämtningsprogrammet genererar redan el för elnätet, och bidrar därmed till
EU:s mål för förnybara energikällor och växthusgasutsläpp. Projekt som
finansieras inom ramen för Europeiska fonden för energieffektivitet bidrar till
energieffektivitet. Återhämtningsprogrammets projekt för avskiljning och
lagring av koldioxid är nödvändiga för att i rätt tid demonstrera en teknik som
krävs för en kostnadseffektiv minskning av växthusgasutsläpp och för övergången
till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp. Infrastruktur och innovation är
också nödvändiga för att fullborda den inre energimarknaden och utforma
sammanlänkningar som bryter medlemsstaters isolering från de europeiska gas-
och elnäten. I mars 2014 efterlyste Europeiska rådet
påskyndade ansträngningar särskilt avseende genomförandet av alla åtgärder för
att uppfylla målet för en sammanlänkning av minst 10 % av den installerade
elproduktionskapaciteten för alla medlemsstater[2].
Återhämtningsprogrammets projekt har redan bidragit avsevärt till detta mål. Återhämtningsprogrammets projekt har redan
bidragit avsevärt till EU:s mål, och projekten som pågår är fortfarande
relevanta för de nyligen föreslagna målen. I denna rapport anges, för varje del
av återhämtningsprogrammet, den utveckling som har ägt rum i genomförandet av
projekten och av Europeiska fonden för energieffektivitet. Rapporten tar vid
efter den rapport som antogs 2013[3]
och omfattar genomförandet av projekten mellan oktober 2013 och den 31 augusti
2014 samt de betalningar som gjordes mellan den 1 juli 2013 och den 31 augusti
2014. II. ÖVERGRIPANDE GENOMFÖRANDE AV
PROJEKTEN I slutet av 2013 var 30 av 61 projekt redan
fullständigt tekniskt slutförda och totalt 1 499 826 548 euro
har betalats ut till stödmottagarna. Utbetalningshastigheten förblir låg, men i
arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar (i bilagan) kan vi se att de
flesta projekten har slutförts och att de projektansvariga kommer att lägga
fram den slutliga betalningsbegäran i slutet av året. Detta är ett bevis på
svårigheterna med att planera sådana här stora och komplicerade projekt. De
projektansvariga har också ställts inför ytterligare utmaningar till följd av
den tekniska komplexiteten, särskilt vad gäller integreringen av havsbaserad
vindkraft i elnätet och avskiljning och lagring av koldioxid, problemen för
såväl offentliga myndigheter på statlig nivå som tillsynsmyndigheter att ta
fram lämpliga regelverk, bristen på acceptans från allmänhetens sida och
svårigheter kopplade till miljöfrågor och offentlig upphandling. Fördröjningar
i tillståndsprocessen har dessutom orsakat många av förseningarna. För närvarande har 42 miljoner euro som inte
använts återtagits från det tyska projektet för avskiljning och lagring av
koldioxid. För de avbrutna el- och gasinfrastrukturprojekten har 12 miljoner
euro återtagits. Detta kan delvis förklaras av att de slutliga kostnaderna
understeg de kostnader som uppskattades inledningsvis. 1. Gas- och elinfrastruktur Genom återhämtningsprogrammets delprogram för
infrastruktur stöds 44 projekt inom tre stora verksamhetsområden. Projekten genomförs av de systemansvariga för
överföringssystemen i respektive medlemsstat eller av projektansvariga. Ett
belopp på 2,268 miljarder euro har anslagits, varav 897 973 693 euro
(40 %) hade betalats ut till stödmottagarna i april 2014. Ett villkor för
utbetalningarna är att de projektansvariga åtar sig att genomföra projektet
genom ett slutligt investeringsbeslut. Projekten omfattar tre områden: – Gasinfrastruktur- och lagringsprojekt:
infrastrukturen för transport av och handel med gas i hela EU måste integreras
ytterligare genom att man bygger de sammanlänkningar som saknas mellan
