15.2.2011 |
SV |
Europeiska unionens officiella tidning |
C 48/150 |
Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Förslag till en EU-strategi och EU-mål för biologisk mångfald efter 2010”
KOM(2010) 4 slutlig
2011/C 48/26
Föredragande: Lutz RIBBE
Den 19 januari 2010 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 304 i EG-fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om
”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Förslag till en EU-strategi och EU-mål för biologisk mångfald efter 2010”
KOM(2010) 4 slutlig.
Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 7 juli 2010.
Vid sin 465:e plenarsession den 15–16 september 2010 (sammanträdet den 15 september) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 112 röster för, 11 röster emot och 11 nedlagda röster.
1. Slutsatser och rekommendationer
1.1 |
Kommittén hade hoppats att man inte skulle ha behövt skriva ett meddelande med ett sådant innehåll, utan att politikerna hade förverkligat det löfte som gavs 2001 om att hejda förlusterna av biologisk mångfald senast 2010 och verka för att återställa förlorade livsmiljöer. Detta mål har dock inte uppnåtts. |
1.2 |
EESK ser två stora problem. Å ena sidan har bevarandet av den biologiska mångfalden ännu inte kommit i fokus för de politiska åtgärderna. Å andra sidan måste man konstatera att samhället visserligen har en positiv grundinställning till naturskydd, men att det samtidigt finns mycket stora luckor i kunskaperna om de ekologiska sammanhangen. Dessa problem hänger samman med varandra och de måste lösas genom den nya strategin för biologisk mångfald. |
1.3 |
Man måste fråga sig om medborgarna förstår den terminologi som både politiker och organisationer använder. ”Biologisk mångfald”, ”arter” eller ”ekosystemtjänster” är begrepp som bara appellerar till och fascinerar ett fåtal. |
1.4 |
EESK stöder de ambitiösa mål som uppställts i alternativ 4 i kommissionens meddelande som antogs även av rådet (miljö) och av Europeiska rådet. För att man ska kunna uppnå resultat den här gången krävs större ansträngningar och att man på förhand fastställer vilka ekonomiska medel och vilka politiska förändringar som behövs för detta (1). |
1.5 |
Kommittén uppmanar därför kommissionen och Europeiska rådet att inte bara sätta upp nya tidsfrister för att kunna nå de gamla målen, utan äntligen utarbeta en bindande och tidsmässigt avgränsad handlingsplan för samtliga kommissionsavdelningar. Denna plan bör innehålla delmål och förses med lämpliga ekonomiska resurser. Dessutom bör anvisningar ges om det som måste ändras på medlemsstatsnivå. |
1.6 |
Bevarandet av den biologiska mångfalden är inte bara en uppgift för miljöpolitiken. Även i ett längre perspektiv är detta en ekonomisk nödvändighet, och därför bör även ekonomi- och finansministrarna ta upp denna fråga till behandling. |
1.7 |
Mot bakgrund av de förfärande kunskapsluckorna i vårt samhälle om de ekologiska sammanhangen måste man också vidta åtgärder för att stärka politiken för utbildning om miljön. |
1.8 |
Budgetreformen samt den nya inriktningen för den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitiken, strukturfonderna och andra relevanta politikområden kommer att bli ett lämpligt test när det gäller allvaret i EU:s politik för biologisk mångfald. |
1.9 |
De hittillsvarande prioriteringarna i den nya Europa 2020-strategin kommer inte att kunna möta de utmaningar som bevarandet av den biologiska mångfalden ställer oss inför. Den nya strategin för den biologiska mångfalden måste fylla dessa luckor och så småningom bli en integrerad del av Europa 2020-strategin. |
1.10 |
EESK betraktar följande insatsområden som särskilt viktiga:
|
1.11 |
Det är nödvändigt att finna metoder för att på ett bättre sätt koppla jordbruk och bevarande av den biologiska mångfalden till varandra. I vissa medlemsstater finns positiva initiativ som bör utvärderas och byggas ut kraftigt. Lantbrukarna måste erbjudas incitament att utföra motsvarande arbete. |
