EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014PC0660
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on protection against subsidised imports from countries not members of the European Union (codification)
Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (kodifiering)
Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (kodifiering)
/* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (kodifiering) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
MOTIVERING 1. Inom ”Medborgarnas Europa” fäster
kommissionen stor vikt vid att unionsrätten förenklas och förtydligas så att
den blir mer tillgänglig och begriplig för medborgarna och därmed ger dem nya
möjligheter och tillfällen att utöva de särskilda rättigheter som de kan
åberopa. Ett hinder för att uppnå detta mål är dock att ett
stort antal bestämmelser som har ändrats flera gånger och ofta på ett
väsentligt sätt finns spridda i såväl den ursprungliga rättsakten som i senare
ändringsrättsakter. För att kunna fastställa vilka bestämmelser som gäller
fordras därför att ett stort antal rättsakter kontrolleras och jämförs. Unionsrättens klarhet och överskådlighet är därför
beroende av att ofta ändrade bestämmelser kodifieras. 2. Genom beslut av den 1 april 1987[1] gav kommissionen sina
avdelningar i uppdrag att kodifiera rättsakter senast efter det att de ändrats
för tionde gången. Den underströk samtidigt att detta är en minimiregel och att
avdelningarna bör sträva efter att kodifiera de texter som de har ansvar för
med ännu kortare mellanrum för att göra bestämmelserna klara och begripliga. 3. Detta bekräftades i
ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Edinburgh i december 1992[2], där också betydelsen
av en kodifiering betonades, eftersom den garanterar förutsebarhet i fråga om
vilken lag som är tillämplig vid en viss tidpunkt i en viss fråga. Kodifieringen ska genomföras i enlighet med det
normala förfarandet för antagande av unionens rättsakter. Eftersom rättsakterna inte får ändras i sak vid en
kodifiering har Europaparlamentet, rådet och kommissionen i ett
interinstitutionellt avtal av den 20 december 1994 enats om en påskyndad
arbetsmetod i syfte att snabbt kunna anta kodifierade rättsakter. 4. Detta förslag avser en kodifiering
av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd
mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska
gemenskapen[3].
Den nya förordningen ersätter de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen[4]. Förslaget följer de
kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed
till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till
följd av kodifieringen endast är av formell karaktär. 5. Detta förslag till kodifiering har
utarbetats på grundval av en föregående konsolidering på 22 officiella språk av
förordning (EG) nr 597/2009 och dess ändringsrättsakter, som genomförts av
Europeiska unionens publikationsbyrå med hjälp av ett databehandlingssystem. I
de fall artiklarna har numrerats om framgår förhållandet mellan de gamla och
nya artikelnumren av en tabell i bilaga VI till den kodifierade förordningen. ê 597/2009
(anpassad) 2014/0305 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om skydd mot subventionerad import från
länder som inte är medlemmar i Europeiska Ö unionen Õ (kodifiering) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA
UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Ö fördraget om Europeiska
unionens funktionssätt Õ, särskilt
artikel Ö 207.2 Õ, med beaktande av Europeiska kommissionens
förslag, efter översändande av utkastet till
lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och
sociala kommitténs yttrande[5],
i enlighet med det ordinarie
lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: ê 597/2009 skäl 1
(anpassad) (1) Rådets förordning (EG) nr Ö 597/2009[6] Õ har ändrats på ett
väsentligt sätt[7].
För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras. ê 597/2009 skäl 3
(anpassad) (2) Bilaga 1 A i avtalet om
upprättande av Ö Världshandelsorganisationen Õ (WTO‑avtalet)
innehåller bl.a. 1994 års Allmänna tull- och handelsavtal (GATT 1994),
ett avtal om jordbruk Ö (jordbruksavtalet) Õ, ett avtal om
genomförande av artikel VI i GATT 1994 (1994 års antidumpningsavtal)
och ett avtal om subventioner och utjämningsåtgärder (subventionsavtalet).
ê 597/2009 skäl 5
(anpassad) (3) För att säkerställa en Ö korrekt Õ och öppen
tillämpning av reglerna i Ö subventionsavtalet, Õ bör Ö det avtalets
ordalydelse Õ i möjligaste mån Ö återspeglas i unionens Õ lagstiftning. ê 597/2009 skäl 6
(anpassad) (4) Det är dessutom Ö lämpligt Õ att tillräckligt
utförligt förklara när en subvention ska anses föreligga, enligt vilka
principer den ska utjämnas (särskilt om subventionen är selektivt riktad) samt
enligt vilka kriterier storleken på den utjämningsbara subventionen ska
beräknas. ê 597/2009 skäl 7 (5) När förekomsten av en
subvention fastställs är det nödvändigt att visa att ett finansiellt bidrag har
beviljats av en offentlig myndighet eller annat offentligt organ inom ett lands
territorium, eller att någon annan form av inkomst- eller prisstöd enligt artikel XVI
i GATT 1994 har förelegat och att ett mottagande företag härigenom har
beviljats en förmån. ê 597/2009 skäl 8 (6) För beräkning av förmånen för
mottagaren, i de fall ett riktmärke för marknaden inte finns i det berörda
landet, bör riktmärket fastställas genom anpassning av de villkor som råder i
det berörda landet på grundval av de faktiska uppgifter som är tillgängliga
där. Om detta inte är praktiskt genomförbart på grund av att det inte finns
några uppgifter om sådana priser och kostnader eller på grund av att dessa är
otillförlitliga, bör riktmärket fastställas med hjälp av de villkor som gäller
på andra marknader. ê 597/2009 skäl 9
(anpassad) (7) Det är Ö lämpligt Õ att Ö ha Õ tydliga och
detaljerade riktlinjer med avseende på de faktorer som kan bidra till att
fastställa huruvida den subventionerade importen har vållat eller riskerar att
vålla väsentlig skada. När det ska visas att den skada som har drabbat Ö unionsindustrin Õ kan tillskrivas den
berörda importens volym och prisnivå, bör effekten av andra faktorer också
uppmärksammas, särskilt de rådande marknadsvillkoren inom Ö unionen Õ. ê 597/2009 skäl 10
(anpassad) (8) Det är lämpligt att definiera
begreppet Ö ”unionsindustri” Õ och att föreskriva
att parter som står i ekonomisk intressegemenskap med exportörer kan uteslutas
från denna industri samt att definiera begreppet ”stå i ekonomisk
intressegemenskap med”. Det är också nödvändigt att göra det möjligt att vidta
åtgärder som innebär utjämningstullar till förmån för producenterna i en region
i Ö unionen Õ, och att lägga fast
riktlinjer för hur en sådan region ska definieras. ê 597/2009 skäl 11
(anpassad) (9) Det är nödvändigt att Ö föreskriva Õ vem som kan göra en
framställning rörande utjämningstullar, inbegripet i vilken omfattning detta bör
stödjas av Ö unionsindustrin Õ samt vilka uppgifter
om utjämningsbara subventioner, skada och orsakssamband som en sådan
framställning bör innehålla. Det är också tillrådligt att närmare ange
förfaranden för hur framställningar ska avslås eller hur förfaranden ska
inledas. ê 597/2009 skäl 12
(anpassad) (10) Det är nödvändigt att Ö precisera Õ på vilket sätt
berörda parter bör underrättas om vilka uppgifter myndigheterna kräver. Ö Berörda parter Õ bör ges tillräckliga
möjligheter att framlägga all relevant bevisning och försvara sina intressen.
Det är också Ö lämpligt Õ att klart ange vilka
regler och förfaranden som ska följas vid undersökningen, särskilt reglerna om
hur berörda parter ska ge sig till känna, redogöra för sin inställning och inom
bestämda tidsfrister tillhandahålla uppgifter, om denna inställning och dessa
uppgifter ska kunna beaktas. Det är även lämpligt att ange villkoren för att en
berörd part ska kunna få tillgång till och yttra sig över de uppgifter som
lämnats av andra berörda parter. Medlemsstaterna och kommissionen bör även
samarbeta när det gäller att inhämta uppgifter. ê 597/2009 skäl 13
(anpassad) (11) Det är nödvändigt att Ö föreskriva Õ på vilka villkor
provisoriska tullar får införas, inbegripet villkoret att de inte får införas
tidigare än 60 dagar eller senare än nio månader efter det att ett förfarande
har inletts. Kommissionen får under alla omständigheter endast införa sådana
tullar för en period om fyra månader. ê 597/2009 skäl 14
(anpassad) (12) Det är nödvändigt att närmare
ange förfaranden för godtagande av åtaganden som undanröjer eller uppväger
utjämningsbara subventioner och skada i stället för att införa provisoriska
eller slutgiltiga tullar. Det är även lämpligt att Ö föreskriva om Õ konsekvenserna av
överträdelse eller återtagande av ett åtagande och att föreskriva att
provisoriska tullar kan införas vid misstanke om överträdelse eller när
ytterligare undersökningar är nödvändiga för att komplettera
undersökningsresultaten. När ett åtagande godkänns bör det tillses att det
föreslagna åtagandet och dess genomförande inte medför någon
konkurrensbegränsning. ê 597/2009 skäl 15
(13) Det anses lämpligt att göra
det möjligt att återta ett åtagande och införa tullen genom en enda rättsakt.
Det är också nödvändigt att se till att förfarandet för återtagande avslutas
inom en tidsfrist på normalt sex månader och under alla omständigheter högst
nio månader, så att det kan tillses att de åtgärder som gäller efterlevs. ê 597/2009 skäl 16
(14) Det är nödvändigt att
föreskriva att ett förfarande normalt, oberoende av om slutgiltiga åtgärder
vidtas eller inte, ska avslutas inom 12 månader eller senast inom 13 månader
efter det att undersökningen inleddes. ê 597/2009 skäl 17
(anpassad) (15) En undersökning eller ett
förfarande bör avslutas om subventionsbeloppet är försumbart, i synnerhet när
det är fråga om import av varor med ursprung i utvecklingsländer, om den
subventionerade importens volym eller skadan anses vara negligerbar, och dessa
begrepp bör definieras. Om åtgärder ska vidtas är det nödvändigt att föreskriva
att undersökningen ska avslutas och att ange att åtgärderna bör ligga på en
nivå som understiger beloppet för den utjämningsbara subventionen, om en sådan
lägre nivå är tillräcklig för att undanröja skadan. Om stickprov ska tas är det
nödvändigt att närmare Ö ange Õ en metod för
beräkning av tullarnas belopp. ê 597/2009 skäl 18 (16) Det är nödvändigt att
föreskriva ett retroaktivt uttag av provisoriska tullar om detta bedöms vara
lämpligt och att närmare ange de omständigheter som kan leda till att tullar
tillämpas retroaktivt för att undvika att effekten av de slutgiltiga åtgärder
som ska tillämpas omintetgörs. Det är även nödvändigt att föreskriva att tull
kan tas ut retroaktivt vid överträdelse eller återtagande av åtaganden. ê 597/2009 skäl 19
(anpassad) (17) Det är nödvändigt att
föreskriva att åtgärderna ska upphöra att gälla efter fem år om inte en översyn
visar att de bör behållas. När tillräckliga bevis för ändrade förhållanden har
lagts fram är det även nödvändigt att möjliggöra interimsöversyn eller
undersökningar för att avgöra om det är berättigat att betala tillbaka
utjämningstullar. ê 597/2009 skäl 20
(18) Trots att subventionsavtalet inte
innehåller bestämmelser om kringgående av utjämningsåtgärder finns det en
möjlighet att kringgå dessa på ett sätt som liknar men inte är identiskt med
kringgående av antidumpningsåtgärder. Det förefaller således lämpligt att i
denna förordning införa bestämmelser som syftar till att motverka kringgående. ê 597/2009 skäl 21
(anpassad) (19) Det är Ö lämpligt Õ att klargöra vilka
parter som har rätt att begära att en undersökning avseende kringgående ska
inledas. ê 597/2009 skäl 22
(anpassad) (20) Det är också Ö lämpligt Õ att klargöra vilka
bruk som utgör kringgående av gällande åtgärder. Kringgående kan ske antingen
inom eller utanför Ö unionen Õ. Följaktligen bör
det föreskrivas att den befrielse från de utvidgade tullarna som får beviljas
importörer även ska kunna beviljas exportörer när tullar Ö tillämpas Õ i syfte att motverka
sådant kringgående som sker utanför Ö unionen Õ. ê 597/2009 skäl 23
(21) Det är viktigt att tillåta att
utjämningsåtgärderna tillfälligt upphävs om det inträder sådana tillfälliga
förändringar i marknadsförhållandena som gör att åtgärderna tillfälligtvis inte
är ändamålsenliga. ê 597/2009 skäl 24
(22) Det är nödvändigt att
föreskriva att sådan import som är föremål för undersökning ska kunna
registreras vid importtillfället för att åtgärder mot denna import ska kunna
vidtas senare. ê 597/2009 skäl 25 (23) För att säkerställa att
åtgärderna genomförs på ett riktigt sätt måste medlemsstaterna övervaka och
till kommissionen avge rapporter rörande importen av de produkter som är
föremål för undersökning eller åtgärder och rörande de tullbelopp som tas ut i
enlighet med denna förordning. Det är dessutom nödvändigt att införa en
möjlighet för kommissionen att begära att medlemsstaterna – med
förbehåll för att sekretessbestämmelserna iakttas – lämnar uppgifter
som kan användas för övervakning av prisåtaganden och kontroll av de gällande
åtgärdernas verkningsgrad. ê 597/2009 skäl 27
(anpassad) (24) Ö Det är
tillrådligt att föreskriva kontrollbesök för att kontrollera de uppgifter som
lämnats om utjämningsbara subventioner och skada. Dessa besök bör dock ske på
villkor att korrekt besvarade frågeformulär har mottagits. Õ ê 597/2009 skäl 28
(25) För att undersökningarna ska
kunna slutföras inom utsatt tid är det väsentligt att stickprov tas om antalet
parter eller transaktioner är stort. ê 597/2009 skäl 29 (26) När parter inte samarbetar på
ett tillfredsställande sätt är det nödvändigt att föreskriva att andra
uppgifter kan användas för att utreda de faktiska omständigheterna samt att
dessa uppgifter kan vara mindre gynnsamma för parterna än om de hade
samarbetat. ê 597/2009 skäl 30
(anpassad) (27) Bestämmelser bör Ö finnas Õ om behandling av
konfidentiella uppgifter så att affärs- eller statshemligheter inte röjs. ê 597/2009 skäl 31
(anpassad) (28) Det är Ö väsentligt Õ att föreskriva att
de parter som Ö uppfyller
villkoren för detta Õ ska informeras om de
viktigaste omständigheterna och övervägandena på ett Ö korrekt Õ sätt och att detta, med
beaktande av beslutsgången Ö i unionen, Õ ska ske inom en
tidsfrist som gör det möjligt för Ö dem Õ att bevaka sina
intressen. ê 597/2009 32
(anpassad) (29) Ö Det är lämpligt
att föreskriva ett förvaltningssystem genom vilket argument kan framföras för
huruvida åtgärder ligger i unionens intresse, inbegripet konsumenternas
intresse, och att fastställa tidsfrister inom vilka sådana uppgifter ska lämnas
samt de berörda parternas rätt att få ta del av uppgifter. Õ ê 597/2009 skäl 33
(anpassad) (anpassad) (30) Vid tillämpning av reglerna i
subventionsavtalet är det, för att upprätthålla den jämvikt mellan rättigheter
och skyldigheter som eftersträvats i det avtalet, väsentligt att Ö unionen Õ beaktar sina större
handelsparters tolkning av dessa Ö rättigheter och
skyldigheter Õ, såsom denna
avspeglas i lagstiftning eller praxis. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18 (anpassad) (31) För genomförandet av denna
förordning Ö krävs det Õ enhetliga villkor
för antagande av provisoriska och slutgiltiga tullar och för avslutande av en
undersökning utan åtgärder. Dessa åtgärder bör antas av kommissionen i enlighet
med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011[8]. (32) Det rådgivande förfarandet bör
användas för antagande av provisoriska åtgärder med hänsyn till dessa åtgärders
effekter och deras logiska placering i tiden i förhållande till antagandet av
slutgiltiga åtgärder. Det bör också användas för godtagande av åtaganden,
inledande eller uteblivet inledande av översyn när åtgärderna upphör att gälla,
tillfälligt upphävande av åtgärder, utvidgning av det tillfälliga upphävandet
av åtgärder och återinförande av åtgärder, med hänsyn till dessa åtgärders
effekter jämfört med de slutgiltiga åtgärdernas effekter. Om ett dröjsmål med
att införa åtgärder skulle orsaka skada som är svår att avhjälpa, måste
kommissionen ges befogenhet att anta provisoriska åtgärder med omedelbar
verkan. ê 597/2009 (anpassad) HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Principer 1. En utjämningstull får införas för att
kompensera för en subvention som direkt eller indirekt har beviljats för
tillverkning, export eller transport av en produkt vars övergång till fri
omsättning inom Ö unionen Õ vållar skada. 2. Trots vad som sägs i punkt 1 ska produkter
som inte importeras direkt från ursprungslandet utan exporteras till Ö unionen Õ via ett
mellanliggande land fullt ut omfattas av bestämmelserna i denna förordning och
transaktionen eller transaktionerna ska, i tillämpliga fall, anses ha utförts
mellan ursprungslandet och Ö unionen Õ. Artikel 2 Definitioner I denna förordning avses med a) subventionerad produkt: en produkt för vilken en
utjämningsbar subvention har beviljats enligt vad som avses i Ö artiklarna 3 och 4 Õ. En sådan subvention kan beviljas av de
offentliga myndigheterna antingen i den importerade produktens ursprungsland
eller i ett mellanliggande land från vilket produkten exporteras till Ö unionen Õ, i denna förordning kallat exportlandet, b) offentliga
myndigheter: offentliga organ inom ursprungslandets eller exportlandets
territorium, c) likadan
produkt: en produkt som är identisk med, det vill säga i alla avseenden likadan
som, den ifrågavarande produkten, eller, i avsaknad av en sådan produkt, en
annan produkt som har egenskaper som i hög grad liknar den berörda produktens
egenskaper även om den inte i alla avseenden är likadan, d) skada: väsentlig
skada för Ö unionsindustrin Õ, risk för väsentlig skada för Ö unionsindustrin Õ, eller avsevärd försening vid upprättande av
en Ö unionsindustri Õ, om inte annat anges, och begreppet ska
tolkas i enlighet med bestämmelserna i artikel 8. Artikel 3 Definition av en subvention En subvention ska anses föreligga om 1. a) ett finansiellt bidrag
från de offentliga myndigheterna i ursprungslandet eller exportlandet
förekommer, det vill säga när i) ett offentligt förfarande innebär en direkt
överföring av medel (t.ex. genom bidrag, lån och kapitaltillskott), eller
en möjlig direkt överföring av medel eller förpliktelser (t.ex. lånegarantier), ii) offentliga intäkter som normalt sett
skulle tas ut inte drivs in eller efterskänks (t.ex. i fall av skattemässiga
incitament såsom skattereduktioner); i detta fall ska befrielse för en
exporterad produkt från tullar eller skatter som tas ut för en likadan produkt
som är avsedd för inhemsk konsumtion, eller återbetalning av sådana tullar