medlemsstaterna. Ytterligare diversifiering av EU:s energikällor och
leveransvägar bör fortsätta, inbegripet flytande naturgas (LNG). – Projekt för omvända gasflöden: Under gasförsörjningskrisen mellan
Ryssland och Ukraina 2009 stod de flesta av de central- och östeuropeiska
medlemsstaterna utan gas, inte på grund av brist på gas i Europa, utan för att de
befintliga infrastrukturerna saknade teknisk utrustning och kapacitet att vända
på gasflödena från öst-västlig riktning till väst-östlig riktning. Finansiering
genom återhämtningsprogrammet har gjort det möjligt att komma till rätta med
denna brist och omvända flöden tillämpas numera i Central- och Östeuropa. De
främsta exemplen på slutförda projekt är de fyra projekten i Österrike som ger
bättre tillgång för alla grannländer till de österrikiska lagringsanläggningarna
i Baumgarten, två projekt i Slovakien för att säkra tvåvägsgasflöde mellan
Slovakien och Tjeckien och mellan Slovakien och Österrike och förbättrad
tillgång till underjordiska gaslagringsanläggningar i Slovakien, och de tre
projekten i Tjeckien vilka ökade överföringskapaciteten i nordväst-östlig
riktning samt ett projekt i Ungern som möjliggör ett säkert väst-östligt
naturgasflöde i Ungern till Rumänien. – Projekt för elinfrastruktur: Integrationen
av en ökad mängd el från olika förnybara energikällor kräver enorma
investeringar i ny infrastruktur. Dessutom är ett antal medlemsstater
fortfarande ”energiöar” eftersom de är dåligt anslutna till sina grannar och
den inre energimarknaden. 1.1 FRAMSTEGEN
HITTILLS Hittills har 27 av de 44 infrastrukturprojekten
slutförts (jämfört med 19 i början av 2013). Det finansiella stödet har
dessutom avslutats för fyra projekt. Sju projekt har slutförts på elområdet. De
återstående fem projekten utvecklas på ett bra sätt, och vissa projekt
förväntas bli slutförda under året eller senast 2015. På gasområdet har 20
projekt slutförts medan åtta fortskrider enligt planeringen och fyra håller på
att slutföras. De flesta (12 av 14 projekt) av projekten som rör omvända flöden
och sammanlänkningar i Central- och Östeuropa har slutförts. Medel från
återhämtningsprogrammet har hjälpt till att trygga finansieringen av projekten
som därmed kommit igång utan förseningar. Som en följd av detta har säkerheten
och tillförlitligheten i gasnätet förbättrats, försörjningstryggheten och
diversifieringen har ökat och kritiska flaskhalsar har avlägsnats. Flera exempel kan ges. Medel från
återhämtningsprogrammet har säkrat och ökat den gränsöverskridande
gaskapaciteten mellan Frankrike och Belgien. På den belgiska sidan har man
byggt och redan tagit i drift två nya kompressionsstationer (Berneau och
Winksele). På den franska sidan upphandlades rörledningarna för avsnitten
Pitgam–Nedon och Cuvilly–Dierrey–Voisines och anläggningsarbetet pågår. Medel från återhämtningsprogrammet bidrog till
att det danska överföringssystemet kunde utvidgas och förstärkas, vilket
möjliggjorde ökade gasleveranser till Sverige och import av gas från Tyskland
via sammanlänkningspunkten Ellund. I framtiden kan detta projekt innebära
leveranser av norsk gas till konsumenter i centrala Europa och i
Östersjöregionen från möjliga leveransvägar från Norge via Danmark. Slutförandet under 2011 av de två
sammanlänkningarna för el mellan Portugal och Spanien, i Douro- och
Algarveregionerna, bidrog till att ansluta förnybara energikällor. Medel från
återhämtningsprogrammet bidrog i hög grad till att modernisera och utvidga det
portugisiska nätet, och därmed till att öka den gränsöverskridande kapaciteten
som delas med Spanien. Medel från återhämtningsprogrammet bidrog också
till de första sammanlänkningarna för el mellan Irland och Storbritannien.
