This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014DC0472
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS Tackling unfair trading practices in the business-to-business food supply chain
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Bekämpning av otillbörliga affärsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Bekämpning av otillbörliga affärsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan
/* COM/2014/0472 final */
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Bekämpning av otillbörliga affärsmetoder mellan företag i livsmedelskedjan /* COM/2014/0472 final */
Bekämpning av otillbörliga affärsmetoder
mellan företag i livsmedelskedjan
1.
Inledning
Via
livsmedelskedjan levereras livsmedel och drycker till allmänheten för privat
konsumtion. Denna kedja berör samtliga konsumenter i EU dagligen och svarar för
en betydande del av den genomsnittliga hushållsbudgeten.[1]
Innan en produkt når konsumenten tillför ett antal marknadsaktörer
(producenter, förädlingsföretag, detaljhandlare osv.) ett visst förädlingsvärde
till produkten och påverkar således det slutpris som betalas av konsumenten. I
detta avseende har den inre marknaden inneburit stora fördelar för aktörer inom
livsmedelskedjan. Både stora och små leverantörer och detaljhandlare har nu
större marknadsmöjligheter och en större kundbas. Den gränsöverskridande handeln
mellan EU-medlemsstaterna motsvarar nu omkring 20 % av den totala produktionen
av livsmedel och drycker i EU och åtminstone 70 % av EU-medlemsstaternas totala
export av livsmedelsprodukter från jordbruket är avsedd för andra
EU-medlemsstater.[2]
En välfungerande och effektiv livsmedelskedja i hela EU kan således ge ett
betydande bidrag till den inre marknaden. Under de senaste
decennierna har dock fenomen som en ökad koncentration och vertikal integration
av marknadsaktörer i hela EU medfört strukturella förändringar i
livsmedelskedjan. Denna utveckling har bidragit till en situation med avsevärda
skillnader i olika aktörers förhandlingspositioner och ekonomiska obalanser
mellan enskilda affärsaktörer i kedjan. Även om skillnader i
förhandlingspositioner är vanliga och legitima i affärsförbindelser kan ett
missbruk av dessa skillnader innebära otillbörliga affärsmetoder.[3] Otillbörliga
affärsmetoder kan brett definieras som metoder som starkt avviker från god
affärssed, strider mot god tro och heder och ensidigt påtvingas en affärspart
av en annan part. Inga åtgärder på
EU-nivå planeras i detta meddelande, och det gföreskrivs inte heller någon
enkel lösning på problemet med otillbörliga affärsmetoder. I stället uppmuntras
berörda parter ochmedlemsstaterna att ta itu med otillbörliga affärsmetoder på
ett lämpligt och proportionellt sätt, utgående från den antionella situationen
och från bästa praxis. Meddelandet ska uppmuntra aktörerna i EU:s
livsmedelskedja att delta i frivilliga program för att främja bästa praxis och
bekämpa otillbörliga affärsmetoder. I meddelandet betonas också vikten av effektiv
gottgörelse. Kommissionen har åtagit sig att fortsätta sitt nära samarbete med
medlemsstaterna och berörda parter: alla inblandade kommer att behöva göra sitt
bästa för att bekämpa otillbörliga affärsmetoder.
2.
Bakgrund
Det är svårt att
bedöma i vilken omfattning och hur ofta otillbörliga affärsmetoder tillämpas,
men alla berörda parter i livsmedelskedjan erkänner att problemet finns. En rad
undersäkningar har visat att det förekommer relativt ofta, åtminstone i vissa
delar av leveranskedjan. I en EU-omfattande undersökning bland leverantörer i
livsmedelskedjan visade det sig bland annat att 96 % av dem som svarade
redan råkat ut för minst en fomr av otillbörliga affärsmetoder[4]. Det
har också genomförts undersäkningar på nationell nivå. I en rapport från
spanska konkurrensmyndigheten om relationerna mellan tillverkare och
återförsäljare inom livsmedelssektorn svarade 56 % av leverantörerna att
retroaktiva förändringar av kontraktvillkor förekom ofta eller ibland[5]. En
undersökning utförd av den italienska konkurrensmyndigheten visar att 57 %
av tillverkarna ofta elle ralltid godtar retroaktiva ensidiga ändringar,
eftersom de är rädda för kommersiella hämdaktioner om de vägrar gå med på ändringarna[6]. Otillbörliga
affärsmetoder kan ha skadliga effekter, särskilt för små och medelstora företag
i livsmedelskedjan.[7]
De kan påverka dessa företags möjligheter att överleva på marknaden, investera
i nya produkter och tekniker och utveckla gränsöverskridande verksamhet på den
inre marknaden. Även om det är svårt att till fullo bedöma den sammanlagda
kvantitativa verkan av otillbörliga affärsmetoder på marknaden råder det ingen
tvekan om att de har en direkt negativ effekt på de parter som drabbas av dessa
metoder. I ovan nämnda EU-omfattande undersökning sade 83 % av dem som
svarat att de utsatts för otillbörliga affärsmeoder att detta ökat deras
kostnader, och 77 % sade att sådana affärsmetoder minskade deras intäkter.