1.12 |
Vi förväntar oss att EU förbereder sig ordentligt för den tionde konferensen för parterna inom konventionen om biologisk mångfald och att EU lämnar ett betydande bidrag till den nya globala strategiska planen för skyddet av den biologiska mångfalden efter 2010. |
2. Kommissionens meddelande
2.1 |
Det var nödvändigt att utarbeta kommissionens meddelande i denna form eftersom EU inte har uppfyllt ett av de viktigaste miljöpolitiska målen för det senaste årtiondet. 2001 ställde Europeiska rådet i Göteborg, inom ramen för hållbarhetsstrategin, upp målet att hejda förlusterna av biologisk mångfald i EU senast 2010 och verka för att återställa förlorade livsmiljöer. Trots EU:s handlingsplan ”Att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010”, som antogs 2006, och trots stora framgångar med upprättandet av Natura 2000-nätet har detta mål inte uppnåtts. |
2.2 |
Kommissionens meddelande ska ses som ett första steg mot att förverkliga detta mål. I meddelandet redogörs för olika förslag för utarbetande av en strategi och mål för tiden efter 2010. |
2.3 |
Man beskriver, framhåller och lovordar utförligt argumenten för att skydda den biologiska mångfalden. Man fokuserar i synnerhet på de ekonomiska kostnader/förluster som globalt sett kommer att uppstå i samband med förlusten av den biologiska mångfalden, och därmed av ekosystemtjänster. De beräknas i TEEB-rapporten (The Economics of Ecosystems and Biodiversity) uppgå till 50 miljarder euro (!) årligen, medan de kumulerade välfärdsförlusterna fram till 2050 beräknas motsvara 7 % av BNP (!). |
2.4 |
Kommissionen betonar att skyddet av den biologiska mångfalden, liksom klimatskyddet, är en långsiktig uppgift. Därför bör man vid utarbetandet av strategin för biologisk mångfald tänka långsiktigt (tidshorisont: 2050). EU bör dock, i likhet med vad som gjorts på internationell nivå, fastställa ett eget (del)mål för 2020. |
2.5 |
När det gäller ”2020-målet” erbjuds de politiskt ansvariga 4 alternativ med olika ambitionsnivå: — Alternativ 1: Avsevärt minska den takt med vilken förlusterna av biologisk mångfald och ekosystemtjänster sker i EU till 2020. — Alternativ 2: Stoppa förlusterna av biologisk mångfald och ekosystemtjänster i EU till 2020. — Alternativ 3: Stoppa förlusterna av biologisk mångfald och ekosystemtjänster i EU till 2020 och återställa dem så långt som möjligt. — Alternativ 4: Stoppa förlusterna av biologisk mångfald och ekosystemtjänster i EU till 2020 och återställa dem så långt som möjligt samt öka EU:s insatser för att förhindra globala förluster av biologisk mångfald. |
3. Allmänna kommentarer till EU:s politik för biologisk mångfald hittills
3.1 |
En utvärdering av EU:s politik för biologisk mångfald hittills är ganska nedslående. |
3.2 |
För cirka tio år sedan lovade man att hejda förlusten av biologisk mångfald inom ett årtionde och att se till att livsmiljöer och naturliga system återställdes. |
3.3 |
Därefter kom uttalanden så gått som varje år, antingen från kommissionens avdelningar, kommissionsledamöterna eller Europeiska miljöbyrån om att större insatser krävdes, utöver de dittills vidtagna åtgärderna, om man skulle nå de uppställda målen. Dessa insatser genomfördes emellertid inte. |
3.4 |
Förra året kom medgivandet att det fastställda målet inte skulle kunna uppnås, vilket inte kom som någon överraskning för EESK. Kommittén hade redan i olika yttranden påpekat att den betraktade de åtgärder som inletts som helt otillräckliga (2). |
3.5 |
Att EU inte hade uppnått målen i fråga om den biologiska mångfalden beror inte på att man inte visste vad som behövde göras eller på att det civila samhället inte var berett att ställa upp på de nödvändiga åtgärderna. Huvudproblemet är i stället att politiken för kortsiktiga ekonomiska intressen har högre prioritet än ekosystemtjänsternas långsiktiga konsekvenser. Att vårt ekonomiska system inte är långsiktigt hållbart utan bygger på ett överutnyttjande av naturresurserna visar sig också när det gäller den biologiska mångfalden. |