eller skatter till belopp som inte överstiger de belopp som ska utgå, inte
betraktas som en subvention, under förutsättning att en sådan befrielse beviljas
i enlighet med bestämmelserna i bilagorna I, II och III, iii) offentliga myndigheter tillhandahåller
andra varor eller tjänster än sådana som rör allmän infrastruktur, eller köper
varor, iv) de offentliga myndigheterna –
gör utbetalningar via en fond, eller –
ålägger ett privat organ att utföra en eller flera
av de funktioner som räknas upp i leden i, ii och iii och som normalt ligger
inom deras kompetens och rent faktiskt inte skiljer sig från de offentliga
myndigheternas normala praxis, eller b) det förekommer någon annan form av
inkomst- eller prisstöd i enlighet med artikel XVI i GATT 1994, och 2. en förmån därmed beviljas. Artikel 4 Utjämningsbara subventioner 1. Subventioner ska vara föremål för
utjämningsåtgärder endast om de är selektiva i enlighet med vad som avses i
punkterna 2, 3 och 4. 2. För att avgöra om en subvention är
selektivt riktad till ett företag eller en industri eller en grupp av företag
eller industrier, nedan kallade vissa företag, som ligger under den
beviljande myndighetens behörighet, ska följande principer tillämpas: a) Om den myndighet som beviljar
subventionen eller den tillämpliga lagstiftningen uttryckligen begränsar
subventionen till att avse vissa företag, ska subventionen anses vara selektiv. b) Om den myndighet som beviljar subventionen
eller den tillämpliga lagstiftningen fastställer objektiva kriterier eller
villkor som avgör rätten till och storleken av en subvention, ska selektivitet
inte anses föreligga under förutsättning att alla som uppfyller kraven för
subventionen också automatiskt får den och att de nämnda kriterierna iakttas
och villkoren följs strikt. c) Om det finns anledning att anta att
en subvention i själva verket är selektiv, trots att en tillämpning av
principerna under leden a och b visar motsatsen, får även andra faktorer
beaktas. Sådana faktorer är att ett begränsat antal företag utnyttjar ett
subventionsprogram, att vissa företag dominerar vad gäller utnyttjandet av ett
subventionsprogram, att vissa företag får oproportionerligt stora subventioner
samt det sätt på vilket den myndighet som beviljar subventionen har utövat sina
skönsmässiga befogenheter när den beslutar att bevilja en subvention. I detta
sammanhang ska särskilt beaktas uppgifter om hur ofta ansökningar om
subventioner har avslagits eller godkänts och skälen för dessa beslut. I led b avses med objektiva kriterier eller
villkor sådana kriterier eller villkor som är neutrala, som inte gynnar
vissa företag framför andra, och som är ekonomiska till sin karaktär och
tillämpas generellt, exempelvis antalet anställda eller företagets storlek. Kriterierna och villkoren ska vara tydligt
angivna i lag, annan författning eller andra offentliga handlingar så att de
kan kontrolleras. Vid tillämpning av första stycket c ska hänsyn
tas såväl till diversifieringsgraden i den ekonomiska verksamheten inom den
beviljande myndighetens behörighet som till den tid som subventionsprogrammet
har tillämpats. 3. En subvention som är begränsad till att
avse vissa företag inom ett bestämt geografiskt område som ligger under den
beviljande myndighetens behörighet ska anses vara selektiv. Fastställande och
ändringar av allmänt tillämpliga avgiftssatser av offentliga myndigheter på
alla nivåer ska inte betraktas som en selektiv subvention enligt denna
förordning. 4. Oberoende av bestämmelserna i punkterna 2
och 3 ska följande subventioner betraktas som selektiva: a) Subventioner som rättsligt eller
faktiskt är knutna till exportresultat, ensamt eller som ett av flera villkor,
inbegripet de exempel som räknas upp i bilaga I. b) Subventioner som är beroende av att
inhemska produkter används framför importerade, oavsett om detta är det enda
villkoret eller ett av flera villkor. För att uppnå de mål som anges i led a ska
subventioner anses faktiskt knutna till exportresultat om omständigheterna
visar att beviljandet av subventionen, även om denna rättsligt sett inte är
knuten till exportresultatet, rent faktiskt är knutet till verklig eller
förväntad export eller verkliga eller förväntade exportintäkter. Enbart det
förhållandet att en subvention beviljas ett exportföretag ska inte i sig anses
utgöra en exportsubvention i enlighet med denna bestämmelse. 5. Alla beslut om selektivitet enligt
bestämmelserna i denna artikel ska vara klart och tydligt underbyggda genom
faktiska bevis. Artikel 5 Beräkning av storleken på den
utjämningsbara subventionen Storleken på utjämningsbara subventioner ska
beräknas i förhållande till den förmån som mottagaren konstateras få under den
tid som subventionsundersökningen avser. Normalt sett motsvaras denna tid av
mottagarens senaste räkenskapsår, men den kan utgöras av varje annan period om
minst sex månader som infaller före undersökningens början och för vilken det
finns tillförlitliga ekonomiska och andra relevanta uppgifter. Artikel 6 Beräkning av förmånen för mottagaren Vid beräkning av förmånen för mottagaren ska
följande gälla: a) Offentligt tillskott av kapital till
ett företag ska inte anses medföra någon förmån om inte investeringen får anses
strida mot sedvanlig investeringspraxis, inbegripet tillhandahållande av
riskkapital, bland privata investerare inom ursprungs- eller exportlandets
territorium. b) Offentliga lån ska inte anses
medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp det
lånande företaget betalar för det offentliga lånet och det belopp företaget
skulle ha behövt betala för ett likvärdigt kommersiellt lån som det faktiskt
skulle ha kunnat få på marknaden. I sådana fall ska förmånen anses utgöra
skillnaden mellan dessa två belopp. c) Offentliga lånegarantier ska inte
anses medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp som
det lånande företaget betalar för ett lån med offentlig lånegaranti och det
belopp som företaget skulle behöva betala för ett jämförbart kommersiellt lån
utan offentlig lånegaranti. I sådana fall ska förmånen anses utgöra skillnaden
mellan dessa två belopp, justerad för att beakta eventuella skillnader i
avgifter. d) Offentligt tillhandahållande av
varor eller tjänster, eller offentliga köp av varor, ska inte anses innebära en
förmån om inte tillhandahållandet har skett mot för låg ersättning eller köpet
har skett mot för hög ersättning. Frågan om huruvida ersättningen är för hög
eller för låg ska avgöras med beaktande av rådande marknadsvillkor för
produkterna eller tjänsterna i fråga i det land som tillhandahåller eller köper
dem, inbegripet pris, kvalitet, tillgänglighet, säljbarhet, transport och andra
villkor för köpet eller försäljningen. Om det inte finns några sådana rådande
marknadsvillkor för produkterna eller tjänsterna i fråga i det land som
tillhandahåller eller köper dem, som kan användas som lämpliga riktmärken, ska
en av följande bestämmelser tillämpas: i) De villkor som råder i landet i fråga
ska justeras på grundval av de faktiska kostnader, priser och andra faktorer
som är tillgängliga i det landet med hjälp av ett lämpligt belopp som avspeglar
normala marknadsvillkor. ii) I tillämpliga fall ska de villkor
användas som råder på marknaden i ett annat land eller på världsmarknaden och
som är tillgängliga för mottagaren. Artikel 7 Allmänna bestämmelser om beräkning 1. Utjämningsbara subventioners storlek ska
beräknas per enhet av den subventionerade produkt som exporteras till Ö unionen Õ. När detta belopp bestäms får följande avdrag
göras från det sammanlagda subventionsbeloppet: a) Ansökningsavgifter eller andra
kostnader som är nödvändiga för att bli berättigad till eller erhålla
subventioner. b) Exportskatter, tullar eller andra
avgifter som tas ut vid export av produkten till Ö unionen Õ med särskild avsikt
att utjämna subventionen. Om en berörd part begär ett sådant avdrag
åligger det honom att visa att denna begäran är berättigad. 2. Om subventionen inte beviljas på grundval
av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter ska
den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna,
bestämmas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion
till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande
produkterna under perioden för subventionsundersökningen. 3. Om subventionen kan knytas till förvärv
eller framtida förvärv av fasta anläggningar ska den utjämningsbara
subventionens storlek beräknas genom att subventionen fördelas över en period
som motsvarar en normal avskrivningstid för sådana tillgångar i den
ifrågavarande industrin. Det på så sätt beräknade beloppet, som kan
hänföras till undersökningsperioden, inbegripet sådana belopp som rör fasta
anläggningar som förvärvats före denna period, ska fördelas på det sätt som
anges i punkt 2. Om tillgångarna inte är avskrivningsbara ska
subventionen jämställas med ett räntefritt lån och behandlas i enlighet med
artikel 6 b. 4. Om subventionen inte kan knytas till
förvärv av fasta anläggningar, ska storleken på den fördel som erhålls under
undersökningsperioden i princip hänföras till denna period och fördelas i
enlighet med punkt 2, om det inte på grund av särskilda omständigheter finns
anledning att hänföra den till en annan period. Artikel 8 Fastställande av skada 1. Skada ska fastställas på grundval av
faktiska bevis och fastställelsen ska omfatta en objektiv granskning av a) den subventionerade importens volym
och effekter på Ö unionsmarknadens Õ priser för likadana
produkter, och b) denna imports inverkan på Ö unionsindustrin Õ. 2. Såvitt avser den subventionerade importens
volym ska en undersökning göras av huruvida en betydande ökning av
subventionerad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till
produktion eller konsumtion i Ö unionen Õ. Såvitt avser den
subventionerade importens effekter på priserna ska en undersökning även göras
av om huruvida betydande prisunderskridanden skett för de subventionerade
importprodukterna i förhållande till en likadan, av Ö unionsindustrin Õ framställd, produkt
eller om denna import på något annat sätt får till följd att priserna sänks
väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum
förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver
nödvändigtvis vara avgörande. 3. Om en undersökning avseende utjämningstull
samtidigt avser en produkt från mer än ett land samtidigt, ska en samlad
bedömning av verkningarna av denna import göras endast om det fastställs att a) de utjämningsbara subventionernas
storlek i förhållande till importen från varje enskilt land överstiger
tröskelvärdet enligt vad som avses i artikel 14.5 och volymen på importen från
varje enskilt land inte är negligerbar, samt b) det är lämpligt att göra en samlad
bedömning av verkningarna av denna import under beaktande av de
konkurrensvillkor som råder mellan de importerade produkterna och de
konkurrensvillkor som råder mellan de importerade produkterna och den likadana Ö unionsprodukten Õ. 4. Granskningen av den subventionerade
importens inverkan på den berörda Ö unionsindustrin Õ ska innefatta en
utvärdering av alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som påverkar
industrins situation, inbegripet den omständigheten att en industri ännu inte
har återhämtat sig från effekterna av tidigare subventionering eller dumpning,
de utjämningsbara subventionernas storlek, faktisk och möjlig nedgång i
försäljning, vinst, illverkningsvolym, marknadsandel, produktivitet,
investeringsavkastning, kapacitetsutnyttjande, faktorer som påverkar priserna
inom Ö unionen Õ, faktiska och
möjliga negativa effekter på likviditetsflödet, lagerhållning, sysselsättning,
löner, tillväxt och förmåga att anskaffa kapital eller investeringsmedel och,
såvitt avser jordbruket, om ianspråktagandet av de offentliga stödprogrammen
har ökat. Denna uppräkning är inte uttömmande och varken en enskild faktor
eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande. 5. Med hjälp av de relevanta bevis som
framläggs med avseende på punkt 1 ska det visas att den subventionerade
importen vållar skada. Detta innebär särskilt att det ska visas att den volym
och/eller de prisnivåer som avses i punkt 2 påverkar Ö unionsindustrin Õ på sätt som anges i
punkt 4 och att denna påverkan är så omfattande att den kan betraktas som
väsentlig. 6. Andra kända faktorer än den subventionerade
importen som samtidigt med denna skadar Ö unionsindustrin Õ ska också granskas
för att den skada som vållas av dessa faktorer inte ska tillskrivas den
subventionerade importen enligt punkt 5. Faktorer som i detta sammanhang kan
betraktas som relevanta är bland annat volymen och priserna på den icke
subventionerade importen, minskad efterfrågan eller förändringar i
konsumtionsmönstren, restriktiva handelsbruk som tillämpas av producenterna i
tredjeland och i Ö unionsländer Õ, konkurrens mellan
dessa producenter, den tekniska utvecklingen samt Ö unionsindustrins Õ exportresultat och
produktivitet. 7. Den subventionerade importens effekter ska
utvärderas i förhållande till Ö unionsindustrins Õ produktion av den
likadana produkten när tillgängliga uppgifter gör det möjligt att särskilja
denna produktion på grundval av sådana kriterier som produktionsprocessen samt
producenternas försäljning och vinst. Om produktionen inte på detta sätt kan
särskiljas, ska den subventionerade importens effekter utvärderas genom
granskning av produktionen av den minsta varugrupp eller produktserie som
inbegriper den likadana produkten och för vilken nödvändiga uppgifter kan
tillhandahållas. 8. Ett fastställande av risk för väsentlig
skada ska ske på grundval av fakta och inte endast påståenden, antaganden eller
avlägsna möjligheter. Den förändring av förhållandena som skulle kunna skapa en
situation där subventionen skulle vålla skada måste klart kunna förutses och
vara nära förestående. För att fastställa om det föreligger risk för
väsentlig skada ska följande faktorer beaktas: a) De ifrågavarande subventionernas art
och de kommersiella effekter som dessa kan komma att få. b) En betydande ökningstakt för
subventionerad import till Ö unionsmarknaden Õ som talar för att en
väsentligt ökad import är sannolik. c) Tillräcklig och fritt tillgänglig
kapacitet hos exportören eller en nära förestående, väsentlig ökning av denna
kapacitet som talar för en väsentligt ökad subventionerad export till Ö unionen Õ, med beaktande av
förekomsten av andra exportmarknader som skulle kunna ta emot ytterligare
export. d) Om importen sker till priser som
väsentligt skulle kunna sänka priserna eller hindra de prisökningar som annars
skulle ha ägt rum och som sannolikt skulle öka efterfrågan på ytterligare
import. e) Lagerhållningen av den undersökta
produkten. Ingen av dessa faktorer i sig är nödvändigtvis
en avgörande bedömningsgrund men de faktorer som beaktas måste tillsammans leda
till slutsatsen att ytterligare subventionerad export är nära förestående och
att väsentlig skada kommer att inträffa om inte skyddsåtgärder vidtas. Artikel 9 Definition
av Ö unionsindustri Õ 1. Vid
tillämpning av denna förordning ska med begreppet Ö unionsindustri Õ avses alla
producenter inom Ö unionen Õ som tillverkar den
likadana produkten eller de av dessa producenter vilkas sammanlagda
tillverkning av produkten utgör en betydande del, enligt definitionen i artikel
10.6, av Ö unionens Õ sammanlagda
tillverkning av denna produkt, utom i följande fall: a) När producenterna står i ekonomisk
intressegemenskap med exportörer eller importörer eller själva importerar den
produkt som påstås vara subventionerad, får begreppet Ö unionsindustri Õ tolkas så att det
avser de övriga producenterna. b) I undantagsfall får Ö unionens Õ territorium såvitt
avser den ifrågavarande produktionen indelas i två eller flera konkurrerande
marknader och producenterna inom varje marknad får betraktas som en separat
industri om i) producenterna inom en sådan marknad
säljer hela eller nästan hela sin tillverkning av den ifrågavarande produkten
på denna marknad, och ii) efterfrågan på denna marknad inte i
väsentlig omfattning tillgodoses av producenter av den ifrågavarande produkten
som har sin verksamhet någon annanstans inom Ö unionen Õ. Under sådana omständigheter kan skada anses
föreligga även då en större del av den sammanlagda Ö unionsindustrin Õ inte vållas någon
skada, under förutsättning att den subventionerade importen är koncentrerad
till en sådan isolerad marknad och att den subventionerade importen vållar de
producenter som står för hela eller nästan hela produktionen inom den marknaden
skada. 2. Vid tillämpning av punkt 1 ska producenter
anses stå i ekonomisk intressegemenskap med en exportör eller en importör
endast om a) någon av dem direkt eller indirekt
kontrollerar den andra, eller b) båda direkt eller indirekt
kontrolleras av en tredje part, eller c) de tillsammans, direkt eller
indirekt, kontrollerar en tredje part under förutsättning att det finns
anledning att tro eller misstänka att detta förhållande är av sådan art att det
gör att den berörda producenten uppträder på ett annat sätt än producenter som
inte står i ekonomisk intressegemenskap på detta sätt. Vid tillämpning av denna punkt ska en
producent anses kontrollera den andra om den förra rättsligt eller faktiskt kan
inskränka eller påverka inriktningen av den senares verksamhet. 3. När begreppet Ö unionsindustri Õ har tolkats som
producenterna inom en viss region ska exportörerna eller de offentliga
myndigheter som beviljar utjämningsbara subventioner ges tillfälle att erbjuda
åtaganden för den berörda regionen enligt artikel 13. I sådana fall ska vid
utvärdering av i vad mån åtgärderna ligger i Ö unionens Õ intresse särskilt
avseende fästas vid regionens intressen. Om ett godtagbart åtagande inte görs
omedelbart eller om de situationer som avses i artikel 13.9 och 13.10
föreligger, får en provisorisk eller slutgiltig utjämningstull införas för Ö unionen Õ i dess helhet. I
sådana fall kan tullarna, om detta är genomförbart, begränsas till att avse
särskilda producenter eller exportörer. 4. Bestämmelserna i artikel 8.7 är tillämpliga
på denna artikel. Artikel 10 Inledande av förfaranden 1. Med undantag för punkt 8 ska en
undersökning för att fastställa förekomst, grad och effekt av en påstådd
subvention inledas när en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning
som inte är juridisk person på Ö unionsindustrins Õ vägnar gör en
skriftlig framställning. Framställningen kan göras till kommissionen
eller en medlemsstat som ska vidarebefordra den till kommissionen. Kommissionen
ska sända medlemsstaterna en kopia av varje framställning den tar emot.
