This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52015DC0082
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL Achieving the 10% electricity interconnection target Making Europe's electricity grid fit for 2020
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Att nå elsammanlänkningsmålet på 10 % Att rusta Europas elnät för 2020
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Att nå elsammanlänkningsmålet på 10 % Att rusta Europas elnät för 2020
/* COM/2015/082 final */
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Att nå elsammanlänkningsmålet på 10 % Att rusta Europas elnät för 2020 /* COM/2015/082 final */
Sammanlänkningar
som väsentliga delar av unionen
Under de senaste
decennierna har Europeiska unionen arbetat intensivt med att bygga upp världens
mest integrerade, konkurrenskraftiga och hållbara inre marknad för energi. Integreringen av
EU:s energimarknader har gett konkreta resultat: grossistpriserna för
elektricitet har minskat med en tredjedel[1],
konsumenterna har fått större valmöjligheter eftersom energileverantörer
konkurrerar med lägre priser och bättre tjänster, och den rättsliga ramen har
förbättrat konkurrensen inom sektorn. Trots detta
återstår mycket att göra. Importberoende, föråldrad infrastruktur och brist på
investeringar, en detaljistmarknad som inte fungerar fullt ut, höga
energipriser för medborgare och näringsliv som skadar konkurrenskraften hos
våra företag, behovet att gå över till en koldioxidsnål ekonomi för att bekämpa
klimatförändringar, utmaningar av vår roll som ledare på teknikområdet – allt
leder till en enda slutsats: EU måste få ordning på de splittrade nationella
energimarknaderna. Europeiska unionen måste förändra sitt sätt att producera,
transportera och förbruka energi. Europas energipolitik måste i grunden styras
i en riktning mot en energiunion. Det är av dessa
skäl som Europeiska kommissionen antog en ramstrategi för en tålig energiunion
med en framåtblickande klimatpolitik. Detta meddelande om en målsättning på
10 % sammanlänkade elnät är ett konkret steg i denna riktning. Ett sammanlänkat
europeiskt energinät är avgörande för att trygga Europas energiförsörjning, för
att öka konkurrensen på den inre marknaden, vilket leder till mer
konkurrenskraftiga priser, samt för att bättre uppnå de klimatpolitiska mål om
t.ex. minskade koldioxidutsläpp som Europeiska unionen åtagit sig att nå. Ett
sammanlänkat nät kommer att bidra till energiunionens slutmål, dvs. att
säkerställa överkomlig, trygg och hållbar energi, och även
tillväxt och sysselsättning i hela EU. Det saknas
sammanlänkningar mellan flera länder. Mobilisering av alla ansträngningar på
alla nivåer kommer att krävas för att så snart som möjligt åstadkomma dessa
sammanlänkningar och därigenom uppnå det gemensamma målet som är en fullt
fungerande och sammanlänkad inre energimarknad. Energiinfrastruktur
har stått högt på den europeiska energidagordningen. Europeiska rådet uppmanade
i oktober 2014 till ”ett snabbt genomförande av alla åtgärder för att uppnå
målet att åstadkomma sammankoppling motsvarande minst 10 % av den installerade
elproduktionskapaciteten för alla medlemsstater”. Detta meddelande[2]
är ett svar på denna uppmaning och föreslår en strategi för att säkerställa en
fullt fungerande inre energimarknad genom sammanlänkning på en lämplig nivå,
vilket även kommer att utgöra en integrerad del av energiunionen.
Fördelarna
med ett sammanlänkat energisystem
Sammanlänkning
av isolerade nationella elkraftnät och skapande av ett verkligt europeiskt
elnät kommer att medföra ett antal viktiga fördelar för Europeiska unionen och
dess medlemsstater. Sammanlänkningar
för el kommer att öka EU:s försörjningstrygghet. De kommer att
förbättra elsystemets tillförlitlighet och därigenom öka tjänstekvaliteten och
minska mängden elavbrott och produktivitetsförluster inom handels- och
industrisektorerna. Sammanlänkade elnät på en ambitiös nivå kommer att bidra
till att minska Europas beroende, genom att systemets organisation leder till
minskad bränsleimport och skapar fler möjligheter för Europa i fråga om
investeringar, tillväxt och sysselsättning. Dessutom underlättar
sammanlänkningar omedelbar hjälp mellan systemansvariga för överföringssystem,
vilket leder till bättre samarbete och solidaritet mellan dessa. Ett sammanlänkat
elnät möjliggör mer överkomliga priser på den inre marknaden
genom ökad konkurrens och större effektivitet, vid sidan av en bättre och mer
kostnadseffektiv användning av tillgängliga resurser. Sammanlänkningar innebär
större integration på den europeiska marknaden och skapar förutsättningar för
en större marknad och ökad konkurrens samt högre marknadseffektivitet. Figuren
nedan visar att det gränsöverskridande utbytet har ökat markant sedan slutet av
1990-talet, då processen mot en öppen marknad inleddes. Externa utbyten Entso för el Utveckling av totala gränsöverskridande utbyten för länder med systemansvariga för överföringssystem som är medlemmar i Entso för el En mer
integrerad marknad till följd av sammanlänkningar minskar också behovet av
investeringar i maximal produktions- och lagringskapacitet eftersom de
anläggningar som finns i respektive land inte behövs vid samma tidpunkt. Detta
skulle leda till avsevärda ekonomiska och politiska fördelar i medlemsstaterna
till följd av minskat kapitalbehov för investeringar och minskad miljöpåverkan
till följd av att vissa anläggningar inte behöver byggas. Ökat utbyte av
balanseringstjänster i systemet minskar också dess driftskostnader på kort
