This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013SC0472
COMMISSION STAFF WORKING DOCUMENT EXECUTIVE SUMMARY OF THE IMPACT ASSESSMENT Accompanying the Document Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the protection of undisclosed know-how and business information (trade secrets) against their unlawful acquisition, use and disclosure
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas
/* SWD/2013/0472 final */
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas /* SWD/2013/0472 final */
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS
AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till Europaparlamentets och
rådets direktiv om att skydda know-how och
företagsinformation (företagshemligheter) som inte har röjts från att olagligen
anskaffas, utnyttjas och röjas
1. Inledning och samråd Den 3 mars 2010 antog kommissionen en strategi
för smart och hållbar tillväxt för alla (Europa 2020), som föreskriver en
förstärkning av kunskap och innovation som drivkrafter för unionens ekonomiska
tillväxt. Genom flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen åtog sig kommissionen
att förbättra företagens ramvillkor för innovation, bl.a. genom optimering av
immateriella rättigheter. Den 24 maj 2011 antog kommissionen i detta
sammanhang en övergripande strategi för en väl fungerande inre marknad för
immateriella rättigheter. Första skedet för varje patent, formgivning
eller varumärke är hemligt (lanseringen av en ny produkt, en ny
revolutionerande medicin, prototypen för en ny bilmotor osv.). Innan en
immateriell rättighet erhålls är företag sårbara inför hotet om stöld av
värdefull forskningsinformation och kunskap. Genom lagar om företagshemligheter
minimeras de risker som innovativa företag och forskningsorgan står inför,
genom att möjlighet skapas till rättslig prövning i samband med olagliga
tillgrepp av FoU-resultat, know-how och annan värdefull information. Företagshemligheter har avgörande betydelse
för forskningssamverkan och öppen innovation inom den inre marknaden, som
kräver utbyte av värdefull information mellan flera samarbetspartner i olika
medlemsstater. Skyddet av företagshemligheter är dock otillräckligt i unionen.
Innovativa företag och forskningsinstitutioner utsätts i allt större
utsträckning för angrepp, både inom och utanför unionen, och bristen på en
gemensam och sund rättslig ram begränsar deras förmåga att fullt ut utnyttja
sin potential som drivkraft för ekonomisk tillväxt och sysselsättning. I denna konsekvensbedömning analyseras de
bakomliggande orsakerna till detta problem och hur en lösning kan se ut. Kommissionen har använt extern expertis. I två
externa studier har det rättsliga skyddet för företagshemligheter i EU bedömts
och den ekonomiska litteraturen i ämnet studerats. I samband med en av dessa
studier deltog 537 företag i en undersökning (2012 års undersökning) och
kommissionen höll ett offentligt samråd med 386 uppgiftslämnare. 2. Bakgrund, problemformulering
och subsidiaritet Det finns belägg för att företag, oberoende av
storlek, värderar företagshemligheter minst lika högt som patent och andra
former av immateriella rättigheter. Företagshemligheter är särskilt viktiga för
små och medelstora företag och nystartade företag. Företagshemligheter är också
av betydelse när det gäller att skydda icke-teknisk innovation. Tjänstesektorn
står för över 70 % av EU:s BNP och är mer beroende av företagshemligheter
och mindre av patent än tillverkningssektorn. Med tanke på det ekonomiska värdet av en
företagshemlighet kan konkurrenter också försöka att anskaffa den på ett olagligt
sätt, t.ex. genom stöld, otillåten kopiering, brott mot konfidentialitet osv.,
och därefter missbruka den. Flera trender (globalisering, utkontraktering,
längre leveranskedjor, ökad användning av informations- och
kommunikationsteknik osv.) tyder på att risken för angrepp på
företagshemligheter ökar med tiden. I en undersökning uppgav ett av fem företag
att de drabbats av angrepp eller försök till angrepp i EU under de senaste tio
åren. Trots företagshemligheternas betydelse och
hoten mot dem tar den rättsliga ramen i EU lite hänsyn till detta fenomen. Det
finns inga EU-bestämmelser, och skyddet i nationella regler mot angrepp på
företagshemligheter är inte enhetligt. Få medlemsstater har civilrättsliga
eller straffrättsliga lagar som särskilt omfattar angrepp på
företagshemligheter, och de flesta av dem förlitar sig på de allmänna reglerna
om illojal konkurrens eller skadestånd, och på vissa straffrättsliga
bestämmelser. Skillnader i nationell lagstiftning leder till
ett splittrat rättsligt skydd mot angrepp på företagshemligheter på den inre
marknaden. Detta framgår av följande tabell som innehåller en jämförelse av