3.6 |
EESK välkomnar därför att kommissionen så grundligt går in i TEEB-rapporten (The Economics of Ecosystems and Biodiversity) och lägger fram så tunga argument om den ekonomiska betydelsen av den biologiska mångfalden. Kommittén måste dock varna för en alltför kraftig betoning av det ekonomiska värdet av den biologiska mångfalden. Detta av följande skäl:
|
3.7 |
EESK fruktar dessutom att TEEB-rapporten riskerar ett liknande öde som Sternrapporten om klimatskydd, vars varningar om de långsiktiga ekonomiska följderna av klimatförändringarna blev politiskt verkningslösa. Det är symtomatiskt att finans- och ekonomiministrarna hittills inte har tagit upp TEEB-rapporten. |
3.8 |
EESK menar att det i detta läge inte kan bli fråga om att återvinna gamla mål från 2001, alltså att flytta fram till 2020 de mål som ursprungligen fastställts för 2010, och redovisa nya visioner för 2050 (hur viktiga långsiktiga visioner än må vara). Det gäller snarare att utvärdera den hittillsvarande politiken och de nuvarande instrumenten, och därefter utarbeta och genomföra bättre åtgärder som är mer verksamma lokalt. Den nya EU-strategin för biologisk mångfald för 2020 måste därför inte enbart innehålla mål och delmål, utan i synnerhet också en konkret och bindande genomförandeplan och en klar ansvarsfördelning. Tillräckliga ekonomiska medel bör anslås. |
4. Allmänna kommentarer till meddelandet
4.1 |
EESK tolkar kommissionsmeddelandet så att det är avsett att inleda en ny debatt bland EU:s politiskt ansvariga för att ge en tydlig signal till samhället och en klar uppdragsbeskrivning åt de ansvariga avdelningarna. Kommittén ställer sig bakom detta arbetssätt. |
4.2 |
EESK välkomnar rådets (miljö) beslut av den 15 mars 2010, som innebar att rådet i princip anslöt sig till alternativ 4. Kommittén vill emellertid – liksom redan 2001 – varna för att nu övergå till dagordningen utan att analysera de verkliga konsekvenserna. Då riskerar dessa nya mål att drabbas av samma öde som målen från 2001. |
4.3 |
Kommittén anser inte att det räcker att ”bara” rådet (miljö) hanterar frågan, utan kräver att den även behandlas av övriga berörda rådskonstellationer. I kommissionsmeddelandet framkommer tydligt att det vid sidan av de ekologiska och etiska dimensionerna också finns en ekonomisk sida av förlusten av biologisk mångfald. Därför förväntar sig EESK att även framför allt ekonomi- och finansministrarna ska ta itu med dessa problem, så att man kan räkna fram vilka ekonomiska medel som behöver anslås i budgeten för de kommande åren och vilka andra förändringar i ekonomi och politik som behöver göras. |
4.4 |
Kommittén är särskilt besviken över att Europeiska rådet, i motsats till 2001, inte har sänt ut några tydliga signaler. I den nya Europa 2020-strategin, som sägs ha som mål att skapa ett ”grönt Europa”, förekommer inte begrepp som ”biologisk mångfald”, ”livsmiljöer”, ”naturskydd”, ”artskydd” eller ”skydd av den genetiska mångfalden” en enda gång. ”Biologisk mångfald” nämns endast två gånger, och det bara i förbigående i samband med en diskussion om resurseffektivitet. Inte heller i slutsatserna från Europeiska rådets möte i mars 2010 får detta centrala ämne någon egen rubrik. Det är bara beslutet från rådet (miljö) av den 15 mars som bekräftas inom ramen för klimatpolitiken. |
4.5 |
Det är tydligt att betydelsen av att behålla den biologiska mångfalden ännu inte har fått någon framskjuten placering i det politiska tänkandet och agerandet. Detta är en ödesdiger och oacceptabel signal till den europeiska allmänheten, som redan uppvisar stora brister vad gäller kunskaper och agerande. |
4.6 |
Den nya strategin för biologisk mångfald måste fastställa en tydligare ansvarsfördelning, t.ex. förhållandet mellan EU, medlemsstaterna, regionerna och kommunerna, mellan näringsliv, intresseorganisationer och samhälle – men också inom kommissionen. |