Dessutom kan det finnas indirekta effekter längs med försörjningskedjan i det
att särskilt små och medelstora företag helt avstår från att inleda
affärsförbindelser på grund av risken att påtvingas otillbörliga
affärsmetoder. Genom den nya
gemensamma jordbrukspolitiken[8]
och den nya gemensamma fiskeripolitiken[9]
stärks produccenternas positionen i leveranskedjan gentemot aktörer i senare
led, särskilt genom att stöd ges till inrättande och utveckling av
producentorganisationer. Den nya samlade marknadsordningen innehåller också
inslag som syftar till att minska förhandlingsklyftan mellan jordbrukare och
andra parter i livsmedelskedjan inom vissa utvalda sektorer (mjölk, olivolja,
nöt- och kalvkött och jordbruksgrödor). Genom de nya reglerna får
medlemsstaterna också möjlighet att kräva obligatoriska skriftliga avtal inom
andra jordbrukssektorer, med förbehåll för skyddsåtgärder som säkerställer att
sådana bestämmelser inte stör den inre marknadens funktion. Reformen av den
gemensamma jordbrukspolitiken, särskilt den nya samlade marknadsordningen,
innehåller inslag som syftar till att minska förhandlingsklyftan mellan
jordbrukare och andra parter i livsmedelskedjan. Ett antal
medlemsstater motverkar otillbörliga affärsmetoder på nationell nivå på många
olika sätt, varav några baseras på regelgivning medan andra baseras på
självreglerade system mellan marknadsaktörerna. I de fall regler finns skiljer
de sig åt i fråga om art, nivå och rättsligt skydd mot otillbörliga
affärsmetoder. Att det finns
skadliga otillbörliga affärsmetoder i livsmedelskedjan har också bekräftats av
intressenterna i det högnivåforum för en bättre fungerande
livsmedelsförsörjningskedja som inrättades av kommissionen 2010.[10]
Intressenterna insåg att denna fråga borde hanteras på EU-nivå och inrättade en
ram för självreglering (leverantörskedjeinitiativet), som välkomnades av
kommissionen och efter nio månader kan konstateras ha mottagits väl bland
detaljister, grossister, tillverkningsföretag och några små och medelstora
företag. Men vissa intressenter (bland annat jordbrukare och
köttförädlingsindustrin) har dock inte anslutit sig till denna ram på EU-nivå.
I ett fåtal medlemsstater[11]
representeras jordbrukare i nationella plattformar, men hittills har enbart
fyra jordbruksverksamheter registrerats i ramen på EU-nivå. Denna ram binder
dessutom enbart de företag som anslutit sig till den. Resultatet är
att det i dag finns stora skillnader i EU när det gäller metoderna för att ta
itu med otillbörliga affärsmetoder i livsmedelskedjan. Den potentiella
nyttan av att begränsa användningen av otillbörliga affärsmetoder skulle kunna
vara betydande, särskilt för små och medelstora företag och mikroföretag
eftersom de sannolikt i större utsträckning än stora företag drabbas av
otillbörliga affärsmetoder och deras effekter. Det bör också noteras att
otillbörliga affärsmetoder inom EU direkt eller indirekt kan påverka
producenter och företag utanför EU, däribland i utvecklingsländer. I detta
sammanhang syftar detta meddelande till att bidra till rättvisa och hållbara
affärsförbindelser och likvärdiga konkurrensvillkor för marknadsaktörerna inom
livsmedelskedjan, genom att bidra till att minska de skadliga effekter och
potentiella gränshinder som orsakas av otillbörliga affärsmetoder, i synnerhet
för små och medelstora företag.
3.
Problem som vållas av otillbörliga affärsmetoder
De potentiella
återverkningarna av otillbörliga affärsmetoder på EU-nivå väcker oro inte bara
hos Europeiska kommissionen utan även i Europaparlamentet. Europaparlamentet
antog i januari 2012 en resolution[12]
som framhäver den europeiska dimensionen av obalanser i livsmedelskedjan vilka
kan leda till oskäliga handelsbruk. I resolutionen ges en förteckning över
otillbörliga affärsmetoder och förespråkas att dessa ska bli föremål för
särskild reglering, övervakning och påföljder. För att få ökad
förståelse för problemet offentliggjorde kommissionen i januari 2013 en grönbok
om otillbörliga affärsmetoder, med syfte att samla in intressenternas
synpunkter på förekomsten av otillbörliga affärsmetoder i leveranskedjan för
livsmedel och andra produkter än livsmedel[13]
och för att identifiera möjliga sätt att ta itu med sådana affärsmetoder. Det
åtföljande offentliga samrådet ledde till nedanstående slutsatser. 1.