Genom att bidra till ökningen av kapaciteten för sammanlänkningar för el och
möjliggöra en framtida integration av havsbaserad vindkraft, har denna
sammanlänkning ökat försörjningstryggheten och diversifieringen när det gäller
energikällor för Irland. Tre projekt inom återhämtningsprogrammet i Östersjöregionen har som mål
att förbättra den inre energimarknadens funktionssätt och garantera lika
förutsättningar. När projekten har slutförts kommer de i hög grad att bidra
till att öka försörjningstryggheten, möjliggöra elhandel och minska regionens
importbehov. I detta sammanhang påskyndade medlen från återhämtningsprogrammet
anläggandet av undervattenssammanlänkningen för el mellan Estland och Finland
(Estlink2), vilken togs i bruk i mars 2014. Estlink2 är en viktig länk för
integrationen av den framtida elmarknaden mellan medlemsstaterna vid Östersjön
och Nord Pool Spot. Estlink2 kommer dessutom att öka tillförlitligheten hos
Östersjöstaternas energisystem, samtidigt som det minskar deras beroende av
ryska energileveranser. Trots vissa framsteg drabbades emellertid fyra
projekt på gasområdet av stora svårigheter och de kommer att avvecklas under
2014. Det handlar om Nabucco, Galsi, Poseidon och projektet för omvända flöden
i Rumänien. Utgången av de kommersiella förhandlingarna om gasleveranserna var
inte positiv för de första tre projekten. Projektet för omvända flöden i
Rumänien kunde inte genomföras på grund av tekniska skäl.
1.2 LÄRDOMAR Avsevärda framsteg har gjorts ifråga om
infrastrukturprojekt för el och gas. En stor del av projekten, 40 av 44, är
antingen slutförda eller fortskrider planenligt. För vissa projekt har
slutdatumet för genomförandet förlängts (se arbetsdokumentet från kommissionens
avdelningar). Återhämtningsprogrammet förbättrar konkret den
inre marknadens funktionssätt genom att det skapar sammanlänkningar mellan de
östra och västra delarna av EU och ger tryggare energiförsörjning i de berörda
länderna och regionerna. Vissa viktiga milstolpar har uppnåtts: projekten för
omvända gasflöden är igång, vilket gjorde att man undvek en gasförsörjningskris
under perioden med sträng kyla i februari 2012. De elprojekt som får stöd inom
programmet bidrar i stor utsträckning till att fullborda den inre marknaden.
Elnätsprojekten kommer att bidra till att absorbera den el som produceras från
förnybara energikällor. Färdigställandet av ett energiinfrastruktursystem som
omfattar hela EU går framåt tack vare undanröjandet av flaskhalsar och den
gradvisa integreringen av ”energiöar”, t.ex. de tre baltiska staterna, Iberiska
halvön, Irland, Sicilien och Malta. Som läget är i dag räknar man med att
majoriteten av de 13 pågående projekten bör kunna slutföras under 2014 och
2015, och att endast ett fåtal projekt kommer att pågå fram till 2017. Man har kunnat visa att en del av projekten
främst försenades på grund av tillståndsförfarandena, skillnader i lagstiftning
vid gränsöverskridande projekt och brist på kommersiell bärkraftighet. I detta
sammanhang stöder återhämtningsprogrammet utvecklingen av en europeisk politik
för energiinfrastruktur, vilken utgör en huvudprioritet för energipolitiken. I
riktlinjerna för den transeuropeiska energiinfrastrukturen[4] finns rekommendationer
för hur man på ett lämpligt sätt bör utveckla projekten av gemensamt intresse i
åtta fastställda prioriterade korridorer. Projekt av gemensamt intresse kan
framför allt dra nytta av påskyndade förfaranden (högst tre och ett halvt år)
för att erhålla tillstånd och av rättsliga incitament för att underlätta
genomförandet av gränsöverskridande projekt, samt kan komma ifråga för
finansiering från Fonden för ett sammanlänkat Europa[5]. 2. Projekt
för havsbaserad vindkraft 2.1 Framstegen hittills Återhämtningsprogrammets delprogram för
havsbaserad vindkraft består av nio projekt och ger 565 miljoner euro
i stöd inom följande två huvudsakliga verksamhetsområden: ·
Storskaliga test, tillverkning och utplacering av
innovativa turbiner och fundamentstrukturer till havs (sex projekt). ·
Utveckling av modulbaserade lösningar för
nätanslutning av stora mängder vindkraft (tre projekt). Tre av dessa projekt har slutförts och ett
avslutades i förtid. 226 981 500 euro har betalats ut till projekten.