medlemsstaternas lagar med flera utvalda viktiga åtgärder som ett sådant
rättsligt skydd skulle kunna förväntas erbjuda: Uppdelningen av det rättsliga skyddet (utvalda åtgärder) Källa: Baker & McKenzie (2013). Utvalda åtgärder || AT || BE || BG || CY || CZ || DE || DK || EE || EL || ES || FI || FR || HU || IE || IT || LT || LU || LV || MT || NL || PL || PT || RO || SE || SI || SK || UK Definition av företagshemlighet i civilrättslig lagstiftning || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Tillgång till föreläggande mot tredje part i god tro || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Förelägganden utan tidsbegränsning || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Tillgång till order för destruktion av företagshemligheter/slutliga varor || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Beräkning av skadestånd på grundval av rimlig royalty || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Uppföranderegler om bevarande av konfidentialitet (civilrättsligt förfarande) || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Tillräcklig straffrättslig lagstiftning || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Anm.: Tom ruta innebär att det inte finns någon motsvarighet till åtgärden i nationell lagstiftning. –
a) Skyddets omfattning: få medlemsstater har någon
definition av företagshemligheter och angrepp, och vissa har över huvud taget
inga särskilda bestämmelser om företagshemligheter. –
b) Rättsmedel: möjlighet till förbudsföreläggande
för att stoppa alla fall där tredje man missbrukar företagshemligheter finns
inte alltid (t.ex. när den företagshemlighet som angripits har överförts till
tredje man i god tro; det är inte alltid möjligt att erhålla förelägganden utan
tidsbegränsning; order om förstöring av slutliga varor och radering av den
angripna informationen, eller återlämnande av den till den ursprungliga
innehavaren av företagshemligheten, är inte alltid möjligt; traditionella
regler om beräkning av skadestånd (faktiska förluster/utebliven vinst) är ofta
olämpliga i fall av angrepp på företagshemlighet, och alternativa metoder
(t.ex. storlek på royalty som skulle ha betalats enligt ett licensavtal) finns
inte i alla medlemsstater. –
c) Konfidentialitet för företagshemligheter under
civilrättsliga förfaranden: nationella bestämmelser är oftast inte tillräckliga
för att sådan konfidentialitet ska kunna säkerställas, vilket kan leda till
definitiv förlust av företagshemligheten om den som utsätts väljer att
processa. Denna risk avskräcker den som utsatts för angrepp på
företagshemligheter från att söka rättslig prövning. –
d) Stöld av företagshemligheter är ett brott i
många, men inte alla, medlemsstater, och påföljderna kan vara väldigt olika. Detta uppsplittrade skydd innebär att
användningen av rättstvister för att hindra tredje parter från att angripa
företagshemligheter i en gränsöverskridande miljö blir ett otillförlitligt
verktyg för skyddet av immateriella rättigheter. Det försvagar också skyddet
för EU:s innovatörer mot att varor med ursprung i tredjeländer tillverkas med
hjälp av företagshemligheter som stulits från dem. Praxis bekräftar att
nationella regler inte är intressanta för innehavare av företagshemligheter
eftersom företag sällan inför domstol försvarar företagshemligheter som
angripits. Följande två huvudproblem har
identifierats: 1) Incitamenten är inte optimala för
gränsöverskridande innovativ verksamhet. När det finns risk för angrepp på företagshemligheter
och det rättsliga skyddet är ineffektivt påverkas incitamenten för innovation
(även på gränsöverskridande nivå) på grund av följande: –
i) Det lägre förväntade värdet av innovationer som
bygger på företagshemligheter och den högre kostnaden för att skydda dem. Å ena
sidan, ju större sannolikheten är för angrepp på en företagshemlighet utan att
dess ägare kan ha mycket hopp om kompensation för de skador som denne kan
åsamkas, desto lägre blir den förväntade avkastningen för ägaren. Å andra sidan,
ju svagare det rättsliga skyddet är desto mer måste varje innovatör investera i
egna skyddsåtgärder. Av de svarande i 2012 års undersökning pekade 35 % på
ökade utgifter för skyddsåtgärder som en direkt följd av angrepp (eller försök
till sådant). –
ii) Den högre affärsrisken när man delar med sig av
företagshemligheter. Enligt 2012 års undersökning t.ex. skulle 40 % av
företagen i EU avstå från att dela företagshemligheter med andra parter på
grund av rädsla för att förlora konfidentiell information genom missbruk eller
utlämnande utan deras samtycke. 2) Konkurrensfördelar som bygger på
företagshemligheter är i riskzonen (minskad konkurrenskraft): det uppsplittrade
