This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52013DC0013
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Ex Post evaluation of the 2011 European Capitals of Culture (Tallinn and Turku)
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av de europeiska kulturhuvudstäderna 2011 (Tallinn och Åbo)
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av de europeiska kulturhuvudstäderna 2011 (Tallinn och Åbo)
/* COM/2013/013 final */
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av de europeiska kulturhuvudstäderna 2011 (Tallinn och Åbo) /* COM/2013/013 final */
RAPPORT FRÅN
KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA
KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av de europeiska
kulturhuvudstäderna 2011 (Tallinn och Åbo) 1. Inledning Denna rapport läggs fram i enlighet med artikel
12 i beslut nr 1622/2006/EG[1] av den 24 oktober
2006 om inrättande av en gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk
kulturhuvudstad för åren 2007 till 2019, där det föreskrivs att kommissionen
varje år ska ”se till att en extern och oberoende utvärdering utförs av
resultaten av föregående års kulturhuvudstadsevenemang, utifrån de mål och
kriterier för åtgärden som fastställs i detta beslut. Kommissionen skall före
utgången av det år som följer året för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad
lägga fram en rapport om denna utvärdering för Europaparlamentet, rådet och
Regionkommittén.” I denna rapport presenteras kommissionens
ståndpunkt beträffande de viktigaste slutsatserna och rekommendationerna i den
externa utvärderingen av 2011 års europeiska kulturhuvudstäder, som finns på: http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm I den externa utvärderingen utvärderades först
de båda europeiska kulturhuvudstäderna (nedan kallade kulturhuvudstäder),
Tallinn och Åbo, var för sig. Sedan jämförde man resultaten och kom fram till
slutsatser som gäller för båda städerna och för kulturhuvudstadsevenemanget. 2. Bakgrund 2.1. EU:s
insats till förmån för evenemanget ”Europeisk kulturhuvudstad” Det
ursprungliga systemet med ”Europeisk kulturhuvudstad” inleddes på mellanstatlig
nivå 1985[2]. Med ledning av denna
erfarenhet fastställdes i beslut nr 1419/1999/EG en gemenskapsåtgärd för
evenemanget ”Europeisk kulturhuvudstad” för åren 2005 till 2019[3].
Medlemsstaterna sattes upp på en turlista för att bli värdar för evenemanget
under ett år. De länder som kunde vara värdar ett visst år förväntades föreslå
städer och lämna in en ansökan med ett kulturprogram för året, varefter ansökan
lades fram för en europeisk urvalsjury som rekommenderade sitt val till
kommissionen. De europeiska kulturhuvudstäderna utsågs formellt av rådet. Den 1
januari 2007 ersattes beslut nr 1419/1999/EG med beslut
nr 1622/2006/EG där man fastställde nya mål, införde en nationell tävling
i två etapper och en övervakningsprocess från och med titeln för 2013. I detta
nya beslut infördes övervakningsmöten efter det att kulturhuvudstaden hade
utsetts, som avslutas med att urvalsjuryn utfärdar en rekommendation om att
tilldela kulturhuvudstäderna ett pris uppkallat efter Melina Mercouri, under
förutsättning att de utsedda städerna uppfyller kriterierna i beslut
nr 1622/2006/EG och har genomfört urvals- och övervakningsjuryns
rekommendationer. EU:s finansiella stöd betalas ut genom programmet Kultur. För
åren 2007–2013 kan varje kulturhuvudstad få högst 1,5 miljoner euro per år.
Alla städer som utsetts till kulturhuvudstäder sedan 2010 har genomgått
övervakningsfasen enligt beslut nr 1622/2006/EG. 2.2. 2011
års Europeiska kulturhuvudstäder Estland och Finland fick stå värdar för
kulturhuvudstadsevenemanget 2011 enligt 2006 års beslut, som i artikel 14
innehåller övergångsbestämmelser om urval och utnämning. I 2006 års beslut anges dessutom uttryckligen
att de städer som utses 2010, 2011 och 2012 ska omfattas av 1999 års beslut när
det gäller kriterierna för kulturprogrammen, om inte städerna väljer att ta
kriterierna i 2006 års beslut som grundval för sina program.