sikt. Lägre produktionskostnader och/eller lägre investeringar i produktion och
lägre bränslekostnader till följd av sammanlänkade elnät leder till mer
konkurrenskraftiga elpriser för företag och hushåll. Ett lämpligt sammanlänkat
europeiskt energinät gör att fördelarna med marknaden flyttar närmare de
europeiska medborgarna: konsumenterna skulle kunna spara 12–40 miljarder euro
per år fram till 2030[3]. Ett väl
sammanlänkat nät är avgörande för en hållbar utveckling och en
koldioxidsnål energimix eftersom det blir möjligt att ta hand om ökande
nivåer av intermittenta förnybara energikällor på ett säkrare och mer
kostnadseffektivt sätt. Att förlita sig på förnybara energikällor som en större
del av produktionsmixen bidrar till att uppnå EU:s klimatmål genom minskade CO2-utsläpp,
och ökar dessutom försörjningstryggheten. En högre nivå av sammanlänkningar är
också viktig för att uppfylla EU:s ambition att vara världsledande i förnybar
energi, något som inte bara är en fråga om en ansvarsfull klimatpolitik utan
även en industripolitisk nödvändighet. Europas företag inom förnybar energi och
teknik har trätt fram som viktiga aktörer inom industrin och sysselsatte 2012
omkring 1,2 miljoner människor, vilket innebär stabila arbetstillfällen på
regional och lokal nivå såväl som hållbar tillväxt. Sammanfattningsvis
kommer fler sammanlänkningar att bidra till mer överkomliga elpriser på
lång sikt till följd av ökad marknadseffektivitet samt ökad trygghet,
tillförlitlighet och kvalitet i fråga om elförsörjning, vilket är en
förutsättning för social och ekonomisk verksamhet, samtidigt som en hög
nivå av miljöskydd säkerställs. Denna utveckling kommer också att bidra
till att minska vårt energiberoende, till följd av minskad förbrukning
av importerade bränslen, och underlätta nya investeringar i Europa till
följd av mer konkurrenskraftiga priser för el och förbättrad konkurrenskraft
hos den europeiska industrin. Fler sammanlänkningar mellan elnäten kommer också
att minska miljöpåverkan, till följd av kraftverk som inte behöver
byggas och de minskade CO2-utsläppen, och öka kapaciteten att
integrera förnybar energi, vilket innebär att en högre tillväxtpotential
frigörs för den europeiska industrin inom förnybar energi och att dess
världsledande roll säkerställs, liksom en större kapacitet för nya
arbetstillfällen inom denna industri i Europa, dvs. ett nettojobbskapande i
Europa. Av
dessa skäl måste sammanlänkningen av elmarknaderna vara en politiskt
prioriterad fråga för Europeiska unionen på alla nivåer under de kommande åren.
Genomgripande
modernisering av EU:s politik för energiinfrastruktur
Medlemsstaterna
är medvetna om fördelarna med sammanlänkningar av energinät och har under de
senaste årtiondena ökat sin sammanlänkningskapacitet. Tolv medlemsstater,
huvudsakligen i utkanten av EU, ligger dock under målet på 10 %
sammanlänkning av elnäten och är därmed isolerade från den inre elmarknaden. Sammanlänkningsnivåer
för el 2014 Medlemsstat || || Medlemsstater med mer än 10 % sammanlänkning AT || || 29 % BE || || 17 % BG || || 11 % CZ || || 17 % DE || || 10 % DK || || 44 % FI || || 30 % FR || || 10 % GR || || 11 % HR || || 69 % HU || || 29 % LU || || 245 % NL || || 17 % SI || || 65 % SE || || 26 % SK || || 61 % Medlemsstater med mindre än 10 % sammanlänkning IE || || 9 % IT || || 7 % RO || || 7 % PT || || 7 % EE[4] || || 4 % LT4 || || 4 % LV4 || || 4 % UK || || 6 % ES || || 3 % PL || || 2 % CY || || 0 % MT || || 0 % || Källa: Scenario Outlook and Adequacy Forecast 2014 från Entso för el || I detta
sammanhang har Europeiska unionen successivt skaffat sig rätt politiska
verktyg för att möjliggöra nödvändiga investeringar i nätinfrastruktur, där
investeringar i sammanlänkningar är av avgörande betydelse. I kölvattnet av
den ekonomiska krisen lade Europeiska kommissionen fram det europeiska
energiprogrammet för återhämtning (EEPR) som bland annat omfattade
identifiering av sammanlänkningsprojekt i hela EU och mobilisering av EU:s
finansiella resurser. Detta program bidrog till att förverkliga flera projekt
för sammanlänkning mellan medlemsstaterna som tidigare hindrats av bristen på
lämpliga medel. Återhämtningsprogrammet investerade cirka 650 miljoner euro i
sammanlänkningar av elnät (bilaga 1). Karta
över sammanlänkningar med EEPR-stöd Förordningen om
transeuropeiska energinät[5]
som antogs 2013 och Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE)[6]
skapar tillsammans ett stabilt europeiskt instrument för att kartlägga och
säkerställa ett snabbt genomförande av de projekt som EU behöver inom tolv
prioriterade korridorer och områden. Dessa verktyg, som bland annat omfattar
införande av projekt av gemensamt intresse (PCI), förbättrad reglering
och snabbare tillståndsgivning, innebär ett stort steg framåt. Europeiska
rådet har understrukit att sammanlänkningsmålet huvudsakligen bör uppnås via
genomförande av projekten av gemensamt intresse. Unionens
första förteckning över projekt av gemensamt intresse antogs 2013. Den omfattar
248 projekt, varav 137 gäller elektricitet, inklusive 52 sammanlänkningar
för el och ett projekt med förhandsinvesteringar för att möjliggöra
framtida sammanlänkningar, och 37 av dessa projekt berör medlemsstater som för
närvarande har en sammanlänkningsnivå under 10 %. Karta
för den första förteckningen över projekt av gemensamt intresse:
sammanlänkningar av elnät i medlemsstater med en nivå under 10 % Förteckningen
över projekt av gemensamt intresse är flexibel och uppdateras vartannat år.