Framställningen ska anses gjord den första arbetsdagen efter det att den
översändes till kommissionen med rekommenderat brev eller efter det att
kommissionen skriftligen erkänt sig ha mottagit det. Om en medlemsstat utan att en framställning
har gjorts förfogar över tillräckliga bevis för en subvention och en därav
följande skada för Ö unionsindustrin
Õ ska den omedelbart
översända dessa bevis till kommissionen. 2. En framställning enligt punkt 1 ska
innehålla tillräckliga bevis om förekomsten av en utjämningsbar subvention
(och, om möjligt, om dess belopp), skada och orsakssamband mellan den påstått
subventionerade importen och den påstådda skadan. Framställningen ska innehålla
sådana uppgifter som rimligen är tillgängliga för klaganden och som rör
följande förhållanden: a) Klagandens identitet och en
beskrivning av volymen och värdet på klagandens tillverkning inom Ö unionen Õ av den likadana
produkten. Om en skriftlig framställning görs för Ö unionsindustrins Õ räkning ska i
framställningen anges den industri för vars räkning den görs med hjälp av den
förteckning över samtliga kända Ö unionsproducenter Õ av den likadana
produkten (eller sammanslutningar av Ö unionsproducenter Õ av den likadana
produkten), och, i möjligaste mån, uppgift om hur stor del av volymen och
värdet på Ö unionens Õ tillverkning av den
likadana produkten som dessa producenter står för. b) En fullständig beskrivning av den
produkt som påstås vara subventionerad, namnen på ursprungs- eller
exportlandet/länderna, varje känd exportörs eller utländsk producents identitet
samt en förteckning över kända importörer av produkten i fråga. c) Bevis angående förekomsten,
omfattningen och arten av subventionen i fråga samt bevis för att den är utjämningsbar. d) Hur volymen av den påstått
subventionerade importen har utvecklats, denna imports inverkan på priset för
den likadana produkten på Ö unionsmarknaden Õ och dess påverkan på
Ö unionsindustrin Õ, enligt vad som
framgår av relevanta faktorer och förhållanden som påverkar tillståndet inom
denna bransch, t.ex. de som räknas upp i artikel 8.2 och 8.4. 3. Kommissionen ska i möjligaste mån pröva
riktigheten och tillförlitligheten hos de bevis som framläggs i framställningen
för att fastställa om den är tillräcklig för att motivera att en undersökning
inleds. 4. En undersökning kan inledas för att avgöra
om de påstådda subventionerna är selektiva enligt artikel 4.2 och 4.3. 5. En undersökning kan även inledas angående
åtgärder av det slag som räknas upp i bilaga IV, i den mån de inrymmer ett
inslag av subvention i enlighet med artikel 3, i syfte att fastställa huruvida
åtgärderna i fråga helt och hållet överensstämmer med bestämmelserna i den
bilagan. 6. En undersökning enligt punkt 1 ska endast
inledas om det, på grundval av en granskning av i vilken grad Ö unionsproducenter Õ av en likadan
produkt stöder eller motsätter sig framställningen, konstaterar att
framställningen har gjorts av Ö unionsindustrin Õ eller på dess
vägnar. Framställningen ska anses gjord av Ö unionsindustrin Õ eller på dess vägnar
om den stöds av Ö unionsproducenter Õ vilkas sammanlagda
produktion utgör mer än 50 % av den totala produktionen av den likadana
produkten för den del av Ö unionsindustrin Õ som antingen
uttrycker stöd för eller motsätter sig framställningen. Undersökningen ska dock
inte inledas om de Ö unionsproducenter Õ som uttryckligen
stöder framställningen tillsammans svarar för mindre än 25 % av Ö unionsindustrins Õ sammanlagda
produktion av den likadana produkten. 7. Om ett beslut inte redan har fattats om att
en undersökning ska inledas, ska myndigheterna undvika att offentliggöra en
ansökan om att en undersökning ska inledas. Kommissionen ska dock, så snart som
möjligt efter det att en framställning som är vederbörligen underbyggd i
enlighet med denna artikel har tagits emot och i alla händelser innan en
undersökning inleds, underrätta det berörda ursprungs- eller exportlandet, som
ska uppmanas att inleda samråd i syfte att klargöra situationen såvitt avser de
frågor som avses i punkt 2 och för att uppnå en ömsesidigt tillfredsställande
lösning. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.1 8. Om kommissionen på grund av särskilda
omständigheter beslutar att en undersökning ska inledas utan att en skriftlig
framställning av denna innebörd har mottagits från en unionsindustri eller på
dess vägnar, ska detta endast göras om den förfogar över tillräckliga bevis för
förekomsten av en utjämningsbar subvention, en skada och ett orsakssamband
enligt vad som anges i punkt 2. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna
information så snart den har fastställt att det finns ett behov av att inleda
en sådan undersökning. ê 597/2009
(anpassad) 9. Bevis som rör subventioner och skada ska
granskas samtidigt när beslut fattas om huruvida en undersökning ska inledas
eller inte. En framställning ska avslås om de bevis som rör utjämningsbar
subventionering eller skada inte räcker till för att motivera att förfarandet
fortsätter. Förfaranden ska inte inledas mot länder vilkas import motsvarar en
marknadsandel som är mindre än 1 %, om inte dessa länder tillsammans
svarar för 3 % eller mer av Ö unionens Õ konsumtion. 10. En framställning får återkallas innan
undersökningen har inletts och ska då betraktas som icke ingiven. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga 18.2 11. Om det klart framgår att det finns
tillräckliga bevis fö. att motivera att ett förfarande inleds, ska kommissionen
inleda förfarandet inom 45 dagar efter dagen då klagomålet lämnades in och
offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning.
Om tillräckliga bevis inte har lagts fram, ska klaganden informeras om detta
inom 45 dagar efter det att klagomålet lämnades in till kommissionen.
Kommissionen ska, normalt inom 21 dagar från den dag då den mottog
klagomålet, tillhandahålla medlemsstaterna information om sin analys av
klagomålet. ê 597/2009
(anpassad) 12. Tillkännagivandet om att ett förfarande
inleds ska innehålla ett meddelande om att en undersökning har inletts, uppgift
om vilken produkt och vilka länder som berörs, en sammanfattning av den
information som har mottagits och en föreskrift om att alla relevanta uppgifter
ska lämnas till kommissionen. Vidare ska de tidsfrister anges inom vilka
berörda parter ska ge sig till känna och skriftligen redogöra för sin
ståndpunkt samt lämna uppgifter, om denna ståndpunkt och dessa uppgifter ska
kunna beaktas vid undersökningen. I tillkännagivandet ska även anges den tid
inom vilken berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionen enligt
artikel 11.5. 13. Kommissionen ska underrätta de exportörer,
importörer och intresseorganisationer för dessa som den vet är berörda samt
ursprungs- och/eller exportlandet och klagandena om att förfarandet har inletts
och ska, samtidigt som den ser till att skydda konfidentiella uppgifter,
tillhandahålla de kända exportörerna och myndigheterna i ursprungs- och/eller
exportlandet den fullständiga texten till den skriftliga framställning som
avses i punkt 1 och, om de begär det, även förse de andra berörda parterna med
texten. Om antalet berörda exportörer är särskilt stort behöver den
fullständiga texten till framställningen endast tillställas myndigheterna i
ursprungs- och/eller exportlandet eller den berörda branschorganisationen. 14. En undersökning avseende utjämningstull
ska inte hindra tullklarering. Artikel 11 Undersökningen 1. Sedan förfarandet har inletts ska
kommissionen i samarbete med medlemsstaterna påbörja undersökningen på Ö unionsnivå Õ. Denna undersökning
ska omfatta såväl subvention som skada och dessa företeelser ska undersökas
samtidigt. För att undersökningsresultaten ska bli
representativa ska en sådan undersökningsperiod väljas som i fråga om
subvention normalt sett motsvarar den undersökningsperiod som anges i artikel
5. Upplysningar avseende en period som infaller
efter undersökningsperioden ska normalt inte beaktas. 2. Parter som får sig frågeformulär tillsända
i en undersökning om utjämningstull ska få minst 30 dagar för att besvara dem.
Tidsfristen för exportörerna ska börja löpa den dag då de mottar
frågeformuläret, vilket anses ha skett en vecka efter det att frågeformuläret
sändes till exportörerna eller överlämnades till den behöriga diplomatiska representanten
för ursprungs- och/eller exportlandet. Med beaktande av de tidsfrister som
gäller för undersökningen kan en förlängning av trettiodagarsfristen medges
under förutsättning att parten anför goda skäl härför, i form av särskilda
omständigheter. 3. Kommissionen kan begära att medlemsstaterna
förser den med uppgifter och medlemsstaterna ska i ett sådant fall vidta
nödvändiga åtgärder för att efterkomma en sådan begäran. De ska sända kommissionen de begärda
uppgifterna tillsammans med resultaten av alla inspektioner, kontroller eller
undersökningar som utförs. Om dessa uppgifter är av allmänt intresse
eller om en medlemsstat begär det ska kommissionen översända dem till
medlemsstaterna, såvida de inte är konfidentiella, i vilket senare fall en
icke-konfidentiell sammanfattning ska översändas. 4. Kommissionen kan begära att en medlemsstat
ska utföra alla nödvändiga inspektioner och kontroller, särskilt hos
importörer, köpmän och Ö unionsproducenter Õ, och att den ska
utföra undersökningar i tredjeland, under förutsättning att de berörda
företagen ger sitt samtycke och att de offentliga myndigheterna i landet i
fråga har blivit officiellt underrättade och inte gör några invändningar. Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder
för att efterkomma en sådan begäran från kommissionen. Om kommissionen eller en medlemsstat begär
det, får tjänstemän från kommissionen biträda medlemsstaternas tjänstemän när
dessa utför sina uppgifter. 5. De berörda parter som har givit sig till känna
enligt artikel 10.12 andra stycket ska höras om de har lämnat en skriftlig
begäran härom inom den tidsfrist som bestämdes i tillkännagivandet i Europeiska
unionens officiella tidning och därvid visat att de verkligen är berörda
parter som kan komma att påverkas av resultatet av förfarandet och att det
finns särskilda skäl att höra dem. 6. De importörer, exportörer och klagande som
har givit sig till känna enligt artikel 10.12 andra stycket samt de offentliga
myndigheterna i ursprungs- och/eller exportlandet, ska om de begär det beredas
tillfälle att möta parter som har motstridiga intressen så att motsatta
ståndpunkter kan redovisas. Därvid ska hänsyn tas till behovet av att
skydda konfidentiella uppgifter och till parternas intressen. Ingen av parterna ska vara skyldig att delta i
ett sådant möte, och en parts frånvaro ska inte skada hans sak. Muntliga uppgifter som lämnas enligt denna
punkt ska beaktas av kommissionen om de senare bekräftas skriftligen. 7. Klagandena, de offentliga myndigheterna i
ursprungs- och/eller exportlandet, importörerna och exportörerna och deras
intresseorganisationer, användarna och de konsumentorganisationer som har givit
sig till känna enligt artikel 10.12 andra stycket, kan om de skriftligen begär
det, få ta del av alla de uppgifter som någon av de parter som berörs av
undersökningen har försett kommissionen med, förutom handlingar som har
upprättats av Ö unionens Õ eller
medlemsstaternas myndigheter, under förutsättning att dessa uppgifter är relevanta
för att försvara deras intressen och inte är konfidentiella i den mening som
avses i artikel 29 och att de används i undersökningen. Dessa parter får bemöta uppgifterna, och deras
synpunkter ska beaktas i den mån de är tillräckligt väl underbyggda. 8. Utom under de omständigheter som avses i
artikel 28 ska riktigheten i de uppgifter som lämnas av berörda parter och som
läggs till grund för de avgöranden som träffas i möjligaste mån kontrolleras. 9. I fråga om förfaranden som inleds enligt
artikel 10.11 ska en undersökning om möjligt avslutas inom en tid av ett år.