Kulturhuvudstäderna 2011 och 2012 ska dock samfinansieras och övervakas enligt
nya förfaranden som beskrivs i 2006 års beslut. Genom 2006 års beslut infördes bl.a. en ny
EU-finansieringsmekanism för kulturhuvudstadsevenemanget i form av ”Melina
Mercouri-priset”, som före kulturhuvudstadsårets början ska tilldelas städer
som utsetts, på grundval av rapporterna från övervakningsjuryn. Priset
tilldelades för första gången 2010 års kulturhuvudstäder, och därefter 2011 års
kulturhuvudstäder. Urvalet gjordes 2007. I Finland hölls en
nationell tävling där städerna Jyväslylä, Lahti, Mänttä, Oulu, Rovaniemi och
Tammerfors deltog vid sidan av Åbo. I Estland hölls en nationell tävling i två
omgångar. I den första omgången 2005 deltog Haapsalu, Pärnu, Rakvere, Tallinn
och Tartu. Tallinn och Tartu gick vidare till den andra omgången, där Tallinn
till sist segrade. Den finska och den estniska regeringen föreslog Åbo och
Tallinn för den europeiska urvalsjuryn. Därefter utfärdade man en rapport där det
rekommenderades att Åbo (Finland) och Tallinn (Estland) skulle utses till
kulturhuvudstäder 2011. Rapporten innehöll även rekommendationer för att hjälpa
dem att uppnå de föreslagna målen. År 2007 tilldelade rådet formellt titeln
till de rekommenderade städerna på grundval av en rekommendation från
kommissionen. 3. Den externa
utvärderingen 3.1. Instruktioner
för utvärderingen Kommissionen anförtrodde den externa
utvärderingen[4] av 2011 års
kulturhuvudstäder till Ecorys UK Ltd. Utvärderingens syfte var att bedöma
kulturhuvudstädernas relevans, resurseffektivitet och genomslagskraft och den
sannolika hållbarheten och långtidseffekten i förhållande till insatsens mål
och de mål som kulturhuvudstäderna själva angett i sina ansökningar och under
genomförandet. Utvärderingen avsåg även relevansen, resurseffektiviteten,
genomslagskraften och hållbarheten hos kulturhuvudstadsevenemanget som helhet. 3.2. Metod De två städerna utvärderades först var för
sig, innan slutsatser drogs om var och en av dem. Utvärderingen baserades på
analys av sekundärdata och insamling och analys av primärdata. Den första
innefattade analys av uppgifterna i de ursprungliga ansökningarna, studier och
rapporter som beställts av kulturhuvudstäderna, evenemangsprogram,
reklammaterial och webbplatser, statistik och kvantitativa uppgifter som
lämnats av kulturhuvudstäderna. Insamlingen av primärdata baserades främst på
de kvalitativa intervjuer som genomförts – intervjuer med ledningsgrupper och
de viktigaste intressenterna för varje stad under två besök samt
telefonintervjuer. Dessutom uppmanades kulturhuvudstadsprojekten att bidra till
undersökningen genom att delta i en enkät på Internet. En jämförande översikt
och en metautvärdering gjordes för att undersöka slutsatserna från
kulturhuvudstäderna Tallinn och Åbo, jämföra och kontrastera tillvägagångssätt
och kontrollera undersökningens kvalitet. Slutsatser och rekommendationer om
genomförandet av kulturhuvudstadsevenemanget som helhet baserades på
undersökningarna av båda kulturhuvudstäderna 2011. 3.3. Utvärderarens
slutsatser 3.3.1. Hur
relevant var insatsen? Utvärderaren ansåg att genomförandet av
insatsen varit relevant i förhållande till artikel 167 i fördraget om
Europeiska unionens funktionssätt. De urvalskriterier som anges i
besluten nr 1419/EG/1999 och 1622/EG/2006 säkerställde att
kulturprogrammen för de städer som innehade titeln var relevanta i förhållande
till artikel 167, även om kriterierna gör det möjligt för varje kulturhuvudstad
att tolka målen i fördraget på sitt eget sätt. Utvärderaren ansåg att
kulturhuvudstadsevenemanget fortfarande är relevant i förhållande till EU:s mål
och att det kompletterar andra EU-initiativ som gäller kultur, ungdom,
medborgarskap, utbildning och regional utveckling. I ingressen till 1999 års beslut infördes en
tydlig hänvisning till utvecklingen av kultur och turism och till behovet av
att mobilisera stora delar av befolkningen. Dessa hänvisningar förstärktes i
2006 års beslut genom att man tog med tydliga kriterier som handlade om att
”främja deltagandet från medborgarna” och om ”långsiktig utveckling”. Många
kulturhuvudstäder har gått längre och fastställt tydliga sociala, ekonomiska
eller turismrelaterade mål. Den tilltagande betydelsen av dessa mål har
åtföljts av en debatt om avvägningen mellan stöd till kulturen för dess
egenvärde eller som ett sätt att ge påtaglig och kvantifierbar avkastning på
investeringar. 3.3.2. Hur
relevanta var de europeiska kulturhuvudstäderna 2011? I utvärderingen granskades motiveringen för de
städer som ansökte om att bli europeiska kulturhuvudstäder samt hur relevanta
deras mål var i förhållande till målen för insatsen och artikel 167. Man
undersökte också hur motiveringen för 2011 års kulturhuvudstäder hade
omvandlats till en rad mål och hur dessa mål hade förändrats under
utarbetandet. De två kulturhuvudstäderna hade anammat insatsens mål och
anpassat dem till sina egna förutsättningar och prioriteringar. Båda hade
planerat varierade kulturprogram och därtill kopplad verksamhet (t.ex.