Arbetet med att förbereda den andra förteckningen pågår för närvarande i det
regionala sammanhang som fastställs i förordningen om transeuropeiska
energinät, inför förteckningens antagande av kommissionen hösten 2015. Särskild
prioritet kommer att ges till de projekt som avsevärt kommer att öka den
nuvarande sammanlänkningskapaciteten och där denna ligger tydligt under det
fastställda målet på 10 %, och i ännu högre grad där detta mål är
särskilt svårt att uppnå. Projekt av
gemensamt intresse utformas och genomförs av både systemansvariga för
överföringssystem och privata projektansvariga. Nuvarande projekt befinner sig i
olika utvecklingsfaser. Vissa är under anläggning, men många är fortfarande i
en tidig förberedelsefas. Cirka 75 % av alla projekt av gemensamt intresse
från den första unionsförteckningen planeras vara slutförda senast 2020. Nedan följer
några exempel på EEPR-projekt och projekt av gemensamt intresse som, om och när
de är slutförda, skulle hjälpa medlemsstaterna att uppnå målet på 10 %, i
vissa fall redan under de kommande månaderna, i andra fall på medellång sikt. ·
Det projekt som länkar Baixas i Frankrike
till Santa-Llogaia i Spanien har fått stöd från återhämtningsprogrammet. Efter sammanlänkningens invigning i februari 2015
kommer sammanlänkningskapaciteten mellan Frankrike och Iberiska halvön att
fördubblas. Det projekt av gemensamt intresse som rör Aquitaine i Frankrike
och Baskien i Spanien är för närvarande föremål för detaljstudier som
finansieras med EU-bidrag. Detta projekt skulle
fördubbla överföringskapaciteten ännu en gång. Alla krafter ska mobiliseras
för att slutföra projektet 2020, så att sammanlänkningsnivån höjs och närmar
sig målet på 10 %. ·
Den nya sammanlänkningen mellan Portugal
(Vila Fria–Vila do Conde–Recarei) och Spanien (Beariz–Fontefría), som
ingår i den första förteckningen över projekt av gemensamt intresse, kommer
2016 att öka sammanlänkningskapaciteten mellan Portugal och Spanien från
nuvarande 7 % och innebära att Portugal överskrider målet på 10 %. ·
Medan Estland, Lettland
och Litauen är väl sammanlänkade med vararandra uppgick sammanlänkningen
med EU:s elmarknad 2011 till endast 4 % för samtliga tre medlemsstater.
Situationen förbättras dock snabbt. De baltiska staterna nådde 2015 upp till
10 % sammanlänkning med EU:s elmarknad via Finland genom EEPR-projektetet
Estlink2. Sammanlänkningen mellan Sverige (Nybro) och Litauen (Klaipeda), känd
som projektet Nordbalt1 och finansierad genom EEPR, ska från mitten av 2016
ytterligare förbättra integreringen av den framtida energimarknaden mellan de
baltiska medlemsstaterna och Nord Pool Spot. ·
Den slutförda anläggningen av den
sammanlänkning mellan Litauen och Polen som kallas LitPol Link och är
ett projekt av gemensamt intresse ska fördubbla Polens sammanlänkningsnivå till
4 % i slutet av 2015. Den främjar också den synkrona sammanlänkningen av
de baltiska näten med de kontinentaleuropeiska näten. Ett annat projekt av
gemensamt intresse, som gäller en sammanlänkning mellan Vierraden i Tyskland
och Krajnik i Polen, skulle höja Polens sammanlänkningsnivå 2020 till
över 10 %. ·
Tack vare projekt av gemensamt intresse
i Förenade kungariket som omfattar inre förbindelser och
sammanlänkningar med Belgien, Frankrike, Irland och Norge skulle Förenade
kungariket uppnå målet på 10 % och dess sammanlänkningar skulle vara
mindre överbelastade. ·
Flera italienska projekt av
gemensamt intresse inom elsektorn, framför allt sammanlänkningar mellan Italien
och Frankrike, Schweiz och Österrike och de inre förstärkningar som krävs,
skulle förbättra dess sammanlänkningskapacitet för el med grannländerna till
cirka 12 % när projekten är slutförda senast 2020. Det skulle därmed vara
lättare att garantera elförsörjningens tillförlitlighet i Italien, och risken
för överbelastning skulle vara mycket lägre. ·
Irland
skulle också avsevärt kunna öka sin sammanlänkningskapacitet tack vare flera
projekt av gemensamt intresse som ingår i den första förteckningen. Irlands
sammanlänkningsnivå 2011 var 3 %. Den ökade 2013 till 7 % tack vare
EEPR-finansierade projekt för sammanlänkning av Irland med Förenade kungariket,
och dess sammanlänkningsnivå skulle 2020 till och med överstiga 15 % i och
med förverkligande av de planerade projekten av gemensamt intresse för
ytterligare sammanlänkning med Förenade kungariket (Nordirland och
Storbritannien) och eventuellt Frankrike. ·
Rumäniens
nuvarande sammanlänkningsnivå på 7 % skulle genom sammanlänkning med
Serbien senast 2017 öka till mer än 9 % och därmed närma sig målet. ·
Cypern
är en energiö med oljeberoende och höga elpriser. Den framtida sammanlänkning
som kallas Euroasia Interconnector och som för närvarande är i en tidig
planeringsfas, ingick i unionens första förteckning över projekt av gemensamt
intresse. Projektet kommer att ge en kapacitet på 2 000 MW och skulle
höja Cyperns sammanlänkningsnivå till över 100 % när det slutförts 2023. ·
Tack vare stöd från
återhämtningsprogrammet kommer Maltas sammanlänkningsnivå under 2015 att
höjas från nuvarande 0 % till cirka 35 % i och med idrifttagningen av
sammanlänkningen för högspänning med Italien (Sicilien). Genomförande av
projekten av gemensamt intresse kommer att föra Europa mycket närmare målet på
10 % sammanlänkning av elnäten mellan medlemsstaterna, under
förutsättning att projekten är slutförda[7]
2020 (se karta nedan). Ansträngningarna måste trappas upp för de länder,
i första hand Spanien och Cypern, som ligger under målet att uppnå 10 %
senast 2020, genom en mer samordnad strategi och med hjälp av alla tillgängliga
verktyg. Karta
över sammanlänkningsnivån 2020 efter genomförandet av nuvarande projekt av
gemensamt intresse
EU:s
regelverk måste genomföras och tillämpas fullt ut
Ett fast
regelverk är en förutsättning för att åstadkomma de nödvändiga investeringarna
i infrastruktur. Sedan 2013 har Europeiska unionen antagit en helhetssyn på
planering och genomförande av infrastruktur. I förordningen om
transeuropeiska energinät behandlas för första gången den specifika frågan om
projekt som är gränsöverskridande eller har en inverkan på gränsöverskridande
flöden. I förordningen
om transeuropeiska energinät medges att dessa projekt behöver särskild
reglering och föreslås en kostnads-nyttoanalys som tydligt visar de
överstatliga fördelarna och ger möjlighet att fördela kostnader över gränser på
grundval av de fördelar som projekten ger upphov till i de berörda
medlemsstaterna. I förordningen om transeuropeiska energinät finns också krav
att de nationella tillsynsmyndigheterna ger lagstiftningsmässiga incitament som
står i proportion till riskerna med sådana projekt. Detta innebär att de
fastställda avgifterna för att använda infrastrukturen beaktar t.ex. en rimlig
tidsperiod för att investeringarna ska betala sig, inklusive lämpliga
avskrivningstider, behovet av förhandsinvesteringar osv. Det stora
flertalet av projekten stöds aktivt av systemansvariga för överföringssystem,
med tillsynsmyndigheter som godkänner eller fastställer avgifterna. Det finns
också projekt, inklusive några projekt av gemensamt intresse, där ansvaret
ligger hos privata parter, så kallade grossistlinjer. Dessa har en tendens att
återvinna sina kostnader genom prisskillnader mellan de båda ändarna av en
linje. Riskerna hos dessa är därför av ett helt annat slag. Detta är orsaken
till att dessa linjer ofta beviljas undantag från delar av regelverket, t.ex.