2.2 Framstegen hittills områdesvis
2.2.1 Framstegen med innovativa turbiner och strukturer till havs Sedan den senaste rapporten har ytterligare
två projekt slutförts på ett framgångsrikt sätt, nämligen Bard I och
Borkum West II. Tillsammans med det redan slutförda Thornton
Bank-projektet har dessa tre projekt resulterat i att ytterligare 925 MW
vindkapacitet har integrerats i nätet, tack vare medel från
återhämtningsprogrammet. Ett annat projekt, Nordsee Ost, framskrider
planenligt och vindkraftsparken bör kunna tas i drift innan årets slut. När det gäller de återstående två projekten,
Aberdeen Offshore Wind Farm – Wind Deployment Centre och Global Tech I, finns
det fortfarande stora svårigheter med genomförandet. I Aberdeen har svårigheter
med att få planeringstillstånd försenat projektet. Man bedömer att det tidigast
kan fattas beslut om slutinvesteringen under andra kvartalet 2015 (med
slutförande under 2018). Global Tech-projektet har ännu inte fått tillstånd,
men det behöver en medinvesterare innan det kan ske några avgörande framsteg.
Kommissionen fortsätter att noga övervaka situationen, och kommer att avsluta
projekten om det inte sker några verkliga framsteg inom de närmaste tolv
månaderna. 2.2.2 Framsteg i integrationen av vindkraft
i elnätet Ett projekt, HVDC Hub, har avslutats. De två
återstående projekten, Kriegers Flak och Cobra Cable, kommer inte att kunna
slutföras på åtskilliga år. När det gäller Kriegers Flak har de
projektansvariga mottagit anbuden från den upphandling som krävdes för att
bygga upp projektet. Anbuden för vissa viktiga tekniska komponenter låg
avsevärt över det pris som man hade budgeterat. Detta har tvingat de
projektansvariga att göra en ny bedömning av projektets utformning i syfte att
minska kostnaderna. Denna bedömning pågår och kommissionen väntar på ett
förslag från de projektansvariga att ändra projektet och dess varaktighet.
Kommissionen ska granska förslaget för att se om det är förenligt med
återhämtningsprogrammet. Om så är fallet kommer man att göra en ny upphandling
av vissa komponenter innan man fattar det slutliga investeringsbeslutet. Angående Cobra Cable har det skett betydande
framsteg sedan den senaste rapporten. Bidragsavtalet har ändrats och åtgärderna
har förlängts till december 2017. Till följd av ändringen kommer de
projektansvariga att ansöka om de nödvändiga tillstånden och utfärda inbjudan
att lämna anbud, för att man ska kunna fatta det slutliga investeringsbeslutet
under andra kvartalet 2016. Kabeln bör vara i drift två år senare. 3. Avskiljning och lagring av koldioxid Återhämtningsprogrammets delprogram bestod av
sex projekt som gav 1 miljard euro i stöd till projekt som hade som mål att
demonstrera den fullständiga processen för avskiljning, transport och lagring
av koldioxid. Uppgifter
från den 30 april 2014: Ett projekt har slutförts som tillhandahöll
operativa pilotanläggningar för avskiljning, transport och lagring av
koldioxid. Tre projekt har avslutats i förtid. Två projekt pågår. 374 871 355
euro har betalats till dessa projekt. Framsteg i projekt för avskiljning och lagring
av koldioxid Den del av Compostillaprojektet som omfattades
av bidraget från återhämtningsprogrammet slutfördes i oktober 2013, och
resulterade i det lyckade uppförandet av tre pilotanläggningar för avskiljning,
transport och lagring. Resultaten av de tester som gjordes i
pilotanläggningarna och annat förberedelsearbete bidrog till kunskapsutbyte
inom nätverket för projektet för avskiljning och lagring[6], som även
offentliggjorde en rapport om projektet. Den projektansvarige beslutade sig därefter
för att inte gå vidare med uppförandet av demonstrationsanläggningen, vilken
inte hade omfattats av bidraget från återhämtningsprogrammet.