kommunikation eller volontärtjänstgöring) som var relevant för EU-målen att
”utveckla kulturverksamhet”, ”främja den europeiska dimensionen i och genom
kulturen” och ”stödja social och ekonomisk utveckling genom kultur”. 3.3.3. Resurseffektivitet
i styrformerna Vid utvärderingen undersöktes hur
resurseffektiva kulturhuvudstädernas styrformer varit, däribland deras
organisatoriska modeller, förfaranden för urval och genomförande av
kulturaktiviteter och evenemang, kommunikation och reklam samt förfaranden för
anskaffning av finansiering. I likhet med utvärderingarna av 2007 till 2010
års kulturhuvudstäder betonas det i utvärderingen av 2011 års kulturhuvudstäder
att det är väsentligt, om än problematiskt, att inrätta en lämplig
organisatorisk struktur och bygga upp ett arbetslag som har de lämpliga
färdigheterna för att genomföra kulturprogrammet. Detta kräver mer omfattande
färdigheter och därför en annan struktur än det arbetslag som hade utarbetat
den ursprungliga ansökan. Man måste också finna en jämvikt mellan konstnärliga
och politiska intressen och se till de intressenter som redan medverkar
godkänner varje nytt samarbetssätt. Man bör få till stånd en ny och oberoende
struktur, som är anpassad för att återspegla stadens politiska och kulturella
bakgrund. 2011 års kulturhuvudstäder är på olika sätt
exempel på detta. I Åbo kritiserades till en början den stiftelse som bildats
specifikt för att genomföra kulturhuvudstadsevenemanget för bristande öppenhet
i samband med projekturval och begränsad kommunikation med intressenter, medier
och allmänhet. Detta ändrades innan kulturhuvudstadsåret inleddes, och en av de
viktigaste framgångsfaktorerna för Åbo 2011 visade sig vara de stabila
styrformerna och förvaltningsstrukturerna, som hade stöd från de huvudsakliga
politiska aktörerna. Även för Tallinn 2011 bildades en ny stiftelse men
styrstrukturerna mötte svårigheter, framför allt minskade budgetar vilket ledde
till ett begränsat kulturprogram. 3.3.4. Resurseffektivitet
i kulturhuvudstadsmekanismerna Vid utvärderingen undersöktes hur resurseffektiva
Europeiska kommissionens urvals-, övervaknings- och finansieringsförfaranden
hade varit, och det konstaterades att övervakningsrutinerna förbättrats
avsevärt jämfört med tidigare år. De garanterar emellertid inte att alla städer
fullgör alla de åtaganden som gjorts vid ansökan och i den första och den andra
övervakningsfasen, dvs. även i samband med tilldelningen av Melina
Mercouri-priset, som tilldelas på grundval av rapporter från
övervakningsjuryer. Vidare noterades vid utvärderingen att de
öppna tävlingar som anordnades på nationell nivå i båda medlemsstaterna
genererade stort intresse för kulturhuvudstadsåret från städernas sida.