från bestämmelser om tredje parters tillträde och om användning av avgifter för
överbelastning, trots att bestämmelserna om beviljande av tillstånd i
förordningen om transeuropeiska energinät gäller. I förordningen
om transeuropeiska energinät behandlas också för första gången frågan om
långdragna tillståndsförfaranden och allmänhetens acceptans, vilka
är de största hindren för utveckling av infrastruktur, särskilt i fråga om
luftledningar för el. Genom förordningen införs en bindande övergripande
tidsfrist på 3,5 år för tillståndsgivning som dramatiskt bör sänka det
nuvarande medelvärdet på 10–13 år. Befogenheterna att bevilja tillstånd måste
koncentreras till en behörig myndighet som utgör en enda kontaktpunkt (one-stop-shop).
Efter starkt pådrivande från kommissionens sida kommer dessa att vara på plats
i alla medlemsstater under våren 2015[8].
Nya bestämmelser om förbättrat samråd och öppenhet införs också för att
engagera medborgarna i planeringen på ett bättre sätt. Målet är att
effektivisera processen samtidigt som EU:s höga standarder för miljöskydd
garanteras[9]. Det
är av största vikt att medlemsstaterna genomför och fullt ut tillämpar
bestämmelserna i förordningen om transeuropeiska energinät i syfte att undvika
förseningar i genomförandet av de nödvändiga projekten.
Kommissionen kommer att se till att dessa genomförs fullt ut och tillämpas strikt.
Fullt
utnyttjande av alla tillgängliga finansiella instrument: Fonden för ett
sammanlänkat Europa (FSE), de europeiska struktur- och
investeringsfonderna och Europeiska fonden för strategiska investeringar
(Efsi)
Kommissionen
uppskattar att det krävs cirka 200 miljarder euro fram till 2020 för att bygga
upp den infrastruktur som krävs för att på lämpligt sätt sammanlänka alla
EU-medlemsstater och som kommer att innebära garanterad försörjningstrygghet
och förbättrad hållbarhet. För elprojekt behövs omkring 105 miljarder euro,
varav ungefär 35 miljarder euro för sammanlänkningar som fått
status som projekt av gemensamt intresse och som är nödvändiga för att nå målet
på 10 % i hela EU. Betydelsen av
sammanlänkade nät återspeglas väl i EU:s fleråriga budget för 2014–20. Inom Fonden
för ett sammanlänkat Europa (FSE) som täcker tre sektorer – transport,
energi och telekommunikationer – står energi för 5,35 miljarder euro av
sammanlagt cirka 30 miljarder euro[10].
Även om finansiering från Fonden för ett sammanlänkat Europa endast utgör cirka
3 % av de investeringar som behövs fram till 2020 kan den mobilisera andra
medel med hjälp av finansiella instrument, såsom de projektobligationer som
redan provats i pilotfasen 2012–2013. En stor del av FSE:s verksamhet kommer
därför att genomföras med sådana instrument. För att
FSE-bidrag ska göra skillnad måste de inriktas på några få viktiga projekt och
kombineras med finansieringsinsatser från tillsynsmyndigheter genom nätavgifter
och andra finansieringskällor. Medlemsstaterna får också använda de europeiska
struktur- och investeringsfonderna på vissa villkor. Preliminära
beräkningar tyder på att cirka 2 miljarder euro från Europeiska regionala
utvecklingsfonden (Eruf) förväntas gå till stora infrastrukturer för el och gas.
Exempel på detta är Tjeckien (preliminärt cirka 200 miljoner euro) och Litauen
(preliminärt 69,5 miljoner euro) som avser att utnyttja denna möjlighet och
räknar med finansiering av smarta elnät för högspänning genom Eruf. Den 13 januari
2015 föreslog kommissionen inrättandet av en europeisk fond för strategiska
investeringar (Efsi) för att avsevärt förbättra tillgången till långsiktig
finansiering för EU:s investeringsprojekt. Detta instrument skulle kunna
omfatta projekt av gemensamt intresse eller andra sammanlänkningsprojekt
som läggs fram, och därigenom påskynda och komplettera den nuvarande strukturen
för stöd till projekt av gemensamt intresse och andra projekt. Efsi
erbjuder nya möjligheter till kommersiell finansiering som kommer att
fastställas i nära samarbete med Europeiska investeringsbanken (EIB). Fonden är
en central del av kommissionens paket för tillväxt, jobb och investeringar.
Efsi kommer att generera minst 315 miljarder euro till privata och offentliga
investeringar i hela EU, att jämföra med ett bidrag från EU-budgeten på 16
miljarder euro och ett bidrag från EIB på 5 miljarder euro.
Multiplikatoreffekten från Efsi beräknas således uppgå till minst en faktor 15.
Energi har en
framträdande plats bland fondens prioriteringar. Fondens investeringar ska
ligga i linje med unionens politik och stödja allmänna mål såsom utveckling av
infrastruktur, även inom energisektorn och särskilt sammanlänkningar av
energinät. Vid sidan av
Fonden för ett sammanlänkat Europa blir Efsi sannolikt ett viktigt verktyg för
att bidra till att projekt av gemensamt intresse och projekt som drivs av andra
projektansvariga genomförs. En investeringsportal som håller på att inrättas är
utformad för att öka insynen i EU:s planering för investeringsprojekt så att information
görs tillgänglig för potentiella investerare. Efsi samlar projektansvariga och
investerare och säkerställer ett bättre stöd när det gäller finansiella risker.