rättsliga skyddet inom EU garanterar inte ett jämförbart skydd och lika
möjligheter till rättslig prövning inom den inre marknaden, vilket sätter
konkurrensfördelar som bygger på företagshemligheter, oavsett om de är
förknippade med innovation eller inte, på spel och underminerar
konkurrenskraften hos innehavarna av företagshemligheter. Den europeiska
kemiska industrin t.ex., som i hög grad förlitar sig på processinnovation som
bygger på företagshemligheter, uppskattar att angrepp på en företagshemlighet
ofta kan leda till en minskning av omsättningen med upp till 30 %. Detta
äventyrar också innovatörens möjligheter att få rimlig avkastning på
utnyttjandet av dennes företagshemlighet. Innovativa företag, särskilt små och
medelstora företag, påverkas negativt och innovationssamarbetet på den inre
marknaden undergrävs. Till följd av skillnaderna i skyddsnivåer är vissa
företag bättre förberedda än andra på att möta utmaningarna från en
informationsbaserad ekonomi och utnyttja en effektiv infrastruktur för
immateriella rättigheter. Den splittrade rättsliga ramen hindrar innovatörer
från att utnyttja den fulla potentialen över gränserna på den inre marknaden.
Detta leder till en kedjereaktion när det gäller investeringar, jobb och
ekonomisk tillväxt. I avsaknad av EU-åtgärder (grundscenario)
kommer de rättsliga medel som medlemsstaterna tillhandahåller ägare av
företagshemligheter för deras försvar inte att räcka till för att åtgärda de
negativa konsekvenserna av angrepp på företagshemligheter. 3. Subsidiaritet EU:s åtgärder skulle kunna baseras på artikel
114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom bättre
förutsättningar för innovation och ökad effektivitet när det gäller
immateriella rättigheter på den inre marknaden är själva kärnan i initiativet. Subsidiaritetsprincipen
skulle respekteras eftersom medlemsstaterna inte på egen hand kan uppnå målen
för initiativet. EU-åtgärder behövs i synnerhet för att inrätta en rättslig ram
som kan skydda och därmed öka det gränsöverskridande utbytet av
innovationsrelaterade företagshemligheter bland forsknings- och affärspartner,
genom att säkerställa att vinsterna med angrepp på sådan information minimeras,
om de inte helt elimineras. Detta flöde av information är mycket viktigt för
utnyttjandet av innovationer i EU och för FoU. 4. Mål Allmänt mål: Se
till att konkurrenskraften bland europeiska företag och forskningsorgan som
bygger på know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har
röjts är tillräckligt skyddad, och förbättra villkoren/ramarna för utveckling
och utnyttjande av innovation och kunskapsöverföring inom den inre marknaden. Särskilt mål:
Effektivisera det rättsliga skyddet mot angrepp på företagshemligheter på den
inre marknaden. Detta särskilda mål integreras i EU:s bredare
strategi för att främja och förbättra effektiviteten när det gäller
infrastrukturen för immateriella rättigheter inom den inre marknaden, med
hänsyn till målen i Europa 2020-strategin beträffande innovation (jfr.
Innovationsunionen). Detta är förenligt med EU:s och
medlemsstaternas internationella åtaganden på detta område (jfr. avtalet om handelsrelaterade
aspekter av immaterialrätter). 5. Jämförelse mellan alternativ Sammanfattad jämförelse av alternativen || Effektivitet* [per operativt mål] || Effektivitet & kostnader** Alternativ || Skydd med jämförbar omfattning || Tillräckliga och jämförbara möjligheter till rättslig prövning || Bevarande av konfidentialitet vid rättstvister || Avskräckande effekt || Kostnader || Effektivitet 1. Status quo. || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 2. Information/medvetenhet om möjligheter till rättslig prövning vid angrepp på företagshemligheter. || 0 || 0/+ || 0 || 0/+ || H || L 3. Olaglighet när det gäller angrepp på företagshemligheter. || ++ || + || + || + || M || M 4. Konvergens när det gäller nationella civilrättsliga rättsmedel mot angrepp på företagshemligheter. || ++ || ++ || ++ || ++ || M || H 5. Konvergens när det gäller nationella civilrättsliga och straffrättsliga rättsmedel mot angrepp på företagshemligheter. || +++ || ++ || ++ || +++ || H || M * Jämförelse med grundscenariot: --- mycket kraftig
försämring av situationen; -- kraftig försämring av situationen; - mindre
försämring; 0 ingen relevant förändring; + mindre förbättring; ++ kraftig
förbättring; +++ mycket kraftig förbättring. **
Övergripande bedömning av alternativet med beaktande av hur målen uppfyllts. L:
Låg; M: Medel; H: Hög. Med alternativ 1 skulle utgifterna för
skyddsåtgärder förbli höga och företagen vara tveksamma till samverkan i
gränsöverskridande innovationsnätverk. Överdriven fokusering på förebyggande
skulle leda till strängare krav på anställda och minskad yrkesmässig rörlighet.