Medlemsstaterna var fria att fastställa sina egna kriterier. Med utgångspunkt i sina undersökningar av
kulturhuvudstäderna 2011 noterade utvärderarna att styrningen och förvaltningen
av kulturhuvudstadsevenemanget ofta, på både nationell och lokal nivå, är
utmanande och att den politiska påverkan fortfarande är mycket stor. Detta kan
i viss mån förväntas på grund av kulturhuvudstadsevenemangets karaktär och
omfattning. Sammanfattningsvis är det, i de flesta städer som innehar titeln,
väsentligt att utse ett oberoende förmedlande organ och att se till att
politisk påverkan inte otillbörligt inverkar på verksamheternas konstnärliga
oberoende och friktionsfria genomförande. Vilken finansiering som behövs för
att nå de förväntade resultaten varierar avsevärt mellan städerna. Trots att
städerna i sina ansökningar gör uttryckliga finansieringsåtaganden minskades
finansieringen i Tallinn betydligt jämfört med den ursprungliga ansökan.
Detsamma gällde Åbo, om än i mindre utsträckning. Utvärderingen visar att
kulturhuvudstadsevenemanget på EU-nivå fortfarande är mycket kostnadseffektivt
jämfört med EU:s övriga politiska instrument och mekanismer. Melina
Mercouri-prisets andel av den sammanlagda budgeten för
kulturhuvudstadsprogrammet varierade dock stort mellan de två städerna, och
därmed även prisets betydelse. I Åbo hade priset främst symbolisk betydelse,
medan det i Tallinn motsvarade mer än 10 % av den totala finansieringen. I
ingen av städerna gjordes några större insatser för att synliggöra priset för
aktörer och publik på kulturområdet. 3.3.5. Hur
effektiv var utvecklingen av kulturverksamhet? Enligt utvärderingen lyckades båda 2011 års
kulturhuvudstäder genomföra kulturprogram som var mer omfattande, innovativa
och internationella (t.ex. med avseende på ämnen, konstnärer/artister och
publik) än det vanliga kulturutbudet. De utforskade nya ämnen, belyste
rikedomen, mångfalden och det unika i varje stads kulturutbud och använde sig
av nya eller ovanliga platser. I Tallinns ansökan beskrevs ett kulturprogram
som skulle vara helt nytt och komplettera stadens befintliga kulturutbud, med
tonvikt på att bredda deltagandet, involvera etablerade institutioner och
oberoende aktörer och använda sig av offentliga platser och industrilokaler.
Även om kulturprogrammet var mycket mindre än vad som först föreslagits (på
grund av den minskade budgeten) kan det fortfarande sägas att kulturhuvudstadsevenemanget
var effektivt i förhållande till de ursprungliga målen. Sett till omfattning
bestod programmet av 251 projekt och mer än 7 000 olika enskilda
evenemang. Det lockade två miljoner besökare – omkring dubbelt som många som
väntat. 73 % av de projektansvariga ansåg att kulturhuvudstadsåret lyckats
väl med att locka besökare och publik. Sett till de konstnärliga teman som
utforskades, de platser man använde sig av och genomförandemetoden gick Tallinn
2011 längre än vad som tidigare gjorts i staden. Åbos
kulturhuvudstadsår 2011 stärkte dess ställning som kulturstad och ökade
Åbobornas deltagande i kulturverksamhet. Kulturprogrammet innefattade 165
projekt, varav de flesta valdes ut under den öppna ansökningsomgång som
anordnades 2008, och 8 000 evenemang. Över 20 000 konstnärer,
bidragsgivare och upphovsmän medverkade, och det gjordes mer än 2 miljoner
besök. Projekt ledde till nya kontakter och nätverk och förbättrade den
operativa kapaciteten på kulturområdet. Ökat samarbete mellan de viktigaste intressenterna
sågs som en av de största vinsterna för kultursektorn i Åbo. Kulturprogrammet
för Åbo 2011 var välbalanserat med både stora evenemang, gräsrotsinitiativ och
projekt som innefattade sektorsöverskridande samarbete. 3.3.6. Hur
effektivt främjades den europeiska dimensionen i och genom kultur? I 1999 års beslut definieras inte begreppet
”europeisk dimension” tydligt. Det ses dock huvudsakligen som kultursamarbete,