Eftersom merparten av infrastrukturprojekt har en solid affärsmässig grund kan
Efsi spela en avgörande roll för att öka de nödvändiga investeringarna
tillsammans med andra investerings- och affärsbanker. När det gäller tillgång
till finansiering från Efsi kommer en snabb förberedelse i rätt tid av ett
projekt att vara av yttersta vikt. De regionala grupper som deltar i processen
för projekt av gemensamt intresse kommer att ha en viktig roll att spela i
detta avseende. Med utgångspunkt
i EIB:s och kommissionens befintliga rådgivningstjänster ska Europeiskt centrum
för investeringsrådgivning (EIAH) ge rådgivningsstöd för identifiering,
förberedelse och utarbetande av investeringsprojekt samt fungera som ett
gemensamt tekniskt rådgivningscentrum (även om rättsliga frågor) för
finansiering av projekt inom EU. Detta ska inbegripa stöd när det gäller
användningen av tekniskt bistånd till projektstrukturering, användningen av
innovativa finansieringsinstrument och användningen av offentlig-privata
partnerskap. Europeiskt centrum för investeringsrådgivning kommer inte att
vända sig enbart mot Efsi, utan kommer även att ge råd om användning av andra
finansieringsmöjligheter som redan finns tillgängliga för infrastrukturprojekt,
inklusive genom FSE och de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Det är lika
viktigt att betona de bidrag från privata investerare, antingen via Efsi eller
via andra marknadsbaserade instrument, t.ex. europeiska långsiktiga
investeringsfonder, som kan kanalisera privat finansiering till långsiktiga
investeringar i t.ex. energiinfrastruktur. Strategin med transeuropeiska energinät börjar ge
resultat, men det finns mer som behöver göras. Kommissionen avser att
intensifiera arbetet i de regionala grupperna som fastställts i förordningen om
transeuropeiska energinät. Genom att nära övervaka de framsteg som görs i varje
projekt av gemensamt intresse och att i tidiga skeden föreslå korrigerande och
riktade åtgärder vid behov, särskilt i de medlemsstater som ligger längst från
målet på 10 %, ska grupperna påskynda uppnåendet av sammanlänkningsmålet.
Kommissionen kommer också att öka sitt stöd till kritiska projekt genom riktade
åtgärder. Kommissionen kommer att bedöma projekt för projekt för att kartlägga
alla hinder och risker som skulle kunna fördröja anläggningen, och om
nödvändigt vidta åtgärder, t.ex. - att samla de projektansvariga för att finna
lösningar på problem när det gäller teknik, planering, utformning och
genomförande, samt underlätta kontakterna med EIB och andra banker, - att ge tillgång till tekniskt stöd till en bättre
utformning av projektet och göra det lönsamt, - att samarbeta med Acer och de nationella
tillsynsmyndigheterna för att hitta de bästa incitamenten, - att säkerställa överensstämmelse med förordningen
om transeuropeiska energinät och inleda lämpliga förfaranden om t.ex.
tillståndsgivning, om sådana bestämmelser ännu inte har införts, - att underlätta avtal mellan medlemsstaterna för
att lösa politiska frågor.
Det regionala samarbetet måste
stärkas
De kritiska
projekten av gemensamt intresse, och sammanlänkningar i synnerhet, är
huvudsakligen storskaliga projekt med en inbyggd komplexitet, och de drabbas
ofta av förseningar. De projektansvariga har angett tillståndsförfaranden och
allmänhetens acceptans som de främsta riskfaktorerna som kan motverka ett
snabbt genomförande. Möjligheterna att påskynda deras genomförande kräver
därför samordnade åtgärder från alla berörda parter, inklusive medlemsstater,
systemansvariga för överföringssystem och projektansvariga, tillsynsmyndigheter
och planeringsmyndigheter. Alla projekt av
gemensamt intresse behöver en strategi som sträcker sig utöver det enskilda
projektet. Nyckeln till genomförande är ett starkt regionalt samarbete i de
regionala grupperna för de transeuropeiska energinäten. De fyra
regionala grupperna för el (det havsbaserade elnätet i Nordsjön, den baltiska
energimarknadens sammanlänkningsplan, sammanlänkningarna i nord-sydlig riktning
i västra Europa och sammanlänkningarna i nord-sydlig riktning i de centrala och
södra delarna av östra Europa) antar en regional förteckning över projekt av
gemensamt intresse inför den EU-gemensamma förteckningen. De följer
genomförandet av projekt av gemensamt intresse inom sin respektive region och
rapporterar om eventuella svårigheter, och de kan föreslå korrigerande
åtgärder. Det regionala
sammanhanget och de regionala grupperna kan dock ibland vara otillräckliga.
Särskilt måste det regionala samarbetet stärkas ytterligare och
lyftas till en högre nivå för att ta itu med mer övergripande strategiska
prioriteringar som sträcker sig bortom de projektspecifika frågorna om
planering och genomförande. Dessa frågor avser t.ex. behovet av att finna
innovativa tekniska lösningar, att flytta planeringen av nätet närmare
produktionsplaneringen, att omedelbart ta itu med risker för
försörjningstryggheten genom samordnade reglerings- och infrastrukturåtgärder,
eller att engagera sig starkare i att hitta hållbara och godtagbara lösningar i
miljömässigt känsliga områden. Kommissionen
anser att arbetet i de transeuropeiska energinätens regionala grupper behöver
förbättras på följande områden: -
När det gäller Östersjöområdet ger
den nuvarande formen av utökat regionalt samarbete i den baltiska
energimarknadens sammanlänkningsplan resultat, och regionen kommer att vara väl
sammanlänkad i fråga om el och även gas 2020. Kommissionen ser nu över
strukturerna i den baltiska energimarknadens sammanlänkningsplan i nära
samarbete med de berörda medlemsstaterna för att rationalisera och rikta in
åtgärderna mot de återstående utmaningarna, särskilt den synkrona anslutningen
av de baltiska staterna till det kontinentaleuropeiska nätet, integrering av
förnybara energikällor och åtgärder för förbättrad energieffektivitet. Översynsförfarandet bör utmynna i det planerade
undertecknandet av ett nytt samförståndsavtal under det lettiska EU-ordförandeskapet.
-
En annan region som pekas ut i
Europeiska rådets slutsatser från oktober 2014 är den iberiska halvön.