Även om otillbörliga affärsmetoder i
princip kan användas i vilken bransch som helst tyder intressenternas
reaktioner på grönboken på att dessa affärsmetoder är särskilt problematiska i
livsmedelskedjan. 2.
Följande huvudkategorier av otillbörliga
affärsmetoder, identifierade i grönboken och bekräftade av flera intressenter,
kan beskrivas: – Att en affärspart i
efterhand missbrukar ospecificerade, oklara eller ofullständiga
kontraktsvillkor. – Att en affärspart på
ett överdrivet och oförutsägbart sätt överför kostnader eller risker på sin
motpart. – Att en affärspart
använder konfidentiell information. – Att en affärspart
oskäligt avslutar eller på annat sätt stör en affärsrelation. 3.
Territoriella leveransbegränsningar
identifierades också som ett problem. Multinationella leverantörer inför ibland
sådana begränsningar för detaljister, som då hindras från att köpa identiska
varor i andra länder eller från en central plats. Territoriella begränsningar
är dock inte av samma beskaffenhet som de otillbörliga affärsmetoder som
identifierats ovan och kommissionen kommer därför att granska dem separat. 4.
De direkta effekterna av ovan nämnda
otillbörliga affärsmetoder, i synnerhet när de används på ett oförutsägbart
sätt, kan leda till onödiga kostnader eller lägre inkomster än väntat för den
affärspart som har en svagare förhandlingsposition. Oförutsebara förändringar
av kontraktsvillkor kan också leda till överproduktion och onödigt
livsmedelsspill. Svårigheten att undvika otillbörliga affärsmetoder eller till
och med risken att utsättas för sådana i framtiden kan inverka på en svagare
affärsparts möjlighet eller vilja att finansiera investeringar. Kommissionen
håller i nuläget även på med en studie om valmöjligheter och innovation i
detaljhandeln. Denna borde klargöra utvecklingen av och drivkrafterna till
valmöjligheter och innovation på övergripande marknadsnivå. Det varierade
regelverket för otillbörliga affärsmetoder på nationell nivå innebär att små
och medelstora företag – med begränsade juridiska resurser – står inför en
komplicerad situation när det gäller otillbörliga affärsmetoder och möjliga
botemedel. Den osäkerhet som detta leder till kan avskräcka vissa företag,
särskilt små och medelstora företag, från att etablera sig på nya geografiska
marknader eller till och med att bedriva handel över gränserna. detta visades i
en EU-omfattande undersöknng bland jordbrukare och primärframställare inom
jordbrukets livsmedelsmarknad. 46 % av dem som svarade på undersökningen
ansåg att otillbörliga affärsmetoder hade en negativ inverkan på nya marknader
och gränsöverskridande handel[14].
4.
Situationen i fråga om åtgärder mot otillbörliga
affärsmetoder i EU
4.1.
Ett splittrat regelverk för att ta itu med
otillbörliga affärsmetoder
Det nuvarande
regelverket på EU-nivå innehåller i viss utsträckning regler som inriktas på
otillbörliga affärsmetoder inom eller utöver livsmedelskedjan. De befintliga
instrumenten, till exempel den ovan nämnda reformerade gemensamma
jordbrukspolitiken, konkurrensrätten, ramverket för marknadsföring[15],
direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal[16],
förslaget till direktiv om företagshemligheter[17]
och annan sektorsövergripande lagstiftning, kan i vissa situationer användas
för att ta itu med otillbörliga affärsmetoder men kan i flertalet fall inte
tillämpas på de specifika otillbörliga affärsmetoder som nämns ovan. I förslaget
till förordning om en gemensam europeisk köplag[18]
förbjuds vissa oskäliga avtalsvillkor mellan företag, vilket kan ge viss
klarhet i villkoren för hållbara långfristiga affärsförbindelser. Tillämpningen
av denna lag, när den väl antagits av medlagstiftarna, skulle emellertid
förutsätta en bilateral överenskommelse mellan de berörda affärsparterna. Skillnaderna är
stora i fråga om hur otillbörliga affärsmetoder hanteras på nationell nivå.
Några medlemsstater har infört regleringsåtgärder, medan ett antal andra har
valt att använda självreglering eller att inte vidta några specifika åtgärder
mot otillbörliga affärsmetoder i leveranskedjor, för att i stället förlita sig
på allmänna principer. De medlemsstater som har valt att särskilt hantera
otillbörliga affärsmetoder i sin lagstiftning har antingen infört särskilda
regler för förbindelser mellan företag, kompletterat sin nationella
konkurrensrätt eller utvidgat tillämpningen av direktivet om otillbörliga
affärsmetoder[19]
till att gälla förbindelser mellan företag. Vissa medlemsstater som
ursprungligen hade försökt hantera problemet med otillbörliga affärsmetoder
genom frivilliga initiativ har senare gått över till att bekämpa dessa metoder
genom lagstiftning. Dessa skillnader
i strategi innebär att omfattningen och typen av skydd mot otillbörliga
affärsmetoder, samt förekomsten av potentiella efterlevnadskontroller, beror på
var det företag med stark förhandlingsposition som tillämpar sådana metoder är
beläget. Detta skulle kunna vara problematiskt i en situation där varor och
tjänster i ökande utsträckning anskaffas i flera länder. I samband med
grönbokssamrådet rapporterade offentliga myndigheter isolerade fall av
"forum shopping", dvs. en praxis där den starkare avtalsparten
ensidigt bestämmer i vilken medlemsstat och således enligt vilket regelverk ett
avtal ska tillämpas, för att undvika nationella regelverk med striktare
åtgärder mot otillbörliga affärsmetoder. Denna fråga togs uttryckligen upp av
fem medlemsstater i det offentliga samrådet och under de diskussioner i olika
intressentforum som organiserades av kommissionen.