vari ingår att framhäva de konstnärliga strömningar som är gemensamma för
européerna och som staden inspirerat till eller gett ett betydande bidrag till,
att främja evenemang som involverar personer verksamma på kulturområdet från
andra städer i medlemsstaterna och som leder till ett varaktigt kultursamarbete
samt att främja dessa personers rörlighet inom EU. Kriteriet för ”europeisk
dimension” som anges i 2006 års beslut ger städerna utrymme för tolkning. Det
finns exempel i ansökningshandledningen som har funnits på nätet sedan 2007. Enligt utvärderingen handlade den europeiska
dimensionen i Tallinns kulturhuvudstadsansökan främst om att sätta tillbaka
staden på den europeiska kulturkartan i samband med att Estland (då) nyligen
anslutit sig till EU. När ämnen hade relevans för den europeiska dimensionen
var det oftast genom olika internationella festivaler eller enskilda projekt,
som alla måste ha en sådan dimension av något slag, snarare än genom programmet
som helhet. För Åbos del noterades vid utvärderingen att
den europeiska dimensionen återspeglades framför allt i det starka fokuset på
Östersjöregionen. Vidare ledde omkring 50 % av projekten till ökat
samarbete med internationella partner på deras verksamhetsområde under
kulturhuvudstadsåret. Ökad synlighet för Åbo utanför Finland var också en
viktig aspekt. Både Tallinn och Åbo presenterade mycket
starka lokala berättelser, men dessa berättelser kan även anses innehålla
gemensamma teman som i grund och botten är av europeisk karaktär. Exempelvis
belyste båda städernas kulturprogram deras gemensamma historia i förhållande
till Ryssland och Östersjön, liksom deras nutida karaktär av mångkulturella
samhällen. Erfarenheterna från 2011 visar därför att kulturhuvudstadsåret ger
möjlighet att sprida sådana lokala berättelser till en europeisk publik på ett
meningsfullt sätt. Den europeiska dimensionen i båda kulturhuvudstädernas
kulturprogram handlade till största delen om insatserna för att stödja
gränsöverskridande kultursamarbete och internationalisera städernas
kultursektorer. Även om europeiska ämnen förekom i båda kulturhuvudstäderna var
det oftast i anslutning till specifika projekt, och de genomsyrade inte hela
kulturprogrammet. 3.3.7. Hur
effektiv var inverkan på samhälle, ekonomi, stadsutveckling och turism? Både Tallinn och Åbo strävade efter att
utveckla konst och kultur som ett sätt att genomföra den ekonomiska och sociala
upprustningen av gamla industriområden. För Tallinns del noterades vid utvärderingen
att kulturhuvudstadsåret bidrog väsentligt till stadens ekonomi och
stadsutveckling, även om den ursprungliga visionen inte förverkligades helt och
hållet. Tallinns ansökan innehöll ambitiösa mål som handlade om att stödja
utvecklingen av den kreativa ekonomin, förbättra stadens kulturinfrastruktur
och göra staden till ett mer attraktivt turistmål. Dessa mål bibehölls men
omtolkades till att handla om att öppna staden mot havet. I den ursprungliga
ansökan betonades allmänna mål för den ekonomiska och sociala utvecklingen,
medan det reviderade synsättet var mer fokuserat och bättre anpassat till
stadens prioriteringar. När det gäller utvecklingen av Tallinns
kreativa ekonomi finns det belägg för att kulturaktörerna nu har bättre
möjligheter att verka internationellt och i större skala. Aktörerna har bättre
internationella kontakter, och samarbetet mellan olika sektorer och konstnärliga
discipliner har ökat. Utvärderarna noterade att den förstärkta kapaciteten har
desto större betydelse med tanke på att Estland inte har någon lång tradition
av en mångskiftande, oberoende kultursektor med många discipliner eller många
etablerade privata och kommersiella aktörer inom den kulturella och den
kreativa sektorn. När det gäller stöd till social utveckling
genom kultur handlade målen för Tallinn 2011 om ett
breddat kulturdeltagande snarare än om social utveckling som sådan.