Pilotanläggningarna kommer att vara mycket användbara testplatser framöver och kan
fortsätta att drivas tack vare stöd från den spanska staten. Tjänster från
pilotanläggningarna kommer att bjudas ut på marknaden[7]. De återstående två projekten, Road (i
Nederländerna) och Don Valley (i Storbritannien), har haft fortsatta
svårigheter att få den nödvändiga finansieringen för både anläggandet och
driften. Don Valley-projektet har gjort avsevärda
framsteg i förberedelserna för anläggandet av infrastrukturen för transport och
lagring av koldioxid i en saltvattensakvifer. Don Valley-projektets framtid är
dock helt beroende av att det får driftsstöd genom det brittiska systemet för
CFD-kontrakt. I augusti 2014 offentliggjorde den brittiska regeringen ett
policydokument i vilket man redovisar kommande steg i tänkbara utformningar av
ett system för CFD-kontrakt inom avskiljning och lagring av koldioxid som är
lämpligt för projekt som Don Valley. Kommissionen kommer att fortsätta sina
diskussioner, både med de projektansvariga och med den brittiska regeringen om
val av tidpunkt för projektet och utsikterna för att man fattar ett positivt slutligt
investeringsbeslut. Angående Road-projektet innebär bristen på
finansiering, som främst beror på det låga koldioxidpriset, att man måste hitta
kompletterande medel. Europeiska kommissionen har gjort stora ansträngningar
för att försöka föra samman de berörda medlemsstaterna, vilka erkänner
projektets potential, de berörda partnerna inom industrin och Norge för att
hitta en lösning. Detta har omfattat förslag om att alla parter tillför mer
medel i det inledande skedet och om hur Horisont 2020-medel kan användas som
hävstång för kompletterande medlemsstatsfinansiering för projektets operativa
fas. Man måste hitta en lösning på den rådande bristen på kapital i Road-projektet
före den 31 december 2014, det nuvarande slutdatumet för bidragsavtalet genom
återhämtningsprogrammet. III. EUROPEISKA FONDEN FÖR
ENERGIEFFEKTIVITET Europeiska fonden för energieffektivitet inrättades i juli 2011 med ett
EU-bidrag på 146,3 miljoner euro för att stödja projekt för energieffektivitet.
Den inkluderar ett bidrag på 125 miljoner euro till en fond som hittills har
nått en total volym på 265 miljoner euro[8],
med stöd av ett bidragsinstrument för tekniskt stöd på 20 miljoner euro och 1,3
miljoner euro för informationskampanjer. Sedan antagandet av halvtidsutvärderingen i november 2013, som en del
av återhämtningsprogrammets sista årsrapport, har ytterligare sju projekt
godkänts. Fonden har totalt fördelat 219 miljoner euro till 13 projekt, främst
inom sektorn för energieffektivitet. EU:s hela bidrag till fonden (125 miljoner euro) har alltså
framgångsrikt tilldelats projektinvesteringar fram till den 31 mars 2014, i
enlighet med förordningen[9].