Samarbetet om dess sammanlänkning har nyligen förstärkts genom undertecknandet
i januari 2015 av de systemansvariga för överföringssystemen i Spanien,
Frankrike och Portugal om en gemensam strategi för att utveckla
sammanlänkningar. I det gemensamma strategidokumentet anges gemensamma mål och
några projektalternativ. Kommissionen har aktivt främjat detta samarbete och håller
på att skapa en ny högnivågrupp för att konkretisera samarbetet. För
att stödja detta arbete har kommissionen inlett en undersökning om fördelarna,
kostnaderna och de tekniska möjligheterna avseende ytterligare sammanlänkning
av den iberiska halvön med resten av EU. I mars 2015 kommer ett toppmöte med
stats- och regeringscheferna från de tre länderna att hållas. Kommissionen är
övertygad om att detta toppmöte kommer att ge nya impulser till denna process,
och kommer i enlighet med detta att följa varje nytt åtagande. -
Länderna runt Nordsjön
är för närvarande inte tillräckligt sammanlänkade för att på bästa sätt använda
befintlig och planerad land- och havsbaserad produktionskapacitet. Nordsjön
erbjuder en unik möjlighet att tillhandahålla en betydande mängd inhemsk energi
med låga koldioxidutsläpp, producerad i närheten av några av de mest
energiintensiva regionerna i Europa. Dess potential för energiproduktion kan
uppgå till 4–12 % av EU:s elförbrukning 2030. Målet i denna region är att
uppnå bättre sammanlänkning för att underlätta marknadsintegration och
handelsflöden, samt integration av stora mängder havsbaserad produktion av
förnybar energi, framför allt vindkraft. Området erbjuder också många
möjligheter till utveckling av innovativ teknik, t.ex. avskiljning och lagring
av koldioxid, lagring av energi eller el-till-gas. Kommissionen stöder
aktivt arbetet i denna regionala grupp och utarbetandet av en handlingsplan,
och kommer att göra det än mer. -
Kommissionen har inlett ett
förstärkt samarbete om prioriteringar av infrastrukturutveckling i de
centrala och södra delarna av östra Europa. Elmarknaden behöver bli mer
sammanlänkad och moderniseras i denna region, även för att göra det möjligt att
utnyttja den stora potentialen för förnybar energi. Detta är än viktigare vid
en tidpunkt då regionen står inför en särskilt svår situation i fråga om gas
efter att projektet South Stream övergavs. En högnivågrupp inrättades
därför i januari 2015 och dess första möte ägde rum i Sofia den 9
februari. Kommissionen kommer i nära samarbete med
de berörda medlemsstaterna och inom var och en av dessa former av förbättrat
regionalt samarbete att arbeta med en regionsspecifik strategi för att ta itu
med de mest brådskande frågorna och åtgärderna som behöver vidtas. De fyra
regionerna kommer att utarbeta en handlingsplan med konkreta
delmål för genomförandet, inklusive konkreta förslag till sammanlänkningar för
att uppnå det mål på 10 % som överenskommits på EU-nivå. I de särskilda
fall där det är svårare att uppnå målet på 10 % är kommissionen medveten
om de olika förslag som lagts fram (t.ex. en ny fas i LitPol Link för de
baltiska staterna eller sammanlänkningarna Navarra–Bordeaux,
Sabiñanigo–Marsillon eller Monzón–Cazaril för den iberiska halvön och
Frankrike). I dessa fall kommer kommissionen att ge stöd och råd till berörda
parter för att inkludera nya projekt i sina motsvarande handlingsplaner. Kommissionen kommer att nära övervaka
genomförandet av handlingsplanerna. I den utsträckning det är möjligt kommer
kommissionen att främja närmandet mellan de olika regionala gruppernas
arbetsmetoder. Kommissionen kommer också i nära samarbete med det
europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för el (Entso
för el) se till att tioårsplanen för nätutveckling, som är det enda instrumentet
för urval av projekt av gemensamt intresse, får ett utvidgat tillämpningsområde
och tydligt identifierar projekt för att uppnå sammanlänkningsmålet på
10 %, samtidigt som konkreta åtgärder föreslås, inklusive möjligheten att
vid behov komplettera tioårsplanen för nätutveckling. Kommissionen kommer årligen att
rapportera till Europeiska rådet om genomförandet av projekt av gemensamt
intresse och om framstegen för att nå upp till 10 %, vilket kommer att
vara en viktig del av den övergripande årliga inventering som föreskrivs i den
strategiska ramen för energiunionen. Kommissionen kommer att se till att de
regionala gruppernas arbete drar nytta av lämpliga samverkanseffekter med Efsi,
när fonden har bildats. Kommissionen kommer också att styra debatten inom de
regionala grupperna mot andra brådskande frågor, t.ex. moderniseringen av
näten. I slutet av 2015 kommer kommissionen
dessutom att sammankalla det första forumet för energiinfrastruktur
för att diskutera och finna lösningar på frågor som är gemensamma för alla
regioner i Europa och, i förekommande fall, även för grannländer.
En
blick mot 2030
På uppmaning
från Europeiska rådets möte i mars 2014 föreslog kommissionen i maj 2014 att
höja sammanlänkningsmålet för el från nuvarande 10 % till 15 % fram
till 2030, med hänsyn tagen till kostnadsaspekterna och potentialen för
handelsutbyte i de berörda regionerna. Europeiska rådets möte i oktober 2014
gav kommissionen i uppdrag att ”regelbundet rapportera till Europeiska
rådet, i syfte att nå ett mål på 15 % senast 2030”. Tanken är
att detta mål främst ska uppnås genom genomförandet av projekt av gemensamt
intresse. EU:s
energipolitiska mål och energi- och klimatmålen för 2020 och 2030 kommer inte
att uppnås utan ett helt sammanlänkat europeiskt elnät med fler
gränsöverskridande sammanlänkningar, lagringskapacitet och smarta nät för att
hantera efterfrågan och garantera säker energiförsörjning i ett system med en
ökande andel intermittent förnybar energi. I detta avseende kommer också den
gradvisa anläggningen av alleuropeiska motorvägar för elektricitet att vara
avgörande. I januari 2014 meddelade kommissionen sin avsikt att övervaka
utbyggnaden av smarta nät och sammanlänkningsnivåerna mellan medlemsstater, med
särskild vikt på de medlemsstater som är längst ifrån att uppnå det
överenskomna målet på 10 % av deras installerade produktionskapacitet. Fullbordandet av
den inre marknaden för el, som särskilt ska bryta isoleringen av öar i
elsystemet, säkerställa energiförsörjning till alla konsumenter och ge en större
andel elproduktion baserad på intermittenta förnybara energikällor, kräver mer
än 10 % sammanlänkningskapacitet, och EU:s och medlemsstaternas insatser
måste styras av behovet för medlemsstaterna att nå minst 15 % senast 2030.