Begränsade incitament för innovation skulle hämma skapandet av
arbetstillfällen. Högre kostnader har proportionellt sett större påverkan på
små och medelstora företag. EU:s ekonomi skulle bli sämre än vad som hade varit
möjligt när det gäller sysselsättning, innovation och tillväxt, och konsumenterna
skulle få begränsad tillgång till innovativa produkter och tjänster. Alternativ 2 skulle förbättra möjligheterna
för upphovsmän och uppfinnare att klara av problemen med angrepp på
företagshemligheter, och därmed skapa ökat förtroende. Detta alternativ skulle
emellertid inte på ett effektivt sätt leda till att målet uppnås, eftersom det
genererar ytterligare kostnader och resurser för sammanställning, presentation
och kontinuerlig uppdatering av information på alla språk och regelbundna
insatser för ökad medvetenhet, eftersom innehavarna av företagshemligheter
fortfarande skulle ha en svag ställning när det gäller angrepp på
företagshemligheter, och eftersom skyddet i EU även fortsättningsvis skulle
vara ojämnt, och varor som tillverkats i en medlemsstat med låg skyddsnivå
skulle cirkulera på den inre marknaden. Med alternativen 3, 4 och 5 skulle det
harmoniserade skyddet av företagshemligheter garantera ett likvärdigt rättsligt
skydd och större rättssäkerhet. Detta kommer att –
i) stärka företagens konkurrenskraft till följd av
bättre gränsöverskridande skydd av företagens konkurrensfördelar, och förbättra
resursfördelningen eftersom mindre investeringar i skyddsåtgärder kan
förväntas, vilket frigör resurser för mer produktiva investeringar, och –
ii) öka incitamenten för (gränsöverskridande)
innovativ verksamhet, till följd av det förväntade högre värdet på
företagshemligheter och det ökade skyddet för gränsöverskridande
kunskapsutbyte. Dessa konsekvenser bör leda till positiva
effekter när det gäller innovation (ökade investeringar i innovation,
gränsöverskridande kunskapsutbyte och sidoeffekter), den inre marknaden för
gränsöverskridande kreativitet och verksamhet som rör immateriella rättigheter.
Dessa konsekvenser kan i slutändan gynna den ekonomiska tillväxten och
konsumenternas valmöjligheter och tillgång till nya produkter och tjänster.
Dessa alternativ kan också bidra till att göra det lättare för (högt)
kvalificerade anställda (de som ger upphov till eller har tillgång till
företagshemligheter) att byta arbetsgivare på den inre marknaden eller att
starta eget företag. Med alternativ 3 uppmanas bara medlemsstaterna
att tillhandahålla effektiva och proportionella rättsmedel utan att närmare
specificera dem, och detta skulle därför omfatta endast en del av de
bestämmelser som krävs för en effektiv rättslig ram för skydd mot angrepp på
företagshemligheter. Det skulle dessutom inte säkerställa någon avsevärd
harmonisering när det gäller en företagshemlighets konfidentialitet i samband
med en rättstvist. Eventuella kärande skulle fortfarande behöva göra olika
riskbedömningar i varje medlemsstat. Minskningen av informationskostnaderna
skulle bli begränsad. Alternativ 4 skulle ha samma ovan nämnda
positiva effekter som alternativ 3, men skulle dessutom innebära harmoniserade
åtgärder för att stoppa tredje part från att använda/utnyttja angripna
företagshemligheter, i förekommande fall inbegripet import från tredje land.
Det skulle också medföra större säkerhet när det gäller bevarande av
konfidentialitet i samband med rättstvister genom att en gemensam rättslig ram
inrättas, vilket gör att de kostnader och risker kan undvikas som är
förknippade med den otillräckliga konvergensen och nackdelarna i alternativ 3.