4.2.
Kontroll av efterlevnaden
Varje part som
utsätts för en otillbörlig affärsmetod kan i princip söka gottgörelse i domstol
enligt reglerna i allmän civilrätt mot oskäliga avtalsvillkor. Vissa
intressenter, i synnerhet små och medelstora företag, har emellertid framhävt
att domstolsprocesser i praktiken ofta inte är ett ändamålsenligt sätt att
hantera otillbörliga affärsmetoder. För det första är rättsprocesser vanligtvis
kostsamma och tidsödande. För det andra, och vilket kanske är viktigare,
fruktar den svagare parten i en affärsförbindelse i livsmedelskedjan (i
flertalet fall ett litet eller medelstort företag) ofta att inledandet av en
rättsprocess kan medföra att den starkare parten avslutar affärsförbindelsen
("rädslefaktorn"). Detta kan göra att de parter som utsätts för
otillbörliga affärsmetoder avstår från att vidta rättsliga åtgärder, vilket i
sin tur kan begränsa avskräckningsfaktorn för de affärsparter som använder
otillbörliga affärsmetoder. Mot denna
bakgrund har vissa medlemsstater infört andra prövningsmekanismer för att ta
itu med otillbörliga affärsmetoder i vertikala leveranskedjor. Ett antal
medlemsstater har utsett en tillsynsmyndighet som är oberoende av de berörda
marknadsaktörerna, medan några andra medlemsstater diskuterar möjliga reformer
i denna riktning. I vissa fall har
den nationella konkurrensmyndigheten utsetts till tillsynsmyndighet för att
garantera efterlevnaden av reglerna mot otillbörligt beteende mot ekonomiskt
avhängiga företag och/eller missbruk av en starkare förhandlingsposition. Det
finns dock också exempel på när medlemsstater har utsett andra befintliga
myndigheter (exempelvis myndigheter med ansvar för livsmedelsfrågor eller
konsumentskydd) eller har inrättat nya förvaltningsmyndigheter för att säkra
efterlevnaden av reglerna mot otillbörliga affärsmetoder. Flera av dessa
myndigheter har befogenhet att göra undersökningar och godtar vanligtvis
konfidentiella klagomål. I vissa andra
medlemsstater har berörda aktörer inrättat en frivillig tvistlösningsmekanism
för lösning av tvister utanför domstol. I andra fall har man valt ett
"blandat tillvägagångssätt" bestående av frivilliga ordningar
kompletterade med offentlig efterlevnadskontroll. Jordbrukare och
små och medelstora leverantörer inom andra branscher framhäver att förekomsten
av en förvaltningsmyndighet med befogenhet att inleda undersökningar och godta
konfidentiella klagomål angående påstått otillbörliga affärsmetoder skulle vara
avgörande för att hantera den ovan beskrivna rädslefaktorn. De flesta av dessa
intressenter önskar att en oberoende tillsynsmyndighet inrättas på nationell
nivå, eftersom en ändamålsenlig kontroll av efterlevnaden skulle vara avgörande
för att minska förekomsten av otillbörliga affärsmetoder. Andra
intressenter ansåg att frivilliga ramar och självreglering först borde
undersökas. I de fall sådana modeller visar sig inte kunna hantera otillbörliga
affärsmetoder på ett ändamålsenligt sätt skulle en oberoende myndighet enligt
dessa intressenter kunna övervägas.
4.3.
Leverantörskedjeinitiativet
Leverantörskedjeinitiativet
utformades i samband med kommissionens högnivåforum för en bättre fungerande
livsmedelsförsörjningskedja, som består av företrädare från nationella myndigheter
och viktiga intressenter på EU-nivå inom leverans och försäljning av livsmedel.
I november 2011 kom samtliga marknadsföreträdare som var involverade i forumets
arbetsgrupp rörande otillbörliga affärsmetoder gemensamt överens om en
uppsättning principer för god affärssed i vertikala relationer i
livsmedelskedjan[20].