Samtidigt innebär skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller
geografiskt läge och energimixens och försörjningens struktur att det behövs en
bedömning från fall till fall, på grundval av en noggrann bedömning av
flaskhalsarna och med beaktande av kostnaderna. Strukturerna för det regionala
samarbetet kommer att utgöra en värdefull miljö för diskussioner och
överenskommelser om den fortsatta vägen framåt. Kommissionen kommer att använda
dessa former av förstärkt regionalt samarbete även för att uppnå målet på
15 %.
Slutsats
Europeiska
unionen behöver höja sin sammanlänkningsnivå för el till 10 % senast 2020,
på vägen mot att skapa en tålig energiunion med en framåtblickande
klimatpolitik. Det är uppenbart att Europa måste öka sina ansträngningar för
att möta de energi- och klimatpolitiska utmaningarna. Den
lagstiftnings- och finansieringsram som nyligen har införts börjar ge resultat.
Vad som nu krävs är politisk beslutsamhet från medlemsstaterna och alla övriga
aktörer att uppnå målen. Detta innebär en intensifiering av arbetet i de
regionala grupper som inrättats enligt förordningen om transeuropeiska
energinät, samtidigt som kommissionen kommer att fortsätta att ta initiativ för
att fördjupa det regionala samarbetet. Europeiska rådet enades om att ett tillförlitligt
och öppet styrningssystem utan onödiga administrativa bördor kommer att
utarbetas för att säkerställa att EU uppfyller sina politiska mål. Detta
inbegriper rationalisering av de nuvarande rapporteringskraven. Kommissionen
kommer att lägga fram en rapport på grundval av medlemsstaternas rapporter.
Denna rapport, som kommer att vara en viktig del av den övergripande årliga
inventering som föreskrivs i den strategiska ramen för energiunionen, kommer
att innehålla en fullständig lägesrapport om alla projekt av gemensamt
intresse, med rekommendationer för att påskynda projekt och öka flexibiliteten
i förteckningen över projekt av gemensamt intresse, i det fall att tidsfristen
2020 för en verklig sammanlänkningskapacitet på 10 % inte uppnås. Vid
behov kommer kommissionen att föreslå ytterligare åtgärder för att uppnå detta
mål. Såsom framgår av
det positiva politiska engagemanget när det gäller Östersjöområdet och den
iberiska halvön, är stöd på högsta nivå av yttersta vikt för att göra framsteg
i dessa stora projekt. [1] Detta
avser perioden 2008–2012, se COM(2014) 21, s. 2. [2] I linje
med Europeiska rådets uppdrag är detta meddelande inriktat på elektricitet. När
det gäller gas har inget sammanlänkningsmål föreslagits, eftersom
medlemsstaterna av försörjningstrygghetsskäl redan är skyldiga att svara för en
situation där deras största enskilda element i gasinfrastrukturen slutar att
fungera (den så kallade N-1-regeln). Se förordning (EU) nr 994/2010. [3] Studien Benefits of
an integrated European energy market, juli 2013, Booz & Co. [4] De tre baltiska staterna Estland, Lettland och Litauen är ännu inte
synkroniserade med det europeiska nätet och behöver därför betraktas som en och
samma enhet. Även om de är inbördes fullt integrerade med varandra anger värdet
på 4 % för de tre baltiska staterna deras sammanlänkningsnivå med den
europeiska elmarknaden (dvs. via Finland). Värdet gäller för inledningen av
2014, innan sammanlänkningen Estlink2 togs i drift. I och med att detta projekt
slutfördes ökade de baltiska staternas sammanlänkningsnivå avsevärt till
omkring 10 %. [5] Förordning nr 347/2013
om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer, EUT L 115,
25.4.2013. [6] Förordning 1316/2013 om
inrättande av Fonden för ett sammanlänkat Europa, EUT L 348, 20.12.2013. [7] I
bilaga 2 ges en översikt över projekten i de medlemsstater vars
sammanlänkningskapacitet är lägre än 10 %. [8] Tidsfristen var till
hösten 2013, så som föreskrivs i förordningen om transeuropeiska energinät. [9] Kommissionens
avdelningar har också utarbetat riktlinjer för rationalisering av förfaranden
för miljökonsekvensbedömningar i samband med energiinfrastrukturprojekt av
gemensamt intresse. [10] Dessa uppgifter tar
hänsyn till kommissionens aktuella förslag om att inrätta den Europeiska fonden
för strategiska investeringar (Efsi). BILAGA
1 Projekt
som medfinansieras av Europeiska energiprogrammet för återhämtning (EEPR) Ø EstLink
2 är den andra sammanlänkningen för högspänd likström
mellan Estland och Finland och ökar överföringskapaciteten mellan de två
länderna till 1 000 MW. Ø Nordbalt
är en ny sammanlänkning mellan Sverige och Litauen med en överföringskapacitet
på 700 MW. Ø Sammanlänkningen
Österrike–Ungern (Wien-Györ), med en kapacitet på
1 100 MVA, förbättrade driftskompatibiliteten mellan de österrikiska och
ungerska elnäten. Ø Sammanlänkningen
Spanien–Frankrike (Sta. Llogaia–Baixas) är en central
del av en underjordisk kabel med en kapacitet på 1 400–1 800 MW,
tvärs igenom Pyrenéerna i en egen tunnel. Ø Sammanlänkningen
Malta–Italien (Pembroke–Marina di Ragusa) är en
undervattenskabel för högspänd växelström med en kapacitet på 250 MVA som
kommer att bryta isoleringen av det maltesiska elnätet från resten av Europa. Ø Sammanlänkningen
Förenade kungariket–Irland (Deeside–Meath) är en
kabel för högspänd likström med en kapacitet på 500 MW. Projektet stod för
den första sammanlänkningen av elnäten mellan Irland och Storbritannien. Ø Projektet
som omfattade fyra luftledningar mellan Tunes och Tavira (PT), Tunes och
Estói (PT), Tavira (PT) och Alcoutim (PT) och Ourique och Estói (PT)
bidrog till en uppgradering och utvidgning av det portugisiska elnätet. Ø Förstärkningen
av elnätet mellan Douro-regionen (PT) och
den spanska gränsen vid Aldeadavila slutfördes under hösten 2011. BILAGA
2 Projekt
av gemensamt intresse för ökad kapacitet i medlemsstaterna som ligger under