Sådana undersökningar ska under alla omständigheter avslutas inom en tid av 13
månader efter det att de inletts och detta ska, såvitt avser åtaganden, ske i
överensstämmelse med det undersökningsresultat som antas enligt artikel 13
eller, såvitt avser slutgiltiga åtgärder, i överensstämmelse med det
undersökningsresultat som antas enligt artikel 15. 10. Under hela den tid som undersökningen
pågår ska kommissionen ge ursprungs- och/eller exportlandet rimliga möjligheter
att fortsätta att samråda i syfte att klargöra den faktiska situationen och
uppnå en ömsesidigt tillfredsställande lösning. Artikel 12 Provisoriska åtgärder 1. Provisoriska tullar kan införas om a) en undersökning har inletts enligt
artikel 10, ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.3 b) ett tillkännagivande härav har skett
och berörda parter har givits en tillräcklig möjlighet att lämna uppgifter och
att yttra sig i enlighet med artikel 10.12 andra stycket, ê 597/2009
(anpassad) c) det preliminärt har fastställts att
den importerade produkten är föremål för utjämningsbara subventioner och att
detta leder till skada för Ö unionsindustrin Õ, och d) Ö unionsintresset Õ kräver att en åtgärd
vidtas för att hindra sådan skada. De provisoriska tullarna ska införas tidigast
60 dagar och senast nio månader från den dag då förfarandet inleddes. Den provisoriska utjämningstullens belopp får
inte vara högre än det sammanlagda beloppet av den provisoriskt fastställda
utjämningsbara subventionen men det bör vara lägre än detta om en sådan lägre
tull räcker till för att hindra skadan för Ö unionsindustrin Õ. 2. En säkerhet ska ställas för de provisoriska
tullarna, och de ifrågavarande produkternas övergång till fri omsättning inom Ö unionen Õ ska förutsätta att
en sådan säkerhet ställs. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.3 3. Kommissionen ska vidta provisoriska
åtgärder i enlighet med det förfarande som avses i artikel 25.4. ê 597/2009 4. Om en medlemsstat begär att kommissionen
omedelbart ska ingripa och om villkoren i punkt 1 första och andra styckena är
uppfyllda, ska kommissionen inom en tid av högst fem arbetsdagar efter att ha
mottagit denna begäran besluta om huruvida en provisorisk utjämningstull ska
införas. 5. Provisoriska utjämningstullar ska införas
för en tid av högst fyra månader. Artikel 13 Åtaganden ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.4 1. Under förutsättning att det preliminärt har
fastställts att subventioner och skada föreligger, får kommissionen i enlighet
med det rådgivande förfarande som avses i artikel 25.2 godta ett
tillfredsställande, frivilligt åtagande med innebörden att a) ursprungs- och/eller exportlandet
går med på att undanröja eller begränsa subventionen eller att vidta andra
åtgärder med avseende på dess verkningar, eller b) exportören åtar sig att revidera
sina priser eller att upphöra med export till området i fråga av produkter som
är föremål för utjämningsbara subventioner, så att kommissionen är övertygad om
att subventionernas skadliga verkan därigenom undanröjs. I sådana fall ska, under den tid åtagandena är
i kraft, de provisoriska tullar som införts av kommissionen i enlighet med
artikel 12.3 och de slutgiltiga tullar som införts i enlighet med artikel 15.1
inte tillämpas på import av den berörda produkten när den tillverkas av de
företag som anges i kommissionens beslut om godtagande av åtaganden och i
eventuella ändringar av detta. Prishöjningarna i enlighet med sådana
åtaganden får inte vara större än vad som krävs för att kompensera för den
ifrågavarande utjämningsbara subventionen, och de bör vara lägre än den utjämningsbara
subventionens belopp om sådana prishöjningar skulle vara tillräckliga för att
undanröja skadan för unionsindustrin. ê 597/2009 2. Kommissionen kan föreslå åtaganden, men det
föreligger ingen skyldighet för ett land eller en exportör att göra ett sådant
åtagande. Det förhållandet att ett land eller en exportör inte erbjuder sig att
göra ett sådant åtagande eller inte godtar en uppmaning att göra det ska inte
på något sätt påverka bedömningen av ärendet. Det kan dock fastställas att det är troligare
att hot om skada kommer att förverkligas om den subventionerade importen
fortsätter. Åtaganden ska inte begäras eller godtas från länder eller
exportörer annat än om det provisoriskt har fastställts att subvention och
därav följande skada föreligger. Endast i undantagsfall får åtaganden erbjudas
senare än vid utgången av den period under vilken uppgifter kan lämnas enligt
artikel 30.5. 3. Åtaganden som erbjudits behöver inte
nödvändigtvis godtas om de bedöms som orealistiska, till exempel om antalet
faktiska eller möjliga exportörer är alltför stort eller av andra skäl,
inbegripet skäl av allmänpolitisk karaktär. Den berörde exportören och/eller
det berörda ursprungs- och/eller exportlandet kan informeras om skälen för att
föreslå att ett erbjudet åtagande ska avslås och få tillfälle att yttra sig.
Skälen för avslaget ska anges i det slutgiltiga beslutet. 4. De parter som erbjuder ett åtagande är
skyldiga att tillhandahålla en icke-konfidentiell version av åtagandet så att
de parter som berörs av undersökningen kan få tillgång till det. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.4 5. Om ett åtagande godtas, ska undersökningen
avslutas. Kommissionen ska avsluta undersökningen i enlighet med det
granskningsförfarande som avses i artikel 25.3. ê 597/2009 è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.4 6. Om ett åtagande godtas ska undersökningen
angående subventioner och skada normalt fullföljas. Om det i ett sådant fall
fastställs att subventioner och skada inte föreligger, ska åtagandet
automatiskt upphöra att gälla utom i de fall då ett sådant
undersökningsresultat i stor utsträckning beror på förekomsten av ett åtagande.
I sådana fall kan det begäras att åtagandet ska bibehållas under skälig tid. Om det konstateras att subventioner och skada
föreligger, ska åtagandet fortsätta att gälla i enlighet med uppställda villkor
och bestämmelserna i denna förordning. 7. Kommissionen ska kräva att varje land eller
exportör vars åtagande godtagits regelbundet tillhandahåller uppgifter om
åtagandets fullgörande och tillåter kontroll av relevanta uppgifter. Om dessa
krav inte uppfylls ska detta betraktas som en överträdelse av åtagandet. 8. Om åtaganden från vissa exportörer godtas
medan en undersökning pågår ska de, med avseende på artiklarna 18, 19, 20 och
22, anses börja gälla från och med den dag då undersökningen avslutas för
ursprungs- och/eller exportlandet i fråga. è1 9.
Om en part i ett åtagande bryter mot eller återtar åtagandet, eller om
kommissionen återtar sitt godtagande av ett åtagande, ska godtagandet av
åtagandet återtas av kommissionen i förekommande fall och ska den provisoriska
tull som införts av kommissionen i enlighet med artikel 12 eller den
slutgiltiga tull som införts i enlighet med artikel 15.1 tillämpas, under
förutsättning att den berörda exportören eller det berörda ursprungs- och/eller
exportlandet har getts tillfälle att lämna synpunkter, utom i de fall där
exportören eller landet i fråga har återtagit sitt åtagande. Kommissionen ska
tillhandahålla medlemsstaterna information när den har beslutat att återta
åtagandet. ç Alla berörda parter eller medlemsstater får
lämna uppgifter som innehåller tillräcklig bevisning för att ett åtagande
brutits. Den påföljande bedömningen av huruvida åtagandet brutits eller inte
ska normalt slutföras inom sex månader och under inga omständigheter senare än
nio månader efter det att en välgrundad begäran ingivits. Kommissionen får begära att medlemsstaternas
behöriga myndigheter bistår vid övervakningen av åtaganden ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.4 10. En preliminär tull får införas enligt
artikel 12 på grundval av de mest tillförlitliga uppgifter som finns
tillgängliga, om det finns anledning att tro att ett åtagande har brutits,
eller vid överträdelse av eller återtagande av ett åtagande, om den
undersökning som ledde till åtagandet inte har avslutats. ê 597/2009
(anpassad) Artikel 14 Avslutande utan åtgärder 1. Om klagomålet återkallas kan förfarandet
avslutas såvida inte ett sådant avslutande skulle strida mot Ö unionsintresset Õ. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.5 2. Om skyddsåtgärder inte är nödvändiga, ska
undersökningen eller förfarandet avslutas. Kommissionen ska avsluta
undersökningen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel
25.3. ê 597/2009
(anpassad) è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.6 3. Förfarandet ska omedelbart avslutas om det
konstateras att de utjämningsbara subventionernas storlek är försumbara enligt
punkt 5 eller den faktiska eller potentiella subventionerade importens volym,
eller skadan, är negligerbar. 4. För ett förfarande som inleds i enlighet
med artikel 10.11 ska skada normalt anses negligerbar när importens
marknadsandel understiger procentsatserna enligt artikel 10.9. Såvitt avser
undersökningar av import från utvecklingsländer ska den subventionerade
importens volym betraktas som negligerbar om den utgör mindre än 4 % av
den sammanlagda importen av likadana varor till Ö unionen Õ, under förutsättning
att importen från de utvecklingsländer, vilkas enskilda andelar av den
sammanlagda importen utgör mindre än 4 %, tillsammans inte utgör mer än
9 % av den sammanlagda importen av den likadana produkten till Ö unionen Õ. 5. En utjämningsbar subventions storlek ska
anses vara försumbar om den värdemässigt understiger 1 %, med undantag för
undersökningar av import med ursprung i utvecklingsländer där gränsen för att
värdet ska anses försumbart ska vara 2 %, förutsatt att det endast är
undersökningen som ska avslutas när den utjämningsbara subventionens storlek
understiger tröskelvärdet för enskilda exportörer och att exportörerna även
fortsättningsvis ska omfattas av förfarandet och kan bli föremål för en
undersökning inom ramen för en översyn som utförs för det berörda landet i
enlighet med artiklarna 18 och 19. Artikel 15 Införande av slutgiltiga tullar è1 1.
Om det av de faktiska omständigheter som slutgiltigt konstaterats framgår att
utjämningsbara subventioner och därav följande skada föreligger och att
unionens intresse kräver ett ingripande i enlighet med artikel 31, ska
kommissionen införa en slutgiltig utjämningstull i enlighet med det
granskningsförfarande som avses i artikel 25.3. Om provisoriska tullar är i
kraft, ska kommissionen inleda detta förfarande senast en månad innan dessa
tullar upphör att gälla. ç ê 597/2009 (anpassad) è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.7 Några åtgärder ska inte införas om
subventionen eller subventionerna dras tillbaka eller om det visas att
subventionerna inte längre medför en förmån för de berörda exportörerna. Beloppet för utjämningstullen får inte
överstiga det fastställda beloppet för utjämningsbara subventioner och bör
understiga det sammanlagda utjämningsbara subventionsbeloppet om en sådan lägre
tull är tillräcklig för att undanröja skadan för Ö unionsindustrin Õ. 2. En utjämningstull ska på ett
icke-diskriminerande sätt och med ett i varje enskilt fall lämpligt belopp
införas på import av en produkt, oavsett var den kommer ifrån, om det
konstateras att importen gynnas av en utjämningsbar subvention och vållar
skada, dock inte på import för vilken ett åtagande enligt denna förordning har
godtagits. I den förordning genom vilken tullen införs
ska den tillämpliga tullsatsen anges för varje leverantör, eller om detta är
praktiskt ogenomförbart, för varje berört leverantörsland. 3. Om kommissionen har begränsat sin Ö undersökning Õ i enlighet med
artikel 27, får varje utjämningstull som tillämpas på import från de exportörer
eller producenter som har givit sig till känna enligt artikel 27 men som inte
har omfattats av undersökningen, inte överstiga det vägda genomsnittet av de
utjämningsbara subventioner som fastställts för parterna i stickprovet. Vid tillämpningen av denna punkt ska
kommissionen bortse från varje utjämningsbart subventionsbelopp som är noll
eller understiger minimitröskeln och från utjämningsbara subventioner som
fastställts under de omständigheter som avses i artikel 28. Enskilda tullsatser ska tillämpas på import
från exportörer eller producenter för vilka ett individuellt subventionsbelopp
har beräknats i enlighet med artikel 27. Artikel 16 Retroaktiv verkan 1. Provisoriska åtgärder och slutgiltiga
utjämningstullar ska endast tillämpas på produkter som övergår till fri
omsättning efter den tidpunkt då åtgärden enligt artikel 12.1 eller 15.1 träder
i kraft, om inte annat följer av de undantag som anges i denna förordning. è1 2.