Dessa principer innefattar att ändringar av avtalsvillkor ska vara
förutsägbara, att varje part ska ta ansvar för sin egen företagsrisk och att
framställningar och avgifter ska vara befogade. Som ett andra
steg inrättades en frivillig ram för genomförande av principerna för god
affärssed (leverantörskedjeinitiativet) i september 2013[21].
Enskilda företag kan ansluta sig till leverantörskedjeinitiativet när de har
fastställt sin efterlevnad av principerna för god affärssed. Tvister mellan
enskilda parter kan enligt ramen och på vissa villkor hanteras genom
tvistlösningsmekanismer, medling och skiljedom. För att förebygga otillbörliga
affärsmetoder inriktas genomföranderamen på organisatoriska krav på
företagsnivå, inbegripet utbildning av personal och förmåga att delta i de
tvistlösningsmekanismer som anges i ramen. Överträdelser av dessa
organisationskrav kan medföra att företaget i fråga utesluts från initiativet.
De medlemmar som anslutit sig till ramen ska garantera att de svagare parter
som använder tvistlösningsmekanismerna inte ska utsättas för kommersiell
bestraffning. Initiativet
styrs av en styrgrupp bestående av olika intresseorganisationer som företräder
aktörer i livsmedelskedjan. Till dags dato, nio månader efter inrättandet, har
98 detaljist-, grossist- och tillverkningsgrupper och företag inom dessa
sektorer registrerat sig, och dessa företräder 736 verksamma företag från alla
EU-medlemsstater. Antalet registrerade små och medelstora företag ökar. Alla
relevanta intresseorganisationer har dock inte anslutit sig till ramen. I
synnerhet företrädare för primärproducenter (dvs. jordbrukare) och
köttindustrin har avstått från att delta i ramstyrgruppen på EU-nivå. Även om
dessa intressenter går med på principerna är de oroade för bristen på en
oberoende och ändamålsenlig kontroll av efterlevnaden inom ramen för
leverantörskedjeinitiativet. Några av dessa intressenter deltar dock på
nationell nivå. Enligt dessa
intressenter tar leverantörskedjeinitiativet inte i tillräcklig utsträckning
itu med den ovan nämnda rädslefaktorn för ekonomiskt beroende affärsparter, i
det att de företag som utsätts för otillbörliga affärsmetoder inte kan inge
konfidentiella klagomål. Det frivilliga initiativet tillhandahåller sekretess
enbart vid aggregerade tvister, genom möjligheten för intresseorganisationer
att begära att styrgruppen tolkar principerna, och tillgång till
tvistlösningsmekanismen kräver båda avtalspartners samtycke. Initiativets
styrformer medger inte heller undersökningar eller sanktioner om ett företag
bryter mot principerna om god sed. Det bör erkännas
att det finns gränser för hur långt självreglering kan gå i skapandet av en
tvistlösningsmekanism. Om leverantörskedjeinitiativet således kompletterades
med oberoende åtgärder för efterlevnadskontroll i de medlemsstater där sådana
åtgärder i nuläget saknas, skulle detta göra initiativet mer ändamålsenligt och
förmodligen undanröja huvudskälet till att vissa intressentgrupper inte har
anslutit sig till leverantörskedjeinitiativet. Det bör i detta
sammanhang noteras att Europaparlamentet i det initiativbetänkande om
detaljhandeln som antogs i december 2013 uttryckte stöd för principerna och
ramen för leverantörskedjeinitiativet, men att kommissionen samtidigt
uppmanades att undersöka behovet av och möjligheten att införa oberoende
efterlevnadskontroll för att hantera rädslefaktorn för små aktörer i
leveranskedjan.[22]
5.
En ändamålsenlig strategi mot otillbörliga
affärsmetoder
5.1.