10 % Prioriterad korridor || Projekt av gemensamt intresse || Datum för idrifttagande och fas i projektet[1] Prioriterad korridor ”Havsbaserat nät i Nordsjön” (NSOG) || 1.1.1. Sammanlänkning mellan Zeebrugge (BE) och omgivningen runt Richborough (UK) || 2018 Tillståndsgivning 1.2 Projekt av gemensamt intresse: Belgien – två nätförberedda havsbaserade knutpunkter som är kopplade till den landbaserade understationen Zeebrugge (BE), och föregripande investeringar som möjliggör framtida sammanlänkningar med Frankrike och/eller Förenade kungariket[2] || 2018 Tillståndsgivning 1.6 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Frankrike–Irland mellan La Martyre (FR) och Great Island eller Knockraha (IE) || 2025 Planering 1.7.1. Sammanlänkning Frankrike–Förenade kungariket mellan Cotentin (FR) och omgivningen runt Exeter (UK) [nu kallat FAB-projektet] || 2022 Planering 1.7.2. Sammanlänkning Frankrike–Förenade kungariket mellan Tourbe (FR) och Chilling (UK) [nu kallat IFA2-projektet] || 2020 Planering 1.7.3. Sammanlänkning Frankrike–Förenade kungariket mellan Coquelles (FR) och Folkestone (UK) [nu kallat ElecLink-projektet] || 2016 Anläggning i mitten av 2015 1.9.1. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Co. Offaly (IE), Pembroke och Pentir (UK) || 2019 Tillståndsgivning 1.9.2. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan knutpunkterna Coolkeeragh–Coleraine (IE) och kraftverket Hunterston samt offshore-vindkraftparkerna Islay, Argyll och Location C (UK) || 2020 Planering 1.9.3. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Northern hub, Dublin och Codling Bank (IE) samt Trawsfynyd och Pembroke (UK) || 2020 Planering 1.9.4. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Irish midlands och Pembroke (UK) || 2017–2020 Planering 1.9.5. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Irish midlands och Alverdiscott, Devon (UK) || 2017–2020 Planering 1.9.6. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan irländska kusten och Pembroke (UK) || 2017–2020 Planering 1.10 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Norge–Förenade kungariket || 2020 Tillståndsgivning 1.11.2. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan nordvästra Irland (IE) och Midlands (UK) || 2017 Tillståndsgivning 1.11.4. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Glinsk, Mayo (IE) och Connah’s Quai, Deeside (UK) || 2018 Tillståndsgivning Prioriterad korridor ”Sammanlänkningar för el i nord-sydlig riktning i västra Europa (NSI West Electricity)” || 2.4 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Frankrike–Italien mellan Codrongianos (IT), Lucciana (Korsika, FR) och Suvereto (IT) [nu kallat SA.CO.I.3-projektet] || 2022 Planering 2.5.1. Sammanlänkning mellan Grande Ile (FR) och Piossasco (IT) [nu kallat Savoie-Piemont-projektet] || 2019 Tillståndsgivning (FR) Anläggning (IT) 2.7 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Frankrike–Spanien mellan Aquitaine (FR) och Baskien (ES) || 2020 Planering 2.13.1. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Woodland (IE) och Turleenan (UK/Nordirland) || 2017 Tillståndsgivning 2.13.2. Sammanlänkning Irland–Förenade kungariket mellan Srananagh (IE) och Turleenan (UK/Nordirland) || 2020-2025 Planering 2.14 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Italien–Schweiz mellan Thusis/Sils (CH) och Verderio Inferiore (IT) || 2018 Tillståndsgivning 2.15.1. Sammanlänkning mellan Airolo (CH) och Baggio (IT) || 2022 2.17 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Portugal–Spanien mellan Vila Fria–Vila do Conde–Recarei (PT) och Beariz–Fontefría (ES) || 2016 Tillståndsgivning Prioriterad korridor ”Sammanlänkningar för el i nord-sydlig riktning i de centrala och södra delarna av östra Europa (NSI East Electricity)” || 3.2.1. Sammanlänkning mellan Lienz (AT) och regionen Veneto (IT) || 2022 Planering 3.3 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Österrike–Italien mellan Nauders (AT) och Milanoregionen (IT) || 2018 Planering 3.4 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Österrike–Italien mellan Wurmlach (AT) och Somplago (IT) || 2017 Tillståndsgivning 3.10.1. Sammanlänkning mellan Hadera (IL) och Vasilikos (CY) || 2018 Planering 3.10.2. Sammanlänkning mellan Vasilikos (CY) och Korakia, Kreta (EL) || 2022 Planering 3.14.1. Sammanlänkning mellan Eisenhüttenstadt (DE) och Plewiska (PL) || 2022 Planering 3.15.1. Sammanlänkning mellan Vierraden (DE) och Krajnik (PL) || 2017 Tillståndsgivning 3.19.1. Sammanlänkning mellan Villanova (IT) och Lastva (ME) || 2017 Anläggning 3.20.1. Sammanlänkning mellan västra Udine (IT) och Okroglo (SI) || 2021 Planering 3.21 Projekt av gemensamt intresse: sammanlänkning Italien–Slovenien mellan Salgareda (IT) och Divača–Bericevo-regionen (SI) || 2022 Tillståndsgivning 3.22.1. Sammanlänkning mellan Resita (RO) och Pancevo (RS) || 2017 Tillståndsgivning Den baltiska energimarknadens sammanlänkningsplan (”BEMIP Electricity”) || 4.2.1. Sammanlänkning mellan Kilingi-Nõmme (EE) och understationen för Riga CHP2 (LV) || 2020 Tillståndsgivning 4.3 Projekt av gemensamt intresse Estland/Lettland/Litauen, synkron sammankoppling med de kontinentaleuropeiska näten || 2023–2025 Planering 4.5.1. Den litauiska delen av förbindelseledningen mellan Alytus (LT) och litauisk-polska gränsen || 2015 Anläggning [1] Enligt tioårsplanen för
nätutveckling 2014 från Entso för el (om tillämpligt) eller enligt information
från de projektansvariga till kommissionen under 2014. [2] Projekt med blå bakgrund
rör sammanlänkningsprojekt som förväntas vara slutförda 2017/18 eller där en
väsentlig del av arbetet kommer att vara utfört senast 2017. Dessa kan ansöka
om stöd inom ramen för Efsi.