Om en provisorisk tull har tillämpats och de slutligen konstaterade faktiska
omständigheterna visar att utjämningsbara subventioner och skada föreligger,
ska kommissionen oberoende av huruvida en slutgiltig utjämningstull ska införas
eller ej, besluta i vilken omfattning den provisoriska tullen slutgiltigt ska
tas ut. ç I detta sammanhang ska begreppet ”skada” inte
innefatta vare sig en avsevärd försening vid etablering av en Ö unionsindustri Õ eller en risk för
väsentlig skada, utom i de fall där det konstateras att detta skulle ha lett
till väsentlig skada om inte provisoriska åtgärder hade vidtagits. I alla
övriga fall där sådan risk eller sådan försening föreligger, ska de
provisoriska beloppen återställas, och slutgiltiga tullar får införas endast
från och med den dag då det slutligen fastställs att risk för skada eller en avsevärd
försening föreligger. 3. Om den slutgiltiga utjämningstullen är
högre än den provisoriska tullen, ska mellanskillnaden inte tas ut. Om den
slutgiltiga tullen är lägre än den provisoriska tullen ska tullen beräknas på
nytt. Om ett slutgiltigt fastställande är negativt, ska den provisoriska tullen
inte bekräftas. 4. Produkter som har övergått till fri
omsättning högst 90 dagar före den dag då de provisoriska åtgärderna började
tillämpas men inte innan undersökningen inleddes, kan beläggas med en slutgiltig
utjämningstull under förutsättning att a) importen har registrerats enligt
artikel 24.5, b) kommissionen har givit de berörda
importörerna tillfälle att yttra sig, c) det föreligger kritiska
omständigheter som innebär att den berörda subventionerade produkten vållas
skada som är svår att avhjälpa på grund av omfattande import under en relativt
kort tid av en produkt som har förmån av utjämningsbara subventioner enligt
bestämmelserna i denna förordning, och d) det anses nödvändigt att införa
retroaktiva utjämningstullar på denna import för att hindra att en sådan
uppkommer på nytt. 5. Om åtaganden bryts eller återtas kan
slutgiltiga tullar tas ut på varor som har övergått till fri omsättning högst
90 dagar före den dag då provisoriska åtgärder började tillämpas under
förutsättning att importen har registrerats enligt artikel 24.5 och att en
sådan bedömning avseende retroaktivitet inte tillämpas på import som skedde
innan åtagandet bröts eller återtogs. Artikel 17 Varaktighet En utjämningsåtgärd ska vara i kraft endast så
länge och i den utsträckning som krävs för att kompensera för utjämningsbara
subventioner som vållar skada. Artikel 18 Översyn när åtgärderna upphör att
gälla 1. En slutgiltig utjämningsåtgärd ska upphöra
att gälla fem år efter det att den infördes eller fem år från den dag då den
senaste översyn som avsåg såväl subvention som skada avslutades, om det inte
vid en översyn konstateras att åtgärdernas upphörande skulle innebära att
subventionen och skadan fortsätter eller uppkommer på nytt. En sådan översyn i
samband med att åtgärderna upphör att gälla ska göras på kommissionens
initiativ eller på ansökan av gemenskapsproducenter eller för Ö unionsproducenters Õ räkning och åtgärden
ska fortsätta att gälla i avvaktan på resultatet av en sådan översyn. 2. En översyn i samband med att åtgärderna
upphör att gälla ska inledas om ansökan innehåller tillräckliga bevis för att
åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventioneringen och
skadan fortsätter eller uppkommer på nytt. Sannolikheten för detta kan
exempelvis underbyggas med bevis för fortsatt subvention och skada eller med
bevis för att skadans undanröjande helt eller delvis är beroende av förekomsten
av åtgärder eller med bevis för att exportörernas situation eller
marknadsvillkoren är sådana att det är sannolikt att den skadevållande
subventioneringen fortsätter. 3. När undersökningar utförs enligt denna
artikel, ska exportörerna, importörerna, ursprungs- och/eller exportlandet och Ö unionsproducenterna Õ ges tillfälle att
utveckla, vederlägga eller kommentera de uppgifter som redovisas i ansökan om
översyn, och undersökningsresultatet ska beakta alla relevanta och
vederbörligen styrkta omständigheter som redovisas beträffande frågan om
huruvida åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventionen och
skadan fortsätter eller uppkommer på nytt. 4. Ett tillkännagivande om att åtgärderna
snart kommer att upphöra att gälla ska offentliggöras i Europeiska unionens
officiella tidning vid en lämplig tidpunkt under det sista år som
åtgärderna är i kraft i enlighet med denna artikel. Därefter ska Ö unionsproducenterna Õ senast tre månader
före femårsperiodens utgång ha rätt att inge en ansökan om översyn i enlighet
med punkt 2. Ett tillkännagivande om att åtgärderna faktiskt upphör att gälla i
enlighet med denna artikel ska också offentliggöras. Artikel 19 Interimistisk översyn 1. Om det är nödvändigt kan en översyn av
behovet av en fortsatt tillämpning av åtgärder utföras på initiativ av
kommissionen eller på begäran av en medlemsstat eller, under förutsättning att
en rimlig tid om minst ett år har gått sedan den slutgiltiga åtgärden infördes,
på ansökan av en exportör eller importör eller av Ö unionsproducenterna Õ eller ursprungs-
och/eller exportlandet, om ansökan innehåller tillräckliga bevis som styrker
behovet av en sådan interimistisk översyn. 2. En interimistisk översyn ska inledas om
ansökan innehåller tillräckliga bevis för att åtgärderna inte längre är
nödvändiga för att motverka den utjämningsbara subventionen och/eller för att
det är osannolikt att skadan fortsätter eller uppkommer på nytt om åtgärderna
upphävs eller ändras eller för att de gällande åtgärderna inte, eller inte
längre, är tillräckliga för att kompensera den utjämningsbara subvention som
orsakar skadan. 3. I fall då en utjämningstull som är lägre än
de utjämningsbara subventionerna har införts, får en interimsöversyn inledas om
Ö unionsproducenterna Õ eller någon annan
berörd part normalt inom två år från åtgärdens ikraftträdande lämnar
tillräcklig bevisning för att exportpriserna har minskat efter den ursprungliga
undersökningsperioden och före eller efter det att åtgärderna infördes eller
för att åtgärderna inte har lett till några rörelser eller inte har lett till
tillräckliga rörelser i återförsäljningspriserna för den importerade produkten
i Ö unionen Õ. Om det vid
undersökningen framkommer att detta antagande är riktigt får utjämningstullen
höjas, så att den prishöjning som krävs för att undanröja skadan uppnås. Den
höjda tullen får dock inte överstiga den utjämningsbara subventionens storlek. Interimsöversynen får också, på de villkor som
anges ovan, inledas på kommissionens initiativ eller på begäran av en
medlemsstat. 4. Vid undersökningar som genomförs i enlighet
med denna artikel kan kommissionen bland annat utreda om de omständigheter som
rör subvention och skada har ändrats väsentligt eller om gällande åtgärder har
lett till förväntat resultat, och undanröjer den skada som tidigare fastställts
enligt artikel 8. I detta sammanhang ska alla relevanta och vederbörligen
styrkta omständigheter beaktas vid det slutliga avgörandet. Artikel 20 Påskyndad översyn En exportör vars export har påförts en
slutgiltig utjämningstull men som, av andra skäl än en vägran att samarbeta med
kommissionen, inte har undersökts individuellt vid den ursprungliga
undersökningen, har rätt att begära en påskyndad översyn så att kommissionen
snabbt kan bestämma en individuell utjämningstullsats för denna exportör. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.8 En sådan översyn ska inledas sedan unionens
producenter har getts tillfälle att redovisa sin ståndpunkt. ê 597/2009 è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.9 Artikel 21 Återbetalning 1. Utan hinder av artikel 18 kan en importör
begära återbetalning av tull som tagits ut, om det visas att den utjämningsbara
subventionens belopp, på grundval av vilket den erlagda tullen har betalats,
har undanröjts eller återförts till en nivå som är lägre än den gällande
tullsatsen. 2. För att erhålla återbetalning av
utjämningstull ska importören inge en ansökan till kommissionen. Ansökan ska
inges via den medlemsstat på vars territorium produkterna övergått till fri
omsättning inom sex månader räknat från den dag då den slutgiltiga tullens
storlek vederbörligen fastställdes av de behöriga myndigheterna eller räknat
från den dag då ett beslut slutgiltigt fattades om att ta ut de belopp för
vilka säkerhet ställts för provisoriska tullar. Medlemsstaterna ska omedelbart
vidarebefordra denna ansökan till kommissionen. 3. En ansökan om återbetalning ska anses
vederbörligen underbyggd endast om den innehåller exakta uppgifter om storleken
på den utjämningstull som begärs återbetalad och åtföljs av alla tullhandlingar
som rör beräkning och betalning av detta belopp. Den ska även innehålla bevis
på storleken på de utjämningsbara subventioner som under en representativ
period har erhållits av den exportör eller producent som tullen gäller. I de
fall då importören inte står i intressegemenskap med den berörda exportören
eller producenten och denna information inte är omedelbart tillgänglig eller då
exportören eller producenten inte är villig att överlämna dem till importören,
ska ansökan innehålla en förklaring av exportören eller producenten om att
beloppet på den utjämningsbara subventionen har sänkts eller undanröjts enligt
denna artikel och att de relevanta bevisen ska tillställas kommissionen. Om
denna bevisning inte tillhandahålls inom rimlig tid av exportören eller
producenten, ska ansökan avslås. è1 4.
Kommissionen ska besluta huruvida och i vilken omfattning ansökan ska bifallas
och kan närsomhelst fatta beslut om att inleda en interimsöversyn, varvid de
uppgifter och resultat som framkommer vid översynen, vilken ska utföras i
enlighet med de bestämmelser som gäller för denna typ av översyn, ska användas
för att avgöra huruvida och i vilken omfattning en återbetalning är
berättigad. ç Återbetalning av tull ska normalt sett ske
inom en tid av tolv månader, och under inga omständigheter senare än arton
månader efter den tidpunkt då någon som importerar den produkt som är föremål
för utjämningstull har ingivit en ansökan om återbetalning, som på vederbörligt
sätt är underbyggd med bevis. Utbetalning av det belopp som begärs
återbetalat bör normalt sett göras av medlemsstaterna inom 90 dagar efter det
beslut som avses i första stycket. Artikel 22 Allmänna bestämmelser om översyn och
återbetalning 1. De relevanta bestämmelserna i denna
förordning beträffande förfaranden för och utförandet av undersökningar ska med
undantag för dem som avser tidsfrister gälla för varje översyn som utförs i
enlighet med artiklarna 18, 19 och 20. Översyner i enlighet med artiklarna 18 och 19
ska utföras snabbt och ska normalt slutföras inom tolv månader efter
inledandet. Översyner i enlighet med artiklarna 18 och 19 ska under alla
omständigheter slutföras inom 15 månader efter inledandet. Översyner i enlighet med artikel 20 ska under
alla omständigheter slutföras inom nio månader efter inledandet. Om en översyn i enlighet med artikel 18 inleds
medan en översyn i enlighet med artikel 19 pågår inom ramen för samma
förfarande, ska översynen i enlighet med artikel 19 slutföras vid samma
tidpunkt som föreskrivs ovan för översynen i enlighet med artikel 18. Om undersökningen inte slutförs inom Ö de tidsfrister
som anges i andra, tredje och fjärde styckena Õ ska åtgärder a) i fråga om undersökningar i enlighet
med artikel 18 upphöra att gälla, b) i fråga om undersökningar i enlighet
med artiklarna 18 och 19 parallellt upphöra att gälla om antingen
undersökningen i enlighet med artikel 18 påbörjades medan en översyn i enlighet
med artikel 19 pågick i samma förfarande eller om sådana översyner påbörjats på
samma gång, c) i fråga om undersökningar i enlighet
med artiklarna 19 och 20 förbli oförändrade. Ett tillkännagivande om åtgärdernas faktiska
upphörande eller fortsatta tillämpning i enlighet med denna punkt ska
offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.10 2. Översyner enligt artiklarna 18, 19 och 20
ska inledas av kommissionen. Kommissionen ska besluta huruvida den ska inleda
översyner enligt artikel 18 i enlighet med det rådgivande förfarande som avses
i artikel 25.2. Kommissionen ska också informera medlemsstaterna när en
operatör eller en medlemsstat har lämnat in en ansökan med motivering för
varför en översyn enligt artiklarna 19 och 20 bör inledas och kommissionen har
slutfört analysen av denna, eller när kommissionen själv har fastställt att det
bör ske en översyn av huruvida åtgärderna fortfarande är nödvändiga. 3. Om det vid översyn visar sig motiverat, ska
åtgärderna i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 25.3
upphävas eller behållas enligt artikel 18 eller upphävas, bibehållas eller
ändras enligt artiklarna 19 och 20. ê 597/2009
(anpassad) 4. Om åtgärderna upphävs för enskilda
exportörer, men inte för landet i dess helhet, ska dessa exportörer fortsätta
att omfattas av förfarandet och kan bli föremål för en förnyad undersökning vid
en senare översyn som utförs för landet i fråga i enlighet med den här
artikeln. 5. Om en översyn av åtgärder enligt artikel 19
fortfarande pågår då tiden för tillämpning av åtgärderna löper ut enligt
artikel 18, ska åtgärderna även granskas mot bakgrund av bestämmelserna i
artikel 18. 6. Vid varje undersökning som görs inom ramen
för förfarandet får översyn eller återbetalning som utförs enligt artiklarna
18–21 ska kommissionen, under förutsättning att omständigheterna är
oförändrade, med beaktande av artiklarna 5, 6, 7 och 27 tillämpa samma metod
som vid den undersökning som ledde till införandet av tullen. Artikel 23 Kringgående 1. Om gällande åtgärder kringgås får de
utjämningstullar som införts i enlighet med denna förordning utvidgas till att
omfatta import av den likadana produkten från tredjeländer, oavsett om den
obetydligt ändrats, eller import av den obetydligt ändrade likadana produkten
från det land som omfattas av åtgärder, eller import av delar av denna produkt. 2. Om gällande åtgärder kringgås får
utjämningstullar, som inte får överskrida den övriga utjämningstull som införts
i enlighet med artikel 15.2, utvidgas till att omfatta import från företag som
omfattas av individuella tullsatser i de länder som omfattas av åtgärder. 3. Kringgående ska definieras som en
förändring i handelsmönstret mellan tredjeländer och Ö unionen Õ, eller mellan
enskilda företag i det land som omfattas av åtgärder och Ö unionen Õ, som härrör från
sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning, för vilka ingen annan
tillräcklig grund eller ekonomisk motivering finns än införandet av
utjämningstullen, om det finns bevisning för skada eller för att verkningarna
av denna tull undergrävs i fråga om priser på eller kvantiteter av den likadana
produkten och för att den importerade likadana produkten eller delar av den
fortsatt subventioneras. Till det bruk, de processer eller den
bearbetning som avses i första stycket hör bland annat a) obetydliga ändringar av den berörda
produkten för att den ska omfattas av nomenklaturnummer som normalt inte
omfattas av åtgärder, under förutsättning att dessa ändringar inte påverkar
produktens grundläggande egenskaper, b) sändningen av den produkt som
omfattas av åtgärder via tredjeländer, c) exportörers eller producenters
omorganisation av sina försäljningsmönster eller försäljningskanaler i det land
som omfattas av åtgärder i syfte att slutligen exportera sina produkter till Ö unionen Õ via producenter som
omfattas av en individuell tullsats som är lägre än den som är tillämplig på
producenternas produkter. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.11 4. Undersökningar i enlighet med denna artikel
ska, på kommissionens initiativ eller på begäran av en medlemsstat eller en berörd
part, inledas på grundval av tillräcklig bevisning avseende de faktorer som
anges i punkterna 1, 2 och 3. Undersökningarna ska inledas genom en förordning
från kommissionen, där tullmyndigheterna även får instrueras att antingen
registrera importen i enlighet med artikel 24.5 eller kräva säkerheter.
Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna information så snart en berörd
part eller en medlemsstat har lämnat in en ansökan med motivering för varför en
undersökning bör inledas och kommissionen har slutfört sin analys, eller när
kommissionen själv har fastställt att en undersökning behöver inledas. Undersökningarna ska utföras av kommissionen.
Kommissionen får bistås av tullmyndigheterna, och undersökningen ska slutföras
inom nio månader. Om det av de slutgiltigt fastställda
omständigheterna framgår att en utvidgning av åtgärderna är berättigad, ska
kommissionen fatta beslut om detta i enlighet med det granskningsförfarande som
avses i artikel 25.3. ê 597/2009
(anpassad) Utvidgningen av åtgärderna ska börja gälla
från och med den dag då registrering infördes i enlighet med artikel 24.5 eller
från och med den dag då säkerheter krävdes. De relevanta bestämmelserna i denna
förordning beträffande förfaranden vid inledande och utförande av undersökningar
ska gälla i enlighet med denna artikel. 5. Import från företag som omfattas av
befrielse från tull ska inte omfattas av registrering i enlighet med artikel
24.5 eller av åtgärder. 6. En väl underbyggd ansökan om befrielse från
tull ska inges inom den tidsfrist som fastställs i kommissionens förordning om
inledande av undersökningen. Om det bruk, den process eller den bearbetning
som utgör kringgående äger rum utanför Ö unionen Õ, får befrielse från
tull beviljas sådana producenter av den berörda produkten, vilka kan visa att
de inte har något samband med en producent som omfattas av åtgärder och
beträffande vilka det fastställs att de inte är involverade i kringgående i
enlighet med definitionen i punkt 3. Om det bruk, den process eller den bearbetning
som utgör kringgående äger rum inom Ö unionen Õ, får befrielse från
tull beviljas importörer som kan visa att de inte har något samband med en
producent som omfattas av åtgärder. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.11 Denna befrielse från tull ska beviljas genom
ett beslut av kommissionen och ska vara giltig under den period och på de
villkor som anges i beslutet. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna
information så snart den har slutfört sin analys. ê 597/2009 Under förutsättning att villkoren i artikel 20
är uppfyllda får befrielse från tull även beviljas efter slutförandet av den
undersökning som ledde till att åtgärderna utvidgades. 7. Under förutsättning att det har gått minst
ett år sedan åtgärderna utvidgades, och om antalet parter som ansöker eller kan
tänkas ansöka om befrielse från tull är betydande, får kommissionen besluta att
inleda en översyn av utvidgningen av åtgärderna. En sådan översyn ska utföras i
enlighet med de bestämmelser i artikel 22.1 som är tillämpliga på översyner i
enlighet med artikel 19. 8. Bestämmelserna i denna artikel ska inte
hindra normal tillämpning av gällande tullbestämmelser. Artikel 24 Allmänna bestämmelser 1. Provisoriska eller slutgiltiga
utjämningstullar ska införas genom förordning och tas ut av medlemsstaterna på
det sätt och enligt den tullsats och de villkor som anges i den förordning
genom vilken dessa tullar införs. Dessa tullar ska även tas ut oberoende av de
tullar, skatter och andra avgifter som normalt uppbärs vid import. Ingen produkt får beläggas med både
antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma
situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention. 2. Förordningar genom vilka provisoriska eller
slutgiltiga utjämningstullar införs och förordningar eller beslut genom vilka
åtaganden godtas eller genom vilka undersökningar och förfaranden avslutas ska
offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Sådana förordningar eller beslut ska, med
beaktande av att det är nödvändigt att skydda konfidentiella uppgifter,
särskilt innehålla namnen på exportörerna, om det är möjligt, eller de berörda
länderna, en produktbeskrivning och en sammanfattning av de förhållanden och
överväganden som är väsentliga för att fastställa subvention och skada. I varje
enskilt fall ska en kopia av förordningen eller beslutet skickas till de
berörda parter som är kända. Bestämmelserna i denna punkt ska i tillämpliga
delar även gälla översyn. 3. Särskilda bestämmelser, i synnerhet såvitt
avser den gemensamma definitionen av begreppet ursprung enligt rådets
förordning (EEG) nr 2913/92[9],
får antas i enlighet med den här förordningen. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.12 4. Om det ligger i unionens intresse, får
åtgärder som införts i enlighet med denna förordning tillfälligt upphävas under
nio månader genom ett beslut av kommissionen i enlighet med det rådgivande
förfarande som avses i artikel 25.2. Kommissionen får förlänga det tillfälliga
upphävandet med en ytterligare period om högst ett år i enlighet med det
rådgivande förfarande som avses i artikel 25.2. Åtgärder får endast upphävas tillfälligt om
marknadsförhållandena tillfälligt har ändrats i en sådan omfattning att det
finns anledning att anta att skada inte kommer att återuppstå om åtgärderna
tillfälligt upphävs och under förutsättning att unionsindustrin har getts
tillfälle att yttra sig och dessa yttranden har beaktats. Åtgärder får när som
helst återinföras i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel
25.2 om skälet till att de tillfälligt upphävdes inte längre är tillämpligt. ê 597/2009
(anpassad) è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.12 è1 5.