Ett heltäckande marknadsgenomslag för
leverantörskedjeinitiativet
Frivilliga
uppförandekoder är en viktig hörnsten för att skapa en miljö där företag agerar
gentemot varandra på ett rättvist och hållbart sätt. De kan effektivt bidra
till lämpliga attityder, tillvägagångssätt för förhandlingar och
tvistlösningsmekanismer i organisationer, och därigenom minska användningen av
eller i idealfallet undanröja otillbörliga affärsmetoder. Frivilliga
uppförandekoder kan också tillhandahålla tvistlösningsförfaranden mellan två
parter i en vertikal förbindelse, vilket ofta kan bidra till att man undviker
långvariga och betungande rättsprocesser. Leverantörskedjeinitiativet utgör
därför ett mycket viktigt steg när det gäller att ta itu med otillbörliga
affärsmetoder. Inrättandet av nationella plattformar inom ramen för
leverantörskedjeinitiativet kan ytterligare stärka dess positiva effekter. Vägen
framåt: 1) Kommissionen uppmuntrar samtliga företag och relevanta
organisationer i livsmedelskedjan att ansluta sig till ett frivilligt initiativ
för att hantera otillbörliga affärsmetoder, i synnerhet
leverantörskedjeinitiativet, för att visa sitt engagemang, bygga förtroende i
livsmedelskedjan och uppnå den kritiska massa och breda täckning sådana
arrangemang behöver för att vara ändamålsenliga. 2) Kommissionen uppmuntrar företag i livsmedelskedjan att
aktivt främja leverantörskedjeinitiativet i sina kontakter med affärsparter och
informera dessa om deras rättigheter och skyldigheter. De bör automatiskt
informera var och en av sina affärsparter så snart de har anslutit sig till
leverantörskedjeinitiativet och uppmuntra dem att göra detsamma. 3) Styrgruppen för leverantörskedjeinitiativet bör fortsätta
att verka och stärka sina insatser för att skapa medvetande bland små och
medelstora företag och finna effektiva sätt för dem att ansluta sig till
initiativet. Små och medelstora företag är de som främst gynnas av sådana
arrangemang, varför det är väsentligt att de deltar i största möjliga
utsträckning. 4) Styrgruppen för leverantörskedjeinitiativet bör fortsätta
sina insatser för att driva på och underlätta inrättandet av nationella
plattformar i varje EU-medlemsstat. 5) Kommissionen kommer att fortsätta att underlätta
informationsutbyte och diskussioner mellan viktiga intressentgrupper och
samarbeta nära med initiativets styrgrupp för att maximera initiativets
utbredning, särskilt hos små och medelstora företag, och kommer även att
fortsätta att nära bevaka initiativets utveckling och uppmuntra
leveranskedjeinitiativet att sträva efter att förstärka tvistlösningsmekanismen
och påföljdssystemen.
5.2.
Principer för god affärssed
De medlemsstater
som redan har tagit itu med otillbörliga affärsmetoder på nationell nivå har
valt olika tillvägagångssätt för detta, däribland olika definitioner av
otillbörliga affärsmetoder. Dessa nationella definitioner varierar från mycket
breda beskrivningar till detaljerade förteckningar över förbjudna metoder.
Vissa medlemsstater har å andra sidan inte vidtagit några specifika åtgärder
alls mot otillbörliga affärsmetoder. För att på ett ändamålsenligt sätt ta itu
med otillbörliga affärsmetoder i hela EU, och särskilt över gränserna, skulle
en gemensam uppfattning om de regler som behövs för att ta itu med otillbörliga
affärsmetoder vara till hjälp. Leverantörskedjeinitiativet
innehåller inte någon exakt definition av otillbörliga affärsmetoder, utan
tillhandahåller en förteckning över principer för god affärssed och exempel på
tillbörliga och otillbörliga metoder. Dessa principer har inom ramen för
högnivåforumet överenskommits av alla relevanta intresseorganisationer på
EU-nivå i den vertikala livsmedelskedjan. Dessa principer
utgör därför en bra grund för att identifiera de otillbörliga metoder som skulle
kunna åtgärdas genom potentiella initiativ om otillbörliga affärsmetoder. Identifieringen
av sådana metoder i sin tur gör det möjligt att ta itu med dem. Man bör tänka
på att när de ekonomiska aktörerna tillämpar sådana metoder måste de också se
till att de är förenliga med gällande bestämmelser, både i nationell
konkurrensrätt och i EU-lagstiftningen. Följande
principer har fastställts i högnivåforumet och godkänts av
leverantörskedjeinitiativet: (a)
Skriftliga avtal: Avtal bör vara skriftliga, utom i
fall där det är praktiskt svårgenomförbart eller om muntliga avtal kan godtas
och anses lämpliga av bägge parter. Avtalen bör vara tydliga och transparenta
och täcka in så många relevanta och förutsägbara faktorer som möjligt,
däribland rätten att avsluta avtalet och förfarandena för detta. (b)
Förutsägbarhet: Ensidiga ändringar av avtalsvillkor
får inte göras om inte den möjligheten med alla dess förutsättningar och
villkor har överenskommits i förväg. Huvuddragen i processen bör framgå tydligt
av avtalen, så att parterna kan diskutera de förändringar som är nödvändiga för
att överenskommelsen ska kunna genomföras, eller som krävs på grund av
oförutsägbara omständigheter. (c)
Efterlevnad: Avtal måste följas. (d)
Information: Allt utbyte av information ska ske i
strikt enlighet med konkurrenslagen och annan tillämplig lagstiftning. Parterna
måste också vidta rimliga åtgärder för att se till att den information som
lämnas är korrekt och inte vilseledande. (e)
Sekretess: Informationssekretess måste respekteras
såvida uppgifterna inte redan är offentliga eller har erhållits på laglig väg
och i god tro av den mottagande parten. Konfidentiella uppgifter får endast
användas av den mottagande parten för avsett ändamål. (f)
Riskansvar: Alla avtalsparter i försörjningskedjan
bör bära den företagsrisk som rimligen ankommer på dem. (g)
Befogad begäran: En avtalspart får inte använda sig
av hot för att tillskansa sig en oberättigad fördel eller för att överföra en
omotiverad kostnad. Vägen
framåt: 6) Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att undersöka
huruvida deras nuvarande nationella regelverk är lämpliga för att ta itu med
otillbörliga affärsmetoder, med beaktande av bästa praxis i andra
medlemsstater. Medlemsstaterna bör också överväga vilka andra effekter
otillbörliga affärsmetoder kan få, till exempel i form av livsmedelsspill. För
detta ändamål uppmanas medlemsstaterna att bedöma om deras regelverk skulle
kunna bygga på en förteckning över metoder eller en generell regel om åtgärder
mot eventuella överträdelser av ovan nämnda principer. 7) Medlemsstaterna bör också uppmuntra företag på sitt
territorium att ansluta sig till frivilliga uppförandekoder på både nationell
nivå och EU-nivå. 8) Kommissionen kommer att fortsätta att stödja utbyte av
bästa praxis mellan medlemsstaterna, exempelvis genom att organisera seminarier
med experter från nationella förvaltningar.