Kulturhuvudstadsåret engagerade en bredare allmänhet som publik, upphovsmän,
artister och volontärer och innefattade ett betydande volontärprogram. För Åbos del hade kulturhuvudstadstiteln stor
ekonomisk betydelse. Åbo handelshögskola uppskattar att kulturhuvudstadsåret
bidrog till en sysselsättningsökning på 3 300 personår och att den totala
produktionen ökade med 260 miljoner euro. Turismen stod för en betydande del av
denna effekt. För Åbo var utveckling av de kreativa sektorerna ett huvudmål,
och utvärderingen visade att kulturhuvudstadsåret bidrog till att föra upp
frågan på den politiska dagordningen. Åbo 2011 var den första europeiska
kulturhuvudstad som betonade sambanden mellan kultur, tillgång till kultur och
välbefinnande i sitt kulturprogram. Dessutom ägnades uppmärksamhet åt att se
till att kulturaktiviteter inte bara ägde rum i stadskärnan utan även i de
olika stadsdelarna. Omkring 1 500 evenemang och aktiviteter riktades till
förskolor, skolor, sjukhus, äldreboenden och fängelser. Många konstverk på
offentliga platser riktade sig till förbipasserande. Deltagandet i
kulturevenemang och kulturaktiviteter ökade 2011 jämfört med tidigare år. Åbos
kultursektor kunde för första gången utnyttja ett samordnat volontärprogram som
avsåg en rad olika aktiviteter runtom i staden. Både Tallinn och Åbo stödde starkt
allmänhetens aktiva deltagande och inriktade sig på människor som traditionellt
är mindre benägna att delta i kulturaktiviteter. I Tallinn ägnades avsevärd
uppmärksamhet åt att få den ryska befolkningsgruppen att medverka. I Åbo
uppmanades den svensktalande befolkningsgruppen att delta genom att material
översattes till svenska. Båda kulturhuvudstädernas erfarenheter visar dock att
mycket mer skiftande (och vanligen intensivare) insatser krävs för att bredda
allmänhetens deltagande som upphovsmän eller artister än för att bara bredda
deras deltagande som publik. 3.3.8. Hållbarhet Avsikten med kulturhuvudstadsåret är att det
ska ”vara hållbart och ingå i en strategi för stadens långsiktiga kulturella
och sociala utveckling”.[5] I båda
kulturhuvudstäderna finns det belägg på ny kulturverksamhet som kommer att
fortsätta efter kulturhuvudstadsåret, samt nya renoverade kulturanläggningar.
När det gäller hållbar kapacitet för kultur finns det mer erfarenhet och
sakkunskap till följd av kulturhuvudstadsåret samt bättre nätverk och samarbete
inom kultursektorerna. Tallinn upprättade i slutet av sitt
kulturhuvudstadsår en plan för hållbarhet hos olika kulturverksamheter.
Kulturhuvudstadsåret innehöll många nya eller utökade evenemang, varav många
kommer att fortsätta under 2012 och därefter – 82 % av de aktörer som
besvarade enkäten uppgav att en del av eller alla deras aktiviteter skulle
fortsätta, och ytterligare 8 % uppgav att de (även om deras
kulturhuvudstadsprojekt inte skulle fortsätta) inspirerats att starta nya
aktiviteter 2012. I Åbo inleddes arbetet med en
hållbarhetsstrategi i mitten av 2011. Ökat samarbete mellan kulturaktörer och
andra intressenter nämndes som en viktig effekt av kulturhuvudstadsåret. Inom
vissa av projekten kommer aktiviteter att genomföras i större skala 2012 än
2011. Stiftelsen Åbo 2011 kommer att fortsätta att finansiera en del verksamhet
fram till 2013 och stödja vissa nätverk och sammanslutningar, för att på så
sätt bidra till genomförandet av hållbarhetsstrategin. Såsom konstaterats vid tidigare utvärderingar
genererar kulturhuvudstadsåret nya verksamheter, samarbete och
kulturanläggningar som blir kvar efter själva året. Så ser det ut i båda de
städer som innehade titeln 2011. Att bilda (eller behålla) ett särskilt organ
är ett sätt att säkra en positiv effekt på lång sikt. Kulturhuvudstadsåret 2011
har visat att det finns potential för en förbättrad styrning på kulturområdet i
varje stad och för större bidrag från kultursektorn till stadens generella
utveckling. Det återstår dock att se om denna potential kan förverkligas; det
kommer att vara beroende av de val som görs av de viktigaste intressenterna. 4. De viktigaste
rekommendationerna i den externa utvärderingen och kommissionens slutsatser Kommissionen instämmer med utvärderarnas
allmänna rekommendationer, som baseras på övervägandena kring 2011 års