4.7 |
EESK delar kommissionens uppfattning att den biologiska mångfalden är en sektorsövergripande uppgift. Just därför måste den nya strategin för den biologiska mångfalden 1) absolut integreras i Europa 2020-strategin och 2) diskuteras i kommissionens alla avdelningar, tas på allvar och genomföras beslutsamt, exempelvis inom jordbruks-, energi och transportsektorerna. Med antagandet av Europa 2020-strategin, inklusive en integrerad strategi för den biologiska mångfalden, måste alla kommissionens avdelningar åta sig att delta i genomförandet. Dit hör också att undersöka i vilken mån deras stödprogram och förordningar överensstämmer med naturskyddet, och vid behov anpassa dessa. |
4.8 |
EESK förväntar sig därför att kommissionen under hösten 2010 offentliggör en detaljerad förteckning där det framgår inom vilka politikområden den bristande integration av målen för den biologiska mångfalden som antyds i meddelandet förekommer. I det sammanhanget bör man också undersöka varför strategin för biologisk mångfald från 2006, som ändå omfattade cirka 160 skilda åtgärder, inte räckte för att ge lyckade resultat. |
4.9 |
I den strategi för biologisk mångfald som ska utvecklas måste klargöras vilka instrument och vilka politiska förändringar man tänker använda för att rätta till de brister som framkommer i analysen. |
4.10 |
Den kommande budgetreformen och reformeringen av jordbruks- och fiskeripolitiken samt strukturfonderna blir på sätt och vis också prövostenar för EU-strategin för den biologiska mångfalden, både vad avser den integration inom andra politikområden som efterlysts i många år och vad avser de nödvändiga ekonomiska resurserna. (EU:s utgifter för bibehållandet av den biologiska mångfalden uppgår till 0,1 % av budgeten. Å andra sidan finns många utgifter som får negativa konsekvenser för den biologiska mångfalden.) |
4.11 |
I detta sammanhang hänvisar EESK till den avgörande roll som lantbruket har när det gäller att bevara den biologiska mångfalden. En stor del av den biologiska mångfalden har uppstått i anslutning till traditionella jordbruksmetoder som i dag – oftast av ekonomiska skäl – inte längre används. |
4.12 |
Det är därför nödvändigt att finna metoder för att på ett bättre sätt koppla jordbruk och bevarande av den biologiska mångfalden till varandra. I vissa medlemsstater finns positiva initiativ som bör utvärderas och byggas ut kraftigt. Lantbrukarna måste erbjudas incitament att utföra motsvarande arbete (3). |
4.13 |
Särskilt viktigt är det att skydda den biologiska mångfalden i havet. I de flesta länder i EU är kunskaperna om den marina miljön begränsade och trycket på regeringarna och de institutioner som har ansvaret för detta skydd förhållandevis svagt. Man bör se över effektiviteten i de nuvarande systemen för skydd av de marina resurserna och försöka ge detta skydd högsta prioritet i utbildningsprogrammen och i den ekonomiska styrningen. |
4.14 |
Vi förväntar oss att EU förbereder sig ordentligt för den tionde konferensen för parterna inom konventionen om biologisk mångfald och att EU lämnar ett betydande bidrag till den nya globala strategiska planen för skyddet av den biologiska mångfalden efter 2010. |
5. Särskilda kommentarer
5.1 |
Nuvarande lagar, bestämmelser och åtgärder räcker uppenbarligen inte till för att säkra den biologiska mångfalden. Eller med andra ord: Förlusten av biologisk mångfald sker inte på grund av ständiga överträdelser mot gällande lagar utan i stor utsträckning inom lagens råmärken. Att agera miljövänligt visar sig i många fall vara en ekonomisk nackdel i konkurrensen. Å andra sidan diskuteras den biologiska mångfaldens ekonomiska relevans alltmer i fackkretsar. Dess betydelse accepteras eller erkänns emellertid ännu inte fullt ut. EESK förväntar sig att kommissionen och rådet behandlar dessa omständigheter särskilt, och utarbetar en strategi för hur de ska bemötas. Internalisering av externa kostnader, som efterfrågats många gånger men endast i mycket liten utsträckning genomförts, skulle här kunna vara till hjälp. |