5.3.
En ändamålsenlig efterlevnadskontroll på nationell
nivå
För att
garantera en trovärdig avskräckande faktor mot användningen av otillbörliga
affärsmetoder måste efterlevnaden av reglerna genomdrivas i tillräcklig
utsträckning. Om en svagare
part i en affärsförbindelse är ekonomiskt beroende av en starkare affärspart
kan den förstnämnda parten avstå från att begära rättslig prövning eller att
vända sig till frivilliga tvistlösningsmekanismer om den utsätts för otillbörliga
affärsmetoder. Det kan förekomma situationer av ekonomiskt beroende. I en
undersökning genomförd av den spanska konkurrenskommissionen[23]
visade det sig exempelvis att i genomsnitt nästan 40 % av leverantörernas
intäkter inom livsmedelskedjan genererades av endast tre återförsäljare under
201. I extrema fall innebär det ekonomiska beroendet att en köpares eller
säljares hela ekonomiska livskraft är beroende av enskilda kommersiella
relationer. I de fall där otillbörliga affärsmetoder inte anmäls på grund av
rädsla för att mista kontraktförhållandet kan regelverken mot otillbörliga
affärsmetoder avsevärt stärkas om svagare parter får möjlighet att anlita en
oberoende myndighet eller ett oberoende organ med befogenhet att kontrollera
efterlevnaden och möjlighet att bevara klagandes konfidentialitet. Vägen
framåt: 9) Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att bedöma
ändamålsenligheten och trovärdigheten hos sina tillgängliga system för kontroll
av efterlevnaden av regler mot otillbörliga affärsmetoder. Medlemsstaterna
uppmanas att överväga huruvida ytterligare förfaranderelaterade eller
organisatoriska åtgärder kan vara lämpliga med hänsyn till bästa praxis i andra
medlemsstater. Särskild uppmärksamhet bör ägnas förmågan att bevara
konfidentialiteten för enskilda företag som inger klagomål och möjligheten att
genomföra undersökningar. 10) I samband med de nationella efterlevnadskontrollerna, som
kan omfatta särskilda organ, bör myndigheterna kunna samarbeta på ett
ändamålsenligt sätt på EU-nivå, så att de kan ta itu med otillbörliga
affärsmetoder som tillämpas över gränserna och undvika potentiellt
regelarbitrage. 11) Kommissionen kommer att fortsätta att stödja samordning
mellan medlemsstaterna genom att underlätta informationsutbyte mellan de
nationella efterlevnadskontrollerna. 12) Vid utformning och tillämpning av åtgärder för
efterlevnadskontroll bör medlemsstaterna agera proportionellt och beakta all
inverkan på intressenters och konsumenters intressen. Medlemsstaterna bör
särskilt tillämpa samma kriterier och metoder för efterlevnadskontroll på
inhemska och utländska marknadsaktörer.
5.4.
Potentiella fördelar av och kostnader för att
minska användningen av otillbörliga affärsmetoder
De potentiella
fördelarna av att undanröja eller åtminstone minska användningen av
otillbörliga affärsmetoder kan vara betydande. När man ska försöka identifiera
dessa fördelar och kostnader kan effekterna uppstå på olika olika nivåer. I
individuella bilaterala förbindelser mellan aktörer är de potentiella
fördelarna av att ta itu med otillbörliga affärsmetoder tämligen uppenbara. Otillbörliga
affärsmetoder har ofta en direkt negativ ekonomisk effekt för de utsatta
företagen. Om affärsparter som missbrukar en överlägsen förhandlingsposition
kan agera på ett oförutsägbart sätt kan detta medföra förlust av ekonomisk
effektivitet, till exempel lägre investeringar eller över- eller
underproduktion till följd av oförutsägbarhet och ökade transaktionskostnader
på grund av risken för ensidiga och oväntade ändringar av affärsvillkor.