Kommissionen kan, efter att vid lämplig tidpunkt ha informerat medlemsstaterna,
kräva att tullmyndigheterna vidtar lämpliga åtgärder för att registrera
importen, så att åtgärder därefter kan vidtas mot denna import från och med
dagen för registreringen. ç Importen kan göras till föremål för
registrering efter ansökan av Ö unionsindustrin Õ, om ansökan
innehåller tillräckliga bevis för att motivera en sådan åtgärd. Registrering ska införas genom förordning i
vilken ändamålet med åtgärden och, i förekommande fall, den uppskattade
storleken på eventuell framtida skyldighet att betala tull ska anges. Import
får inte göras till föremål för obligatorisk registrering under en längre
period än nio månader. 6. Medlemsstaterna ska varje månad till
kommissionen lämna en rapport om sådana produkter som är föremål för
undersökning eller åtgärder samt om beloppet på de tullar som uppbärs i
enlighet med den här förordningen. 7. Utan att det påverkar tillämpningen av
punkt 6 får kommissionen begära att medlemsstaterna från fall till fall lämnar
uppgifter som är nödvändiga för en effektiv övervakning av åtgärdernas
tillämpning. Härvid ska bestämmelserna i artikel 11.3 och 11.4 tillämpas. Alla
uppgifter som medlemsstaterna lämnar i enlighet med denna artikel ska omfattas
av bestämmelserna i artikel 29.6. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.13 (anpassad) Artikel 25 Kommittéförfarande 1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté
som inrättats genom [rådets förordning (EG) nr 1225/2009[10]]. Denna kommitté ska
vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU)
nr 182/2011. 2. När det hänvisas till denna punkt ska
artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 3. När det hänvisas till denna punkt ska
artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas. 4. När det hänvisas till denna punkt ska
artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 4 i den
förordningen tillämpas. 5. I enlighet med artikel 3.5 i förordning
(EU) nr 182/2011 ska, om det skriftliga förfarandet tillämpas för
antagande av slutgiltiga åtgärder enligt punkt 3 i denna artikel eller för
beslut om inledande eller uteblivet inledande av översyn när åtgärderna upphör
att gälla enligt artikel 18 i den här förordningen, detta förfarande avslutas
utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av ordföranden,
ordföranden så beslutar eller en majoritet av kommittéledamöterna, såsom anges
i artikel 5.1 i förordning (EU) nr 182/2011, så begär. Om det skriftliga
förfarandet tillämpas i andra fall när utkastet till åtgärd har diskuterats i
kommittén, ska förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som
fastställts av ordföranden, ordföranden så beslutar eller en enkel majoritet av
kommittéledamöterna så begär. Om det skriftliga förfarandet tillämpas i andra
fall när utkastet till åtgärd inte har diskuterats i kommittén, ska det
förfarandet avslutas utan resultat om, inom den tidsfrist som fastställts av
ordföranden, ordföranden så beslutar eller minst en fjärdedel av
kommittéledamöterna så begär. 6. Kommittén får överväga varje fråga rörande
tillämpningen av denna förordning som tas upp av kommissionen eller på en
medlemsstats begäran. Medlemsstaterna får begära information och får utbyta
åsikter i kommittén eller direkt med kommissionen. ê 597/2009
(anpassad) Artikel 26 Kontrollbesök 1. Kommissionen ska, om den finner det
lämpligt, genomföra besök hos importörer, exportörer, handlare, agenter,
producenter, branschföreningar och branschorganisationer för att gå igenom
deras bokföring och kontrollera de uppgifter som lämnats om subventionen och
skadan. Avsaknaden av ett riktigt och i rätt tid inkommet svar kan medföra att
kontrollbesök inte genomförs. 2. Kommissionen kan vid behov utföra
undersökningar i tredjeland under förutsättning att de berörda företagen ger
sitt samtycke, att det berörda landet offentligen underrättas och att detta
inte motsätter sig undersökningen. Så snart de berörda företagens samtycke har
erhållits ska kommissionen underrätta myndigheterna i ursprungs- och/eller
exportlandet om namn på och adress till de företag som ska besökas och om de
datum som överenskommits. 3. De berörda företagen ska underrättas om
vilka slags uppgifter som ska kontrolleras vid kontrollbesöket och om alla
ytterligare uppgifter som ska tillhandahållas vid sådana besök, vilket inte
utesluter att ytterligare detaljuppgifter kan infordras mot bakgrund av de
uppgifter som erhålls vid besöket. 4. Vid kontroller som utförs enligt punkterna
1, 2 och 3 ska kommissionen biträdas av tjänstemän från de medlemsstater som
begär det. Artikel 27 Stickprov 1. I de fall där antalet klagande, exportörer
eller importörer, slag av produkter eller transaktioner är stort får
undersökningen begränsas till a) ett rimligt antal parter, produkter
eller transaktioner, varvid begränsningen ska ske med hjälp av statistiskt
representativa stickprov på grundval av de upplysningar som finns tillgängliga
när urvalet görs, eller b) den största representativa
produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas med
beaktande av den tid som står till förfogande. 2. Urvalet av parter, produktslag eller
transaktioner som görs i enlighet med denna artikel åligger kommissionen, men
urvalet ska helst göras i samråd med de berörda parterna och med deras samtycke,
under förutsättning att dessa parter inom tre veckor efter det att
undersökningen inletts ger sig till känna och lämnar tillräckliga uppgifter för
att ett representativt urval ska kunna göras. 3. När undersökningen begränsas enligt denna
artikel ska ett individuellt belopp som motsvarar den utjämningsbara
subventionen beräknas för varje exportör eller producent som inte ursprungligen
valdes ut och som lämnar de nödvändiga upplysningarna inom de tidsfrister som
anges i denna förordning, utom när antalet exportörer eller producenter är så
stort att enskilda undersökningar skulle bli orimligt betungande och hindra att
undersökningen avslutades i rätt tid. 4. Om beslut fattas om stickprov och några
eller alla utvalda parter brister i samarbetet och detta i betydande grad kan
komma att påverka resultatet av undersökningen, får ett nytt stickprov väljas. Om samarbetet fortsätter att uppvisa avsevärda
brister eller om det inte finns tillräckligt med tid för att välja ett nytt
stickprov ska tillämpliga bestämmelser i artikel 28 gälla. Artikel 28 Bristande samarbete 1. I fall då någon berörd part vägrar att ge
tillgång till eller på något annat sätt inte tillhandahåller nödvändiga
uppgifter inom den tid som anges i denna förordning eller på ett påtagligt sätt
hindrar undersökningen, kan beslut om provisoriska eller slutgiltiga, positiva
eller negativa avgöranden, fattas på grundval av tillgängliga uppgifter. Om det visar sig att någon berörd part har
lämnat oriktiga eller vilseledande upplysningar ska dessa lämnas utan beaktande
och tillgängliga uppgifter får användas. Berörda parter bör göras uppmärksamma på
följderna av bristande samarbete. 2. Det förhållandet att svar inte lämnas i
datoriserad form ska inte anses innebära bristande samarbete, förutsatt att den
berörda parten visar att det skulle vara orimligt betungande eller medföra
orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts. 3. Även om de uppgifter som lämnas av en
berörd part inte är fullkomliga i alla hänseenden bör de inte lämnas utan avseende,
förutsatt att eventuella brister inte är sådana att de gör det överdrivet svårt
att åstadkomma ett rimligen tillförlitligt undersökningsresultat, att
uppgifterna lämnas i rätt tid och är kontrollerbara samt att parten har handlat
efter bästa förmåga. 4. Om bevis eller upplysningar inte godtas ska
den part som lämnat dem omedelbart informeras om orsakerna till detta och ges
tillfälle att lämna ytterligare förklaringar inom den fastställda tidsfristen.
Om förklaringarna inte anses tillfredsställande ska underrättelse om skälen
till att dessa bevis eller uppgifter avvisas lämnas och de ska också anges i de
avgöranden som offentliggörs. 5. Om undersökningsresultaten, inbegripet de
som rör utjämningsbara subventioners storlek, grundas på bestämmelserna i punkt
1, framför allt på de uppgifter som lämnas i framställningen, ska
upplysningarna om det är möjligt och med beaktande av tidsfristerna för
undersökningen, kontrolleras genom att jämföras med uppgifter från andra
oberoende källor som kan finnas tillgängliga, exempelvis offentliggjorda
prislistor, officiell importstatistik och uppgifter om tullintäkter, eller
uppgifter som andra berörda parter lämnat under undersökningen. Sådana uppgifter kan, i tillämpliga fall,
inbegripa relevanta upplysningar om världsmarknaden eller andra representativa
marknader. 6. Om någon berörd part inte samarbetar eller
endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom inte lämnas, kan
resultatet bli mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat. Artikel 29 Konfidentiell behandling 1. Uppgifter som till sin karaktär är
konfidentiella (t.ex. på grund av att deras utlämnande skulle medföra en klar
konkurrensfördel för en konkurrent eller innebära en påtaglig nackdel för den
person som lämnar uppgifterna, eller för den person från vilken denne har
erhållit uppgifterna) eller som lämnas konfidentiellt av parter i en
undersökning, ska, om godtagbara skäl härför anförs, behandlas konfidentiellt
av myndigheterna. 2. De berörda parter som lämnar konfidentiella
uppgifter är skyldiga att lämna icke‑konfidentiella sammanfattningar av
dessa. Dessa sammanfattningar ska vara tillräckligt detaljerade för att det ska
vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i
de konfidentiella uppgifterna. Under exceptionella omständigheter får de nämnda
parterna ange att uppgifterna i fråga inte kan sammanfattas. Under sådana
omständigheter ska skälen till att uppgifterna inte kan sammanfattas anges. 3. Om en begäran om konfidentiell behandling
inte anses berättigad och om den person som lämnar uppgifterna inte vill
offentliggöra uppgifterna och inte heller vill tillåta att de lämnas ut i stora
drag eller i sammanfattad form, får dessa uppgifter lämnas utan avseende om det
inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt kan visas att
uppgifterna är riktiga. Ansökningar om konfidentiell behandling ska inte avslås
godtyckligt. 4. Denna artikel ska inte hindra Ö unionens Õ myndigheter från att
lämna ut uppgifter av allmän karaktär, särskilt inte skälen för de beslut som
fattas till följd av denna förordning, och inte heller från att lämna ut de
bevis som Ö unionens Õ myndigheter stödjer
sig på, i den mån det är nödvändigt att redogöra för dessa skäl i samband med
förfaranden i domstol. Ett sådant utlämnande måste ske under beaktande av de
berörda parternas legitima intresse av att deras affärs- eller statshemligheter
inte röjs. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.14 5. Kommissionen och medlemsstaterna, däribland
tjänstemännen hos någon av dessa, får inte yppa några uppgifter vilka mottagits
i enlighet med denna förordning och för vilka uppgiftslämnaren har begärt
konfidentiell behandling, utan uttryckligt tillstånd från den uppgiftslämnaren.
Uppgifter som utväxlas mellan kommissionen och medlemsstaterna eller interna
handlingar som upprättats av unionens eller medlemsstaternas myndigheter får
endast lämnas ut om detta uttryckligen anges i denna förordning. ê 597/2009 6. Uppgifter som mottas i enlighet med denna
förordning får endast användas för de ändamål för vilka de begärdes. Denna bestämmelse ska inte hindra att
uppgifter som mottagits i samband med en undersökning används vid inledandet av
en annan undersökning inom ramen för samma förfarande rörande samma likadana
produkt. Artikel 30 Information
till parterna 1. Klagandena,
importörerna, exportörerna och deras intresseorganisationer samt ursprungs-
och/eller exportlandet får begära att få detaljerad information om de
omständigheter och överväganden som ligger till grund för beslut om
provisoriska åtgärder. En sådan ansökan ska göras skriftligen omedelbart efter
det att de provisoriska åtgärderna har införts och informationen ska därefter
så snart som möjligt tillhandahållas skriftligen. 2. De parter som avses i punkt 1 får begära
att få slutlig information om de väsentliga omständigheter och överväganden som
ligger till grund för en planerad rekommendation om införande av slutgiltiga
åtgärder eller avslutande av en undersökning eller ett förfarande utan att
åtgärder införs, varvid särskild uppmärksamhet ska ägnas information om sådana
omständigheter och överväganden som skiljer sig från dem som användes för de
provisoriska åtgärderna. 3. En begäran om att slutligen få information
ska lämnas skriftligen till kommissionen och, om en provisorisk tull har
tillämpats, vara kommissionen tillhanda senast en månad efter det att
införandet av tullen i fråga offentliggjordes. Om en provisorisk tull inte har
införts ska parterna ha möjlighet att begära att få slutlig information inom
den tidsfrist som fastställs av kommissionen. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.15 4. Den slutliga informationen ska lämnas
skriftligen. Det ska ske så snart som möjligt med beaktande av det nödvändiga i
att skydda konfidentiella uppgifter och normalt sett senast en månad före
inledandet av förfarandena enligt artiklarna 14 och 15. Om kommissionen vid den
tidpunkten inte kan utlämna vissa omständigheter eller överväganden, ska dessa
utlämnas så snart som möjligt. Informationslämnandet ska inte inverka på
något beslut som kommissionen därefter kan komma att fatta, men om ett sådant
beslut fattas på grundval av andra omständigheter och överväganden, ska uppgift
härom överlämnas snarast möjligt. 5. De uppgifter som lämnas efter ett slutligt
utlämnande av uppgifter ska endast beaktas om de inkommer inom en period som i
varje enskilt fall ska fastställas av kommissionen och som ska vara minst tio
dagar, med beaktande av hur brådskande ärendet är. En kortare tidsfrist får
fastställas om ytterligare slutgiltig information måste lämnas. ê 597/2009
(anpassad) Artikel 31 Unionsintresset 1. För att avgöra om ett ingripande ligger i Ö unionens Õ intresse ska en
helhetsbedömning göras av alla berörda parters intressen, inbegripet Ö unionsindustrins Õ, användarnas och
konsumenternas intressen. Ett avgörande enligt denna artikel får endast ske då
alla parter har givits tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt enligt punkt
2. Vid en sådan granskning ska särskild uppmärksamhet ägnas behovet att
undanröja en snedvridning av handeln som följer av skadlig subventionering och
behovet att återställa en effektiv konkurrens. Åtgärder som bestäms på grundval
av konstaterade subventioner och skada får inte tillämpas om myndigheterna med
beaktande av alla tillhandahållna uppgifter med säkerhet kan fastslå att det
inte ligger i Ö unionens Õ intresse att vidta sådana
åtgärder. 2. För att få tillgång till ett trovärdigt
underlag som gör det möjligt för myndigheterna att beakta alla synpunkter och
uppgifter när de fattar beslut om huruvida det ligger i Ö unionens Õ intresse att införa
åtgärder, kan klagandena, importörerna och deras intresseorganisationer,
organisationer som företräder användarna och representativa
konsumentorganisationer ge sig till känna och lämna uppgifter till kommissionen
inom de tidsfrister som anges i tillkännagivandet om inledande av undersökning
avseende utjämningstull. Dessa uppgifter eller lämpliga sammanfattningar därav
ska överlämnas till de övriga parter som anges i denna punkt och de har rätt
att yttra sig över uppgifterna. 3. Parter som har handlat i enlighet med punkt
2 får begära att bli hörda. En sådan begäran ska lämnas inom de tidsfrister som
bestäms i punkt 2 och innehålla uppgift om de särskilda skälen – med
utgångspunkt i Ö unionsintresset Õ – för att höra
parten. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.16 4. Parter som har handlat i enlighet med punkt
2 får yttra sig om tillämpningen av de provisoriska tullar som har införts. För
att dessa synpunkter ska kunna beaktas ska de ha inkommit inom 25 dagar efter det
att åtgärderna i fråga har börjat tillämpas, och synpunkterna eller lämpliga
sammanfattningar av dem ska göras tillgängliga för övriga parter som ska ha
rätt att yttra sig över dem. 5. Kommissionen ska granska de uppgifter som
inlämnats på korrekt sätt och avgöra i vilken omfattning de är representativa,
och resultatet av granskningen ska tillsammans med en bedömning av uppgifternas
trovärdighet överlämnas till kommittén som en del av det utkast till åtgärd som
lämnas in enligt artiklarna 14 och 15. Kommissionen bör ta kommitténs
synpunkter i beaktande på de villkor som anges i förordning (EU)
nr 182/2011. ê 597/2009
(anpassad) è1 37/2014
artikel 1 och bilaga punkt 18.16 6. De parter som har handlat i enlighet med
punkt 2 kan begära att få information om de omständigheter och överväganden som
troligen kommer att ligga till grund för de slutgiltiga besluten. è1 Denna
information ska så långt det är möjligt göras tillgänglig, utan att detta
påverkar sådana beslut som kommissionen senare kan komma att fatta. ç 7. Informationen ska endast beaktas när den
underbyggs av faktiska bevis. Artikel 32 Samband mellan åtgärder avseende
utjämningstull och multilaterala lösningar Om en importerad produkt är föremål för
åtgärder som införs med tillämpning av de förfaranden för tvistlösning som
föreskrivs i subventionsavtalet och dessa åtgärder är tillräckliga för att
undanröja den skada som de utjämningsbara subventionerna vållar, ska varje
utjämningstull som införs för produkten i fråga omedelbart avskaffas eller
tillfälligt upphävas, beroende på omständigheterna. Artikel 33 Slutbestämmelser Denna förordning ska inte utesluta
tillämpningen av a) sådana särskilda bestämmelser som
anges i överenskommelser mellan Ö unionen Õ och tredjeland, b) Ö unionens Õ förordningar
på jordbruksområdet och rådets förordningar (EG) nr 1667/2006[11], (EG) nr 614/2009[12] och (EG) nr 1216/2009[13]. Den här förordningen ska komplettera de förordningarna
och tillämpas utan hinder av alla de bestämmelser i dessa förordningar som
utesluter tillämpning av utjämningstullar, c) särskilda åtgärder, under
förutsättning att sådana åtgärder inte står i strid med förpliktelser enligt GATT
Ö 1994 Õ. ê 37/2014 artikel
1 och bilaga punkt 18.17 Artikel 34 Rapport Kommissionen ska inkludera information om
genomförandet av denna förordning i den årsrapport om tillämpningen och
genomförandet av handelspolitiska skyddsåtgärder som ska föreläggas
Europaparlamentet och rådet enligt [artikel 22a i förordning (EG)
nr 1225/2009]. ê 597/2009
(anpassad) Artikel 35 Upphävande Förordning (EG) nr Ö 597/2009 Õ ska upphöra att
gälla. Hänvisningar till den upphävda förordningen
ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet
med jämförelsetabellen i bilaga VI. Artikel 36 Ikraftträdande Denna
förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts
i Europeiska unionens officiella tidning. Denna
förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På Europaparlamentets vägnar På
rådets vägnar Ordförande Ordförande [1] KOM(87) 868 PV. [2] Se bilaga 3 till del A i slutsatserna. [3] Förslaget finns infört i lagstiftningsprogrammet för 2014.