1. Framstegen hittills Fond I slutet av 2013 tecknade fonden sin andra
aktieinvestering i ett biomassaleldat kraftvärmeverk i Rennes och upprepade
därmed en liknande aktieinvestering i Orléans (båda i Frankrike). Europeiska
fonden för energieffektivitet ingick även sitt första partnerskap med ett
finansinstitut: ett grönt finansieringsinstrument med den rumänska banken
”Banca Transilvania”, för att tillhandahålla mindre lån till offentliga
myndigheter i Rumänien tillsammans med tekniskt stöd för projekt för
energieffektivitet. Den fullständiga förteckningen över godkända och
undertecknade projekt finns som bilaga till denna rapport. Tekniskt stöd Det tekniska stödet på 20 miljoner euro gavs
till 20 projekt för att hjälpa till att strukturera dem. Ungefär 2,2 miljoner
euro från budgeten för tekniskt stöd kommer inte att fördelas. Detta kan
förklaras med att de flesta projekt som har finansierats hittills inte har
behövt något tekniskt stöd. De första projekten som identifierades i fondens
inkörningsfas hade förvisso en högre utvecklingsnivå, så att man skulle kunna
hantera tidsbegränsningen och återhämtningsmålet i förordningen. Det senaste
tekniska stödet som gavs under 2013 gick till de offentliga myndigheterna i
Ringkøbing-Skjern (Danmark) för utveckling av projekt för biomassa, Rhône-Alpes
(Frankrike) för utarbetning av ett renoveringsprogram för skolor, Ore Valley
Housing Association för utveckling av ett fjärrvärmesystem och Elche (Spanien)
för utveckling av ett offentligt belysnings- och renoveringsprogram. Informationskampanjer Epec[10]
har slutfört informationskampanjen, under vilken man inriktade sig på tre
aspekter: stöd för utvecklingen av energiprestandaavtal i medlemsstaterna,
främjande av optimal användning av struktur- och sammanhållningsfonderna för
energieffektivitet och förnybar energi, och spridande av information om ändrad
policy och prioriteringar för den fleråriga budgetramen för 2014–2020. I de
olika medlemsstaterna anordnades skräddarsydda seminarier och
uppföljningsverksamheter, som hade sin grund i utarbetandet av olika faktablad
och landstrategier. 2.
Huvudsakliga slutsatser och utsikter Fonden har på ett framgångsrikt sätt uppfyllt sitt mål genom att man
har fördelat hela EU-bidraget före slutet på den investeringsperiod som har
angetts i förordningen och tillhandahållit innovativa finansieringslösningar
till projekt för energieffektivitet. Det tekniska stödet har också visat sig
vara mycket användbart till att stödja offentliga myndigheter i utarbetandet av
de projekt som sedan finansieras genom fonden. Europeiska fonden för energieffektivitet kommer även framöver att
använda en balanserad investeringsmetod och utvidga sin geografiska täckning
för att möta de olika behoven hos europeiska lokala och regionala offentliga
myndigheter. Fonden har stegvis skapat en solid meritlista över lönsamma
investeringar (nettovinst som registrerats 2013) och kommer nu aktivt att söka
efter kompletterande större investerare för att ge ytterligare kraft till EU:s
bidrag.
IV. Övergripande slutsatser Återhämtningsprogrammet
har gett goda resultat. Huvuddelen av projekten har slutförts, främst när det
gäller programmets sammanlänkningsdelar. De ökar EU:s återhämtningsförmåga om
det skulle uppstå någon försörjningskris, och bidrar till uppfyllandet av EU:s
energi- och klimatförändringsmål. Europeiska
fonden för energieffektivitet har också varit framgångsrik: en kommersiell fond
har inrättats som kommer att fortsätta växa och skapa finansieringslösningar
och vinster som täcker de administrativa kostnaderna, aktieägarnas utdelningar
och återbetalningen av etableringskostnaderna. Det mest
problematiska området är avskiljning och lagring av koldioxid. Som redan har
fastställts i tidigare rapporter speglar detta många olika faktorer, av vilka
den viktigaste är det förändrade kommersiella läget för tekniken sedan
återhämtningsprogrammet inleddes. Kommissionen fortsätter att göra allt den kan
politiskt sett för att vidareutveckla de återstående två projekten. Deras
framgång kommer emellertid att vara beroende av insatser från privata
investerare och nationella regeringar. Genomförandet
av programmet har gått långsammare än förväntat på vissa områden, vilket
generellt sett berott på orsaker som legat utanför kommissionens direkta
kontroll. Tillståndsfrågor (t.ex. Aberdeen), problem med kostnaderna för
innovativa tekniker (t.ex. Kriegers flak), ny nationell lagstiftning (t.ex.