kulturhuvudstäder men gäller genomförandet av kulturhuvudstadsevenemanget som
helhet. De bekräftar att kulturhuvudstadstiteln fortsätter att vara mycket
uppskattad, genererar omfattande kulturprogram och får betydande
genomslagskraft. EU-titeln och det ekonomiska bidraget har avsevärd
hävstångseffekt, vilket gör det till ett kostnadseffektivt och
genomslagskraftigt initiativ. Kommissionen instämmer med utvärderarens
övergripande bedömning och godtar rekommendationerna som de formulerats i
avsnittet ovan. Rekommendationerna överensstämmer i stor
utsträckning med kommissionens nya förslag till Europaparlamentets och rådets
beslut om inrättande av en unionsinsats för evenemanget Europeisk
kulturhuvudstad för åren 2020 till 2033[6]. Arbetet med det nya förslaget bygger på omfattande material. Här
ingick slutsatserna från konferensen vid kulturhuvudstadsevenemangets
25-årsjubileum i mars 2010, oberoende utvärderingar av tidigare
kulturhuvudstäder, en oberoende utvärdering av de gällande utvärderings- och
övervakningsförfarandena, ett samråd på Internet, ett offentligt samråd och GD
Utbildning och kulturs egen erfarenhet av att samordna initiativet sedan 1999. Syftet med förslaget är att bygga vidare på de
starka sidorna i det aktuella systemet, som överlag fungerar bra, och samtidigt
lära av erfarenheterna och göra förbättringar för att uppnå största möjliga
potentiella fördelar med att inneha titeln och delta i tävlingsförfarandet för
alla ansökande städer och deras invånare. I det nya förslaget bibehålls
huvuddragen och den allmänna strukturen i det gällande systemet, samtidigt som
en rad förbättringar föreslås. Bland annat föreslås att titeln även i fortsättningen
ska tilldelas på grundval av ett rotationssystem mellan medlemsstaterna.
Dessutom återspeglar
förslaget följande rekommendationer från tidigare utvärderingar: –
Införande av ett allmänt mål som gäller främjande
av kulturens bidrag till städernas långsiktiga utveckling. –
Införande av tydligare och mer omfattande
urvalskriterier, som även gäller styrning och finansiering. –
Förstärkta villkor för beviljandet av Melina
Mercouri-priset – här avses städernas fullgörande av sina åtaganden och deras
användning av EU-logotypen i kommunikationsmaterial – och uppskjutande av
utbetalningen av priset under kulturhuvudstadsåret. –
Skyldighet för städerna att bedriva viss forskning
för en bättre mätning av måluppfyllelsen. Det är värt att notera att kommissionens
förslag också tar hänsyn till rekommendationer från 2010 års utvärdering. Det
visar sig i det eventuella öppnandet för deltagande av kandidatländer och
potentiella kandidatländer, skyldigheten för ansökande städer att vid tiden för
ansökan ha en strategi för kulturens utveckling i staden och bibehållandet av
åtgärdens fokus på städer. Sist men inte minst anordnade kommissionen, i
överensstämmelse med en annan rekommendation i 2011 års utvärdering, den 15
oktober 2012 ett utbyte av god praxis mellan tidigare, nuvarande och blivande
europeiska kulturhuvudstäder, med särskild inriktning mot framtida ansökande
städer. Insatserna för att främja ett sådant positivt utbyte i framtiden kommer
att fortsätta. [1] Europaparlamentets och rådets beslut
nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande av en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till
2019 (EUT L 304, 3.11.2006, s. 1). [2] Avsikten med titeln ”Europeisk
kulturhuvudstad” var att föra Europas medborgare närmare varandra. Se resolution
av rådet (kulturministrarna) beträffande det årliga anordnandet av ”Europeiska
kulturstaden”, 13.6.1985. [3] Europaparlamentets och rådets
beslut nr 1419/1999/EG av den 25 maj 1999 om inrättande av en
gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2005 till
2019 (EGT L 166, 1.7.1999, s. 1). Beslutet ändrat genom beslut
nr 649/2005/EG (EUT L 117, 4.5.2005, s. 20). [4] Ex-post
Evaluation of 2011 European Capitals of Culture, Final Report for the European
Commission, http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/culture/2012/ecocreport_en.pdf,
genomförd enligt ramavtal om tjänster nr EAC/50/2009 om
utvärdering, därtill kopplade tjänster och stöd till konsekvensanalys. [5] Beslut nr 1622/EG/2006. [6] KOM(2012) 407 slutlig.