[4] Se bilaga V till detta förslag. [5] EUT C […], […], s. […]. [6] Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om
skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska
gemenskapen (EGT L 188, 18.7.2009, s. 93). [7] Se bilaga V. [8] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr
182/2011 av den 16 februari 2011om fastställande av allmänna regler och
principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina
genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). [9] Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober
1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s.
1). [10] Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30
november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i
Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 22.12.2009, s. 51). [11] Rådets förordning (EG) nr 1667/2006 av den 7 november 2006
om glukos och laktos (EUT L 312, 11.11.2006, s. 1). [12] Rådets förordning (EG) nr 614/2009 av den 7 juli 2009 om
det gemensamma handelssystemet för äggalbumin och mjölkalbumin (EUT L 181,
14.7.2009, s. 8). [13] Rådets förordning (EG) nr 1216/2009 av den 30 november
2009 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning
av jordbruksprodukter (EUT L 328, 15.12.2009, s. 10). ê 597/2009 BILAGA I FÖRTECKNING ÖVER EXEMPEL PÅ
EXPORTSUBVENTIONER a) Direkta subventioner från offentliga
myndigheter till ett företag eller en industri, vilka är knutna till
exportresultaten. b) System varigenom en exportör får
förfoga över del av intjänad valuta, eller liknande förfarande som innebär
exportbidrag. c) Interna transport- och fraktavgifter
för exportleveranser, som beslutas eller fastställs av offentliga myndigheter
på mer fördelaktiga villkor än de som gäller för inhemska leveranser. d) Offentliga myndigheters
tillhandahållande, direkt eller indirekt genom offentligt beslutade program, av
importerade eller inhemska varor eller tjänster för användning vid tillverkning
av exportvaror på mer fördelaktiga villkor än de som gäller vid
tillhandahållande av likadana varor eller direkt konkurrerande varor eller
tjänster för användning vid tillverkning av varor för inhemsk konsumtion, om
(då det är fråga om varor) villkoren är mer fördelaktiga än de affärsmässiga
villkor[1]
som deras exportörer kan få på världsmarknaderna. e) Befrielse helt eller delvis från,
avskrivning av eller anstånd med direkta skatter[2]
eller sociala avgifter som betalats eller ska betalas av industri- eller
handelsföretag[3],
vilka särskilt beviljas på grund av deras export. f) Särskilda avdrag som har direkt
samband med export eller exportresultat som överstiger dem som beviljas för
tillverkning för inhemsk konsumtion, vid beräkning av underlaget för direkta
skatter. g) Befrielse från eller avskrivning av
indirekta skatter[4]
på tillverkning och distribution av exportvaror utöver de skatter som ska
betalas i fråga om tillverkning och distribution av likadana produkter när
dessa säljs för inhemsk konsumtion. h) Befrielse från, avskrivning av eller
anstånd med ackumulerade indirekta skatter som tagits ut i tidigare led[5] på varor eller tjänster
som används vid tillverkning av exportvaror, utöver befrielse, avskrivning
eller anstånd som medges i fråga om samma slag av ackumulerade indirekta
skatter som tagits ut i tidigare led på varor eller tjänster som använts vid
tillverkning av likadana produkter när dessa säljs för inhemsk konsumtion, dock
förutsatt att befrielse, avskrivning eller anstånd medges i fråga om
ackumulerade indirekta skatter som tagits ut i tidigare led även om befrielse,
avskrivning eller anstånd inte medges när det är fråga om likadana produkter
när dessa säljs för inhemsk konsumtion, om de ackumulerade indirekta skatterna
tas ut på insatsvaror som förbrukas vid tillverkning av exportvaran (varvid
hänsyn tas till normalt bortfall)[6].
Detta led ska tolkas i enlighet med riktlinjerna om förbrukning av insatsvaror
i tillverkningsprocessen i bilaga II. i) Avskrivning eller restitution av
importavgifter[7]
utöver vad som tas ut på importerade insatsvaror som förbrukas vid tillverkning
av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall); förutsatt dock att
ett företag i särskilda fall får använda en kvantitet insatsvaror från
hemmamarknaden som motsvarar och har samma kvalitet och egenskaper som
importvarorna som ersättning för dessa i syfte att dra fördel av denna
bestämmelse, om både importen och motsvarande exporttransaktion sker inom
rimlig tid, som inte får överstiga två år. Detta led ska tolkas i enlighet med
riktlinjerna i bilaga II om förbrukning av insatsvaror i tillverkningsprocessen
och riktlinjerna i bilaga III för att avgöra om restitutionssystem som tillåter
substitution utgör exportsubventioner. j) Offentliga myndigheters (eller
särskilda, av offentliga myndigheter kontrollerade institutioners) tillhandahållande
av exportkreditgarantisystem eller exportkreditförsäkringssystem, av system för
försäkring eller garanti mot ökande kostnader för exportvaror eller system för
försäkring mot valutarisk, till premier som är otillräckliga för att täcka systemens
långsiktiga kostnader och förluster. k) Offentliga myndigheters (eller
särskilda, av offentliga myndigheter kontrollerade eller under dessas
överinseende verksamma institutioners) beviljande av exportkrediter till lägre
räntor än de som de faktiskt måste betala för medel som används för detta
ändamål (eller skulle tvingas betala för lån på internationella
kapitalmarknader av motsvarande medel med samma förfallotid, övriga
kreditvillkor och i samma valuta som exportkrediten), eller deras betalning av
samtliga eller en del av de kostnader som exportörer eller finansiella
institutioner bär för att få krediter, i den mån dessa används för att
säkerställa ekonomiskt betydelsefulla fördelaktiga exportkreditvillkor. En förutsättning är emellertid att
om en WTO-medlem är part i en internationell överenskommelse om officiella
exportkrediter, i vilken minst tolv av de ursprungliga medlemmarna per den 1
januari 1979 deltar (eller en efterföljande överenskommelse som dessa
ursprungliga medlemmar godkänt), eller om en WTO-medlem i praktiken tillämpar
ifrågavarande överenskommelses räntebestämmelser, ska en exportkreditåtgärd som
överensstämmer med de bestämmelserna inte betraktas som en exportsubvention. l) Varje annan offentlig utgift som
utgör en exportsubvention enligt artikel XVI i Gatt 1994. ____________ BILAGA II RIKTLINJER FÖR FÖRBRUKNING AV
INSATSVAROR I TILLVERKNINGSPROCESSEN[8] 1. Rabattsystem för indirekta skatter
kan medge befrielse från, avskrivning av eller anstånd med ackumulerade
indirekta skatter som tagits ut i tidigare led på insatsvaror som förbrukats
vid tillverkningen av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall).
Likaså kan restitutionssystem medge avskrivning eller restitution av
importavgifter som tagits ut på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen
av exportvaran (varvid hänsyn tas till normalt bortfall). 2. Förteckningen över exempel på
exportsubventioner i bilaga I hänvisar till ”insatsvaror som förbrukas i
tillverkningen av exportvaran” i leden h och i. I enlighet med led h kan
rabattsystem för indirekta skatter utgöra en exportsubvention om de leder till
befrielse från, avskrivning av eller anstånd med ackumulerade indirekta skatter
som tagits ut i tidigare led och som är högre än det belopp som faktiskt
betalats i sådana skatter på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av
exportvaran. I enlighet med led i kan restitutionssystem utgöra en
exportsubvention om de leder till avskrivning eller restitution av
importavgifter som är högre än det belopp som faktiskt betalats i sådana
skatter på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran. Båda
leden föreskriver att hänsyn ska tas till normalt bortfall vid bedömningen av
förbrukningen av insatsvaror vid tillverkningen av exportvaran. Led i medger
även substitution, när det är befogat. 3. Vid granskning av om insatsvaror
förbrukats vid tillverkningen av exportvaran, som ett led i en
utjämningstullundersökning enligt denna förordning, ska kommissionen normalt
förfara med ledning av följande principer. 4. Om det hävdas att ett rabattsystem
för indirekta skatter eller ett restitutionssystem medför en subvention genom
alltför stor rabatt eller restitution av indirekta skatter eller importavgifter
på insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran, ska kommissionen
normalt först fastställa om exportlandets offentliga myndigheter har infört och
tillämpar ett system eller förfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror
som förbrukas vid tillverkningen av exportvaran och till vilka mängder. När det
konstaterats att ett sådant system eller förfarande tillämpas, ska kommissionen
normalt granska om systemet eller förfarandet är rimligt, ändamålsenligt och
förenligt med allmänt vedertaget handelsbruk i exportlandet. Kommissionen får,
om nödvändigt, företa vissa praktiska kontroller i enlighet med artikel 26.2
för att kontrollera riktigheten i uppgifterna eller för att förvissa sig om att
systemet eller förfarandet tillämpas effektivt. 5. När ett sådant system eller
förfarande saknas, eller när det är oskäligt, eller när ett skäligt system
finns men inte tillämpas eller inte tillämpas effektivt, bör exportlandet
normalt företa en ytterligare granskning som ska grundas på insatsvaror som
faktiskt förbrukats, i syfte att fastställa om ett alltför stort belopp har
utbetalats. Om kommissionen anser det nödvändigt, får en ytterligare granskning
genomföras i enlighet med punkt 4. 6. Kommissionen ska normalt betrakta
insatsvaror som fysiskt införlivade om sådana insatsvaror används i
tillverkningsprocessen och fysiskt ingår i exportvarorna. En insatsvara måste
inte ingå i den slutliga varan i samma form som när den insattes i
tillverkningsprocessen. 7. När mängden av en särskild
insatsvara som förbrukats vid tillverkningen av exportvaran ska fastställas,
ska hänsyn normalt tas till ”normalt bortfall”, och sådant bortfall ska normalt
anses som förbrukat vid tillverkningen av exportvaran. Med bortfall avses den
del av en viss insatsvara som inte har en fristående funktion i
tillverkningsprocessen, som inte förbrukas vid tillverkningen av exportvaran
(t.ex. på grund av ineffektivitet) och som inte återvinns, används eller säljs
vidare av samma tillverkare. 8. Vid fastställandet av huruvida
påstått bortfall är ”normalt” ska kommissionen beakta tillverkningsprocessen,
den genomsnittliga erfarenheten hos industrin i exportlandet och andra tekniska
faktorer som kan ha betydelse. Kommissionen ska ta särskild hänsyn till om
exportlandets myndigheter har gjort en rimlig beräkning av värdet på
bortfallet, när detta värde ska räknas med för skatte- eller tullrabatten eller
avskrivningen. ____________ BILAGA III RIKTLINJER FÖR ATT AVGÖRA OM
RESTITUTIONSSYSTEM SOM TILLÅTER SUBSTITUTION UTGÖR EXPORTSUBVENTIONER I Restitutionssystem kan medge återbetalning och
restitution av importavgifter på insatsvaror som förbrukas i
tillverkningsprocessen för en annan vara och där export av den senare varan
innehåller inhemska insatsvaror av samma kvalitet och egenskaper som de ersatta
importerade insatsvarorna. Enligt led i i bilaga I, kan restitutionssystem som
tillåter substitution utgöra en exportsubvention om de leder till alltför stor
restitution av de importavgifter som ursprungligen tagits ut på de importerade
insatsvaror för vilka restitution begärs. II Vid granskning av restitutionssystem inom
ramen för en utjämningstullundersökning enligt denna förordning, ska
kommissionen normalt förfara med ledning av följande principer: 1. Enligt led i i bilaga I får
insatsvaror från hemmamarknaden ersätta importerade insatsvaror vid
tillverkningen av en exportvara, om sådana insatsvaror är jämbördiga i
kvantitet och har samma kvalitet och egenskaper som de importerade insatsvaror
som de ersätter. Det är viktigt att system eller förfaranden för kontroll finns
att tillgå för att exportlandets regering ska ha möjlighet att säkerställa och
visa att kvantiteten av insatsvaror för vilka restitution begärs inte
överstiger kvantiteten av exporterade varor av liknande slag, oavsett i vilken
form varorna exporteras, och att värdet av återbetalda importavgifter inte
överstiger de ursprungliga importavgifterna för berörda importerade
insatsvaror. 2. Om det hävdas att ett
restitutionssystem av detta slag medför en subvention ska kommissionen normalt
först avgöra om exportlandets offentliga myndigheter infört och tillämpar ett
kontrollsystem eller kontrollförfarande. Om så konstateras vara fallet, ska
kommissionen i normala fall granska kontrollförfarandet för att bedöma om detta
är rimligt, ändamålsenligt och förenligt med allmänt vedertaget handelsbruk i
exportlandet. I den omfattning som förfarandet anses uppfylla dessa krav och
tillämpas effektivt, anses det inte föreligga någon subvention. Kommissionen
får vid behov och i enlighet med artikel 26.2 göra vissa praktiska kontroller i
syfte att fastställa att uppgifterna är korrekta eller för att förvissa sig om
att systemet eller förfarandet tillämpas effektivt. 3. Om sådana kontrollförfaranden
saknas, eller om de är oskäliga, eller när sådana förfaranden finns och anses
skäliga men inte tillämpas eller inte tillämpas effektivt, kan en subvention
anses föreligga. I sådana fall bör exportlandet göra en ytterligare granskning
av berörda transaktioner i syfte att fastställa om ett alltför stort belopp har
utbetalats. Om kommissionen anser det nödvändigt, får ytterligare granskning företas
i enlighet med punkt 2. 4. Förekomsten av bestämmelser om
restitutionssystem som innebär att exportörer kan begära restitution för en
särskilt utvald importsändning bör inte i sig anses medföra en subvention. 5. En
alltför stor restitution av importavgifter enligt led i i bilaga I ska anses
föreligga när en regering, genom sina restitutionssystem, betalat ränta på
restituerade belopp, i den omfattning som ränta betalats eller ska betalas. ____________ BILAGA IV (Denna bilaga återger bilaga 2 till jordbruksavtalet.