Bättre verktyg för kontroll av efterlevnaden och förbättrad skadekompensation
samt bättre garantier för att en företagshemlighets konfidentialitet kan
bevaras i samband med en rättstvist ger investerarna större säkerhet, vilket
gynnar investeringar i innovation, särskilt i gränsöverskridande sammanhang, vilket
därmed bidrar till att den inre marknaden fungerar bättre. Alternativ 5 skulle komplettera alternativ 4
med konvergens på det straffrättsliga området och därmed stärka reglernas
avskräckande effekt och ge ökad tillgång till bevis till följd av tillsynsmyndigheternas
utredningsbefogenheter. Alternativ 5 skulle emellertid gå längre än det
nuvarande skyddet av immateriella rättigheter enligt straffrätten, som för
närvarande inte är harmoniserat på EU-nivå. Enligt proportionalitetsprincipen
ska straffrättsliga åtgärder dessutom alltid vara en sista utväg, och det måste
undersökas om de föreslagna ändringarna i civilrätten redan i sig är
tillräckliga för att nå målen. Alternativ 4 är lämpligast. Val av rättsligt instrument: eftersom ett icke bindande rättsligt instrument inte skulle
säkerställa de positiva effekterna skulle detta alternativ behöva genomföras
genom ett direktiv. 6. Övergripande konsekvenser av
det föreslagna alternativet Konvergens när det gäller civilrättsliga
rättsmedel skulle ge innovativa företag möjlighet att skydda sina rättmätiga
företagshemligheter mer effektivt i hela EU. Om innehavarna av
företagshemligheter kunde lita på att konfidentialitet råder under en process
skulle de också vara mer benägna att söka rättsligt skydd mot potentiella
skador till följd av angrepp på företagshemligheter. Den ökade
rättssäkerheten och konvergensen när det gäller lagstiftning enligt
alternativ 4 skulle bidra till att öka värdet på de innovationer som företagen
försöker skydda som företagshemligheter, eftersom risken för angrepp skulle
minska. Detta alternativ skulle också ge positiva
effekter för den inre marknadens funktion; det bör göra det möjligt för
företag, särskilt små och medelstora företag, och forskare att bättre utnyttja
sina innovativa idéer genom samarbete med de bästa partnerna i EU. Detta
incitament till innovation, och till att skapa sådana mer effektivt, samt
kostnadsbesparingarna till följd av nuvarande överdrivna skyddsåtgärder skulle
bidra till att öka den privata sektorns investeringar i FoU på den inre
marknaden. En jämförbar skyddsnivå i hela EU när det
gäller företagshemligheter skulle garantera att import av varor från tredjeländer,
när sådana varor har framställts med hjälp av angripna företagshemligheter,
skulle kunna stoppas var som helst i EU under likvärdiga villkor. Samtidigt bör konkurrensen inte
begränsas eftersom inga exklusiva rättigheter ges och alla konkurrenter har
möjlighet att oberoende av varandra skaffa sig den kunskap som skyddas genom en
företagshemlighet (inbegripet genom återskapande). Detta bör med tiden ge
positiva effekter för konkurrenskraften och tillväxten i EU. De lämpligaste alternativen kommer inte att
medföra några direkta sociala effekter på makronivå, t.ex. för den
nationella sysselsättningen. Indirekt bör dock effekterna bli positiva för
rörligheten på högt kvalificerad arbetskraft (de som har tillgång till
företagshemligheter) på den inre marknaden och för nivån på de
innovationsrelaterade arbetstillfällena (tack vare ökad innovativ verksamhet), vilket
bidrar till att upprätthålla sysselsättningen i EU. Det lämpligaste alternativet bör inte medföra
någon direkt inverkan på miljön. Detta initiativ har ingen negativ inverkan på grundläggande
rättigheter. En EU-åtgärd som innebär effektivt och likvärdigt
skydd av företagshemligheter i hela EU stöds av branschens aktörer som deltog i
det offentliga samrådet och 2012 års särskilda undersökning. Aktörer utanför
branschen ser däremot inte något behov av ett initiativ från EU. 7. Övervakning och utvärdering
av de lämpligaste alternativen Följande tre åtgärder kommer att vidtas: 1) En
plan för införlivande. 2) Kommissionens återkommande övervakning av att
införlivandeåtgärderna antas snabbt och korrekt och att de tillämpas. 3)
Utvärdering av strategins effekter på medellång sikt.