5.2 |
Särskilt i den gemensamma jordbrukspolitiken måste bevarandet av den biologiska mångfalden spela en större roll. Med reformen av jordbrukspolitiken efter 2013 måste kriterierna för bevarandet av den biologiska mångfalden bli en viktig beståndsdel i GJP för att man ska kunna lösa den nuvarande konflikten mellan ekonomiskt lönsam produktion och naturskydd. |
5.3 |
Idén om en ”grön infrastruktur” som nämns i kommissionens meddelande bör vidareutvecklas med all kraft. För att uppnå målen om biologisk mångfald behövs inte bara ett heltäckande system för skyddsområden av det slag som nu byggs upp med Natura 2000-nätet, utan också ett europeiskt linjärt system av sammankopplade biotoper, eller, på EU-språk, ett ”transeuropeiskt naturnät”. Detta kan omfatta bland annat:
|
5.4 |
Ett sådant ”transeuropeiskt naturnät” skulle främja en utbyggnad av Natura 2000-områdena och genomförandet av ramdirektivet om vatten, samt delvis bidra till kampen mot klimatförändringarna. Det skulle ge landlevande djurarter möjlighet att reagera på klimatförändringarna genom förflyttningar. Minst lika viktigt är emellertid att ett sådant nätverk skulle möjliggöra kontakter mellan hittills isolerade populationer av en viss art, vilket är en grundläggande faktor för att säkra överlevnaden. |
5.5 |
För att säkerställa och vidareutveckla Natura 2000-områdena, som hittills har varit grundbulten i EU:s politik för biologisk mångfald, måste EU till slut ta fram tillräckliga medel för att stödja utveckling och bevarande av områdena. |
5.6 |
Kommissionen hänvisar med rätta till den ojämna fördelningen av den biologiska mångfalden. I vissa regioner finns fortfarande stor biologisk mångfald, medan denna mångfald är kraftigt reducerad i andra, särskilt på grund av mänskliga ingrepp. Man får emellertid inte av detta dra den felaktiga slutsatsen att politiska åtgärder, inbegripet ekonomiska resurser, ska koncentreras till s.k. ”hot spots” för biologisk mångfald. Regioner med ringa biologisk mångfald har särskilt stort behov av ett brett spektrum av politiska instrument för bevarande eller återställande av den biologiska mångfalden. Å andra sidan bör inte de medlemsstater som ännu har en hög skyddsnivå eller -potential ”bestraffas”, utan belönas. |
5.7 |
Arbetet med bevarandet av den biologiska mångfalden bör inte bara vara geografiskt heltäckande. EU:s nya strategi för biologisk mångfald bör också framhålla den positiva kopplingen mellan klimatskydd och artskydd, och särskilt förbättra bevarandet och utvecklingen av mossar, våtmarker och ängsmarker samt ekologiskt hållbara skogsekosystem. Politiken för användning av biomassa för energiutvinning får inte strida mot detta arbete. För att förhindra detta bör hållbarhetskriterier införas som också kan användas på andra områden (t.ex. foder). |
5.8 |
EESK betonar emellertid vikten av att skapa en verklig medvetenhet i samhället och inom näringslivet om betydelsen av att bevara den biologiska mångfalden. Vi är ännu långt från en sådan medvetenhet, trots alla program som finns och trots miljöorganisationernas arbete. |
5.9 |
Redan det ordval som används i politiken på området måste ifrågasättas: Vad betyder ”biologisk mångfald” för den vanliga medborgaren? Betyder begrepp som ”ekosystemtjänster” eller ”art” något för honom eller henne? Många undersökningar visar på en skrämmande okunskap om ekologiska sammanhang. Också av detta skäl står det klart att naturskydd inte bara är en fråga för miljöministrarna – det krävs också utbildningspolitik för att förmedla de nödvändiga grundkunskaperna. |
Bryssel den 15 september 2010
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande
Mario SEPI
(1) EUT C 277, 17.11.2009, s. 62, punkterna 1.4 och 1.5.
(2) EUT C 195, 18.8.2006, s. 88 och s. 96, EUT C 161, 13.9.2007 s. 53, EUT C 97, 28.4.2007, punkt 1.3, s. 6–11.
(3) EUT C 354, 28.12.2010, s. 35.