Ord och uttryck som inte definieras här eller som inte är självklara ska tolkas
i enlighet med det avtalet.) INTERNSTÖD: BASEN FÖR UNDANTAG
FRÅN NEDDRAGNINGSÅTAGANDENA 1. Internstöd för vilka undantag från
neddragningsåtagandena begärs ska uppfylla det grundläggande kravet att inte ha
några, eller endast minimala, handelsstörande effekter eller effekter på
produktionen. Följaktligen ska alla internstöd för vilka undantag begärs vara
förenliga med följande grundläggande kriterier, nämligen a) stödet i fråga ska tillhandahållas genom
ett offentligt finansierat statligt program (inklusive uteblivna statliga
intäkter) som inte innefattar transfereringar från konsumenter, och b) stödet i fråga ska inte ha effekten av
prisstöd till producenter, samt stödspecifika kriterier och villkor enligt
nedan. Statliga serviceprogram 2. Allmänna tjänster Internstöd i denna kategori innefattar
utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband med program som ger stöd eller
förmåner till jordbruket eller lantbrukarkåren. De ska inte innefatta direkta
betalningar till producenter eller bearbetare. Sådana program, vilka innefattar
men inte är begränsade till den följande listan, ska uppfylla de allmänna
kriterierna i punkt 1 och stödspecifika villkor där så anges nedan: a) Forskning, inbegripet allmän
forskning, forskning med koppling till miljöprogram och forskningsprogram
angående särskilda produkter. b) Bekämpning av skadegörare och
sjukdomar, inklusive allmänna och produktspecifika åtgärder, såsom
varningssystem, karantän och utrotning. c) Utbildningstjänster, inkluderande
såväl allmänna som fackmässiga utbildningsresurser. d) Fortbildnings- och
rådgivningstjänster, inklusive tillhandahållandet av resurser för att
underlätta överförandet av information och forskningsresultat till producenter
och konsumenter. e) Besiktningstjänster, inbegripet
allmänna besiktningstjänster och inspektion av särskilda produkter av hälso-,
säkerhets-, klassificerings- eller standardiseringsskäl. f) Försäljnings- och
marknadsföringstjänster, inbegripet marknadsinformation, rådgivning och
marknadsföring avseende speciella produkter men exklusive utgifter för
ospecificerade syften som skulle kunna användas av säljare för att minska
försäljningspriset eller ge köparna en direkt ekonomisk förmån. g) Infrastrukturella tjänster,
innefattande: elnät, vägar och andra transportresurser, marknads- och
hamnresurser, anordningar för vattenförsörjning, dammar och dräneringssystem
och infrastrukturinstallationer i anslutning till miljöprogram. I samtliga
fall ska ersättningen endast vara riktad till anskaffning eller uppbyggnad av
anläggningar och ska inte innefatta tillhandahållande på subventionerad basis
av gårdslokaliserade anläggningar andra än sådana som är allmänt tillgängliga
och allmännyttiga. De ska inte innefatta subventioner till insatsvaror eller
driftskostnader eller förmånliga användaravgifter. 3. Offentlig lagerhållning för
försörjningsberedskapsändamål[9] Utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband
med uppbyggandet och lagerhållandet av produkter vilka utgör en integrerad del
av ett program för försörjningsberedskap fastställt i nationell lagstiftning.
Häri kan inbegripas statligt stöd till privat lagring såsom en del av ett
sådant program. Volymen och uppbyggandet av sådana lager ska
motsvara förutbestämda nivåer relaterade enbart till försörjningsberedskap.
Processen för lageruppbyggnad och avyttring ska vara finansiellt transparent.
Statliga livsmedelsinköp ska göras till gällande marknadspriser, och
försäljningar från försörjningsberedskapslager ska inte ske under det gällande
inhemska marknadspriset för produkten och kvaliteten i fråga. 4. Internt livsmedelsbistånd[10] Utgifter (eller uteblivna intäkter) i samband
med tillhandahållandet av internt livsmedelsbistånd till delar av befolkningen
i nöd. Berättigandet till att erhålla
livsmedelsbiståndet ska vara klart definierat enligt kriterier knutna till
näringsmässiga mål. Sådant stöd ska ha formen av direkt tillhandahållande av
livsmedel till de berörda eller tillhandahållande av resurser för att
möjliggöra för berättigade mottagare att köpa livsmedel antingen till
marknadspriser eller subventionerade priser. Statliga livsmedelsinköp ska göras
till gällande marknadspriser och finansieringen och administrationen av stödet
ska vara transparent. 5. Direkta utbetalningar till
producenter Stöd tillhandahållet genom direkta
utbetalningar (eller uteblivna intäkter, inklusive betalningar in natura) till
producenter för vilka undantag från neddragningsåtaganden begärs ska uppfylla
de grundläggande kriterierna enligt punkt 1 ovan, plus särskilda kriterier för
de speciella former av direkta utbetalningar såsom anges i punkterna 6‑13
nedan. Undantag från neddragning för varje existerande eller ny form av direkt
utbetalning annan än som anges i punkterna 6–13, ska överensstämma med
kriterierna i punkt 6 b–e utöver de allmänna kriterierna i punkt 1. 6. Avlänkat inkomststöd a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara fastslaget enligt klart definierade kriterier såsom inkomst, ställning
som producent eller markägare, faktoranvändning eller produktionsnivå under en
definierad och fast basperiod. b) Storleken på sådana utbetalningar ett
visst år ska inte vara knuten till eller grundas på form av eller storlek på
produktion (inklusive djurenheter) som bedrivits av producenten under något år
efter basperioden. c) Storleken på sådana utbetalningar ett
visst år ska inte vara knuten till eller grundas på priser, inhemska eller
internationella, tillämpade på produktion bedriven under något år efter
basperioden. d) Storleken på sådana utbetalningar ett
visst år ska inte vara knuten till eller grundas på produktionsfaktorer använda
under något år efter basperioden. e) Krav på produktion ska inte ställas för
att sådana utbetalningar ska göras. 7. Statligt finansiellt deltagande
i inkomstförsäkrings- och inkomstskyddsprogram a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara bestämt av en inkomstförlust, endast beaktande inkomster erhållna från
jordbruket, vilken är större än 30 % av genomsnittlig bruttoinkomst eller
motsvarande i nettoinkomsttermer (undantaget betalningar från detta program
eller liknande system) under den föregående treårsperioden eller ett
treårsgenomsnitt grundat på den föregående femårsperioden, med undantag för den
högsta och den lägsta noteringen. Varje producent som uppfyller denna
förutsättning ska vara berättigad att erhålla utbetalning. b) Det utbetalade beloppet ska kompensera
för mindre än 70 % av producentens inkomstförlust under det år producenten
blir berättigad att erhålla detta stöd. c) Storleken på sådant stöd ska endast vara
knuten till inkomst; den ska inte knytas till form av eller storlek på
produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten eller till priser,
inhemska eller internationella, tillämpade på sådan produktion eller på
nyttjade produktionsfaktorer. d) I de fall producenten samma år erhåller
stöd enligt denna punkt och enligt punkt 8 nedan (bistånd vid naturkatastrofer)
ska de totala utbetalningarna uppgå till högst 100 % av producentens
totala förlust. 8. Utbetalningar (gjorda
antingen direkt eller genom statligt finansiellt deltagande i
skördeförsäkringsprogram) för hjälp vid naturkatastrofer a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska endast vara aktuellt efter formellt erkännande av statliga myndigheter att
en naturkatastrof eller liknande katastrof (inklusive sjukdomsutbrott,
hemsökelse av skadedjur, kärnolyckor och krig på medlemmens territorium) har
förekommit eller förekommer och fastställas på grundval av en
produktionsförlust vilken överstiger 30 % av den genomsnittliga
produktionen under den föregående treårsperioden eller ett treårsgenomsnitt
grundat på den föregående femårsperioden, med undantag för den högsta och
lägsta noteringen. b) Utbetalningar efter katastrofer ska
endast tillämpas på förlust av inkomst, djur (inbegripet utbetalningar i
samband med veterinär behandling av djur), land eller andra produktionsfaktorer
till följd av naturkatastrofen i fråga. c) Utbetalningar ska kompensera högst för
den totala kostnaden för att ersätta sådana förluster och ska inte kopplas till
krav på eller angivande av typ eller kvantitet på framtida produktion. d) Utbetalningar gjorda under en katastrof
ska inte överstiga den nivå som krävs för att förhindra eller mildra
ytterligare förlust enligt kriteriet i led b ovan. e) I de fall en producent samma år erhåller
utbetalningar enligt denna punkt och enligt punkt 7 (inkomstförsäkrings- och
inkomstskyddsprogram) ska den totala summan av sådana utbetalningar uppgå till
högst 100 % av producentens totala förlust. 9. Stöd till strukturell
anpassning givet genom program för att producenter ska kunna dra sig tillbaka a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i program
utformade för att underlätta för personer sysselsatta med produktion av
säljbara jordbruksvaror att dra sig tillbaka eller övergå till icke
jordbrukande aktiviteter. b) Utbetalningarna ska vara villkorade till
att mottagaren fullständigt och permanent upphör med produktion av säljbara
jordbruksvaror. 10. Stöd till strukturell
anpassning givet genom program för tillbakadragande av resurser a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i program
utformade för att ta bort mark och andra resurser, inklusive djur, från
produktion av säljbara jordbruksvaror. b) Utbetalningarna ska vara villkorade till
borttagande av mark från produktion av säljbara jordbruksvaror under minst tre
år och i fråga om djur att de slaktas eller slutgiltigt och permanent avyttras. c) Utbetalningar ska inte vara kopplade till
krav på eller angivande av någon alternativ användning av sådana marker eller
andra resurser som innebär produktion av säljbara jordbruksprodukter. d) Utbetalningar ska varken vara knutna till
form eller kvantitet av produktion eller till priser, inhemska eller
internationella, gällande för produktion på den mark eller de resurser som
fortfarande används för produktion. 11. Stöd till strukturell
anpassning givet genom investeringsstöd a) Berättigandet till sådana betalningar ska
vara bestämt genom hänvisning till klart definierade kriterier i statliga
program utformade att stödja den finansiella eller fysiska omstruktureringen av
en producents verksamhet som svar på sakligt påvisade strukturella nackdelar.
Berättigandet till sådana program kan också vara grundat på klart definierade
statliga program för privatisering av jordbruksmark. b) Storleken på sådana utbetalningar under
ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på slag av eller volym på
produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten under något år efter
basperioden annat än vad som stadgas under kriteriet i led e. c) Storleken på sådana utbetalningar under
ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på priser, inhemska eller
internationella, gällande för produktion bedriven under något år efter
basperioden. d) Utbetalningarna ska endast ske under den
period som är nödvändig för genomförandet av avsedd investering. e) Utbetalningarna ska inte vara kopplade
till krav på eller angivande av vilka jordbruksprodukter som ska produceras av
mottagarna utöver att de inte producerar en speciell produkt. f) Betalningarna ska vara begränsade till
det belopp som krävs för att kompensera för den strukturella nackdelen. 12. Utbetalningar enligt
miljöprogram a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara bestämt som en del av klart definierade statliga miljö- och
naturvårdsprogram och vara kopplat till att särskilda villkor i det statliga
programmet uppfylls, inbegripet villkor knutna till produktionsmetoder eller
insatsvaror. b) Utbetalningsbeloppet ska vara begränsat
till de extra kostnader eller förluster av inkomst som uppfyllandet av det
statliga programmet medför. 13. Utbetalningar enligt
regionala stödprogram a) Berättigandet till sådana utbetalningar
ska vara begränsat till producenter i missgynnade regioner. Varje sådan region
ska vara ett klart avgränsat, sammanhängande geografiskt område med en
definierbar ekonomisk och administrativ identitet, bedömt som missgynnat på
grundval av neutrala och objektiva kriterier som är klart uttryckta i lag eller
förordning och som anger att regionens svårigheter beror på mer än temporära
omständigheter. b) Storleken på sådana utbetalningar under
ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på form av eller storlek
på produktion (inklusive djurenheter) bedriven av producenten under något år
efter basperioden annat än för att minska denna produktion. c) Storleken på sådana utbetalningar under
ett givet år ska inte vara knuten till eller grundad på priser, inhemska eller
internationella, gällande för produktion bedriven under något år efter
basperioden. d) Utbetalningar ska bara vara tillgängliga
för producenter i stödberättigade regioner, men de ska vara generellt
tillgängliga för samtliga producenter inom sådana regioner. e) Där stödet relateras till
produktionsfaktorer ska utbetalningar göras med ett successivt minskande belopp
ovanför en tröskelnivå för berörd faktor. f) Utbetalningarna ska vara begränsade till
de extra kostnader eller den förlust av inkomster som bedrivandet av
jordbruksproduktion i det bestämda området innebär. ____________ é BILAGA V Upphävd förordning och dess
ändringsförordning Rådets förordning (EG) nr 597/2009 (EUT L 188, 18.7.2009, s. 93) || || || Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 37/2014 (EUT L 18, 21.1.2014, s. 1) || Endast punkt 18 i bilagan _____________ ANNEX VI Jämförelsetabell Förordning (EG) nr 597/2009 || Denna förordning Artiklarna 1 – 11 || Artiklarna 1 – 11 Artikel 12.1 – 12.4 || Artikel 12.1 – 12.4 Artikel12.6 || Artikel 12.5 Artiklarna 13 och 14 || Artiklarna 13 och 14 Artikel 15.1 || Artikel 15.1 Artikel 15.2, första meningen || Artikel 15.2, första stycket Artikel 15.2, andra meningen || Artikel 15.2, andra stycket Artikel 15.3 || Artikel 15.3 Artiklarna 16 – 27 || Artiklarna 16 – 27 Artikel 28.1 – 28.4 || Artikel 28.1 – 28.4 Artikel 28.5, första meningen || Artikel 28.5, första stycket Artikel 28.5, andra meningen || Artikel 28.5, andra stycket Artikel 28.6 || Artikel 28.6 Artiklarna 29 – 33 || Artiklarna 29 – 33 Artikel 33a || Artikel 34 Artikel 34 || Artikel 35 Artikel 35 || Artikel 36 Bilagorna I – IV || Bilagorna I – IV Bilaga V || - Bilaga VI || - - || Bilaga V - || Bilaga VI ____________ [1] Med uttrycket ”affärsmässiga villkor” avses att valet
mellan inhemska eller importerade varor är fritt och enbart påverkas av
affärsmässiga överväganden. [2] I denna förordning avses med
– direkta skatter: skatter på löner, vinster, räntor,
hyror, royalties och alla andra former av
inkomst samt skatter på fast egendom,
– importavgifter: tullar, avgifter och andra statliga
pålagor som inte finns uppräknade på annan
plats i denna fotnot och som tas ut på import,
– indirekta skatter: försäljnings-, tillverknings-,
omsättnings-, mervärdes-, koncessions-,
stämpel-, överlåtelse-, lager- och utrustningsskatter,
gränsskatter och alla andra skatter än
direkta skatter och importavgifter,
– indirekt skatt som tagits ut i tidigare led: skatter som
tas ut på varor och tjänster som direkt
eller indirekt används för tillverkning av produkten,
– ackumulerade indirekta skatter: sådana flerledsskatter
som tas ut där det inte finns något
system för efterföljande kreditering av skatten, om de varor
och tjänster som beskattas i ett
tillverkningsled används i ett efterföljande tillverkningsled,
– avskrivning av skatter: även skatteåterbetalning eller
skatteavdrag,
– avskrivning eller restitution: hel eller delvis befrielse
från eller anstånd med importavgifter. [3] Uppskov behöver inte innebära en exportsubvention, t.ex.
då skäliga ränteavgifter tas ut. [4] Se fotnot 2. [5] Se fotnot 2. [6] Led h gäller inte för system för mervärdesskatt eller
gränsskattejusteringar som används i stället för sådana system. Problemet
rörande alltför stor avskrivning av mervärdesskatter regleras uteslutande av
led g. [7] Se fotnot 2. [8] Insatsvaror förbrukade vid tillverkningsprocessen är
insatsvaror som fysiskt införlivas i slutvaran, energi, bränsle och olja som
används i tillverkningsprocessen och katalysatorer som förbrukas när de används
för att framställa exportvaran. [9] För tillämpningen av punkt 3 i denna bilaga ska statliga
lagerhållningsprogram i syfte att trygga försörjningsberedskapen i
utvecklingsländer och vilkas verksamhet är transparent och skött i enlighet med
officiellt publicerade kriterier eller riktlinjer, anses vara i
överensstämmelse med bestämmelserna i denna punkt, inklusive program under
vilka lager av livsmedel för försörjningsberedskapsändamål anskaffas och
frisläpps till administrativa priser, förutsatt att differensen mellan anskaffningspris
och det externa referenspriset är beaktad i AMS. [10] För tillämpningen av punkterna 3 och 4 i denna bilaga ska
anskaffandet av livsmedel till subventionerade priser med syfte att möta
livsmedelsbehov hos fattiga stads- eller landsbygdsbor i utvecklingsländer på
en regelbunden bas till skäliga priser anses vara förenligt med bestämmelserna
i denna punkt.