Cobra Cable) och finansiering har bidragit till förseningarna. Oaktat dessa
förseningar är värdet av storskalig infrastruktur, innovativa tekniker och
innovativ EU-finansiering för att uppnå EU:s leveranstrygghet, inremarknads-
och klimatförändringsmål emellertid fortfarande högt. Detta har understrukits
av rådet och Europaparlamentet när de ökade EU-medlen för energiinfrastruktur
och innovation i Fonden för ett sammanlänkat Europa, Horisont 2020 och
strukturfonderna enligt den nya budgetramen. Slutförandet av de återstående projekten
inom återhämtningsprogrammet kommer att komplettera dessa program och ge
värdefulla kunskaper att bygga vidare på när de till sist avslutas. [1] COM(2014) 330 final. [2] Den europeiska strategin för energitrygghet avser att
utvidga detta mål till 15 % senast 2030. [3] COM(2013) 791 final. [4] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr
347/2013 av den 17 april 2013 om riktlinjer för transeuropeiska
energiinfrastrukturer (EUT L 115, 25.4.2013, s. 39). [5] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr
1316/2013 av den 11 december 2013 om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat
Europa (EUT L 348, 20.12.2013, s. 129). [6] http://ccsnetwork.eu/ [7] http://www.ciuden.es/index.php/en/tecnologias/instalaciones [8] Kompletterande
investeringar har gjorts av Europeiska investeringsbanken (75 miljoner euro),
Cassa Depositi e Prestiti SpA (CDP) (60 miljoner euro) och Investment Manager
Deutsche Bank (DB) (5 miljoner euro). [9] Europaparlamentets och rådets förordning (EU)
nr 1233/2010 av den 15 december 2010 om ändring av förordning (EG)
nr 663/2009 om inrättande av ett program för hjälp till ekonomisk
återhämtning genom finansiellt stöd från gemenskapen till projekt på
energiområdet (EUT L 346, 30.12.2010, s. 5). [10] The European PPP Expertise Centre (Epec) är ett
gemensamt initiativ från EIB, Europeiska kommissionen, EU-medlemsstaterna och
kandidatländerna. Epec hjälper till att stärka förmågan hos sina medlemmar
från den offentliga sektorn att göra transaktioner inom ramen för
offentlig-privata partnerskap. http://www.eib.org/epec/. BILAGA
1 Betalningar
inom återhämtningsprogrammet Totala betalningar som gjorts för projekt inom återhämtningsprogrammet (i euro) Uppgifter från den 31 augusti 2014: Budgetpost || År || Totalt Sammanlänkningar || 2010 || 360 855 255,05 || 2011 || 224 168 978,21 2012 || 129 803 680,81 2013 || 126 931 210,31 2014 || 56 214 568,83 Totalt |||| 897 973 693,21 CCS || 2010 || 193 746 614,74 2011 || 192 003 911,76 2012 || -5 616 118,92 2013 || 26 844 338,79 2014 || -32 107 391,30 Totalt |||| 374 871 355,07 HAVSBASERAD VINDENERGI || 2010 || 146 307 027,84 || 2011 || 41 300 324,67 2012 || 15 624 303,94 2013 || 11 990 156,27 2014 || 11 759 687,45 Totalt |||| 226 981 500,17 Europeiska fonden för energieffektivitet: |||| || 2011 || 30 000 000,00 || 2012 || 934 251,15 2013 || 24 892 026,95 2014 || 32 333 453,99 Totalt || || 88 159 732,09 Totalsumma || 2010 || 700 908 897,63 2011 || 487 473 214,64 || 2012 || 140 746 116,98 2013 || 190 657 732,32 2014 || 68 200 318,97 Totalt || || 1 587 986 280,54 Betalningskrav har dragits av från betalningarna