Följaktligen kan det uppstå stora vinster av att skapa mer hållbara
affärsförbindelser i livsmedelskedjan. Dessa vinster kan sträcka sig utöver den
direkta nyttan och ekonomiska avlastningen för de företag som tidigare utsatts
för otillbörliga affärsmetoder, dvs. i flertalet fall små och medelstora
företag. De arrangemang som föreslås i detta meddelande skulle också kunna
dämpa effekten av otillbörliga affärsmetoder för svagare affärsparter i
tredjeländer, däribland utvecklingsländer. För marknaden
som helhet är det mer komplicerat att bedöma effekterna av otillbörliga
affärsmetoder och de allmänna välfärdseffekterna om sådana metoder minskas
eller stoppas. När det gäller den potentiella inverkan på konsumenter finns det
ingen bevisning som tyder på negativa effekter på konsumentpriserna[24] i de
medlemsstater där otillbörliga affärsmetoder regleras och där offentliga organ
vidtar åtgärder mot missbruk i kontakterna mellan företag. I de fall
otillbörliga affärsmetoder skulle kunna ha en negativ inverkan på produktutbud,
produkters tillgänglighet och produktkvalitet kan en minskad användning eller
ett undanröjande av dessa metoder väntas vara till nytta för konsumenterna. Det skulle inte
uppstå några ytterligare kostnader för de företag som redan anslutit sig till
eller planerar att ansluta sig till leverantörskedjeinitiativet eller ett
liknande nationellt regelverk. Det föreslagna tillvägagångssättet skulle inte
innebära några kostnader för de medlemsstater vars nuvarande regelverk
uppfyller ovan beskrivna kriterier. I de medlemsstater som skulle välja att
anpassa sitt regelverk till det som beskrivs i detta meddelande skulle
kostnaderna för efterlevnadskontroll bero på huruvida en befintlig mekanism
används för detta ändamål eller om nya förfaranden eller en ny organisation
inrättas.
6.
Slutsatser
De affärsmetoder
som tillämpas mellan marknadsaktörer i livsmedelskedjan är i flertalet fall
rättvisa och hållbara för båda parter. Intressenter genom hela leveranskedjan
är dock överens om att otillbörliga affärsmetoder existerar och särskilt små
och medelstora företag hävdar att de förekommer relativt ofta och har negativa
effekter på deras ekonomiska bärkraft och förmåga att bedriva verksamhet.
Grönbokssamrådet, åtföljande studier och vissa av de nyligen införda nationella
initiativen tyder på att ett "blandat tillvägagångssätt", dvs.
frivilliga system kompletterade med en trovärdig och ändamålsenlig
efterlevnadskontroll på grundval av jämförbara principer, kan vara lämpligt för
att ta itu med otillbörliga affärsmetoder. I kombination med en trovärdig
avskräckningsfaktor kan frivilliga initiativ, som leverantörskedjeinitiativet,
vara det främsta sättet att lösa konflikter mellan affärsparter, medan
offentliga efterlevnadskontroller eller domstolsprocesser enbart används om den
mer effektiva och snabbare bilaterala lösningen inte är genomförbar. Härigenom
skulle det tillvägagångssätt som föreslås i detta meddelande inte bara
komplettera utan även stärka leverantörskedjeinitiativet, genom att det blir
mer attraktivt för de intressentgrupper som hittills har avstått från att
ansluta sig till följd av farhågorna för en bristfällig efterlevnadskontroll. För att ta itu
med otillbörliga affärsmetoder föreslås det i meddelandet en kombination av
frivilliga lösningar och regelverk. Otillbörliga affärsmetoder ska identifieras
och hanteras, med beaktande av skillnaderna i nationella förhållanden och
metoder. Medan några medlemsstater har antagit specifik lagstiftning förlitar
sig andra på allmänna rättsprinciper och/eller självreglering. Vid övervägandet
av huruvida ytterligare åtgärder behövs bör medlemsstaterna agera
proportionellt och beakta all inverkan på intressenters och konsumenters
intressen, i linje med detta meddelande och med beaktande av bästa praxis. För
kommissionen har de föreslagna åtgärderna inga budgetkonsekvenser utöver de som
redan fastställts för kommande år i den officiella programplaneringen. Kommissionen
kommer att bevaka och bedöma utvecklingen genom att utvärdera i) de faktiska
effekterna av leverantörskedjeinitiativet och dess nationella plattformar[25] och
ii) de efterlevnadskontroller som inrättas av medlemsstaterna för att öka
samtliga parters förtroende för en korrekt fungerande och hållbar
livsmedelskedja. I slutet av 2015
kommer kommissionen att lägga fram en rapport för rådet och Europaparlamentet.
Mot bakgrund av denna rapport kommer kommissionen att besluta om huruvida
ytterligare åtgärder bör vidtas på EU-nivå för att ta itu med de problem som
beskrivs i detta meddelande. [1] Livsmedelsutgifter svarar för omkring 14 % av budgeten
för ett genomsnittligt hushåll i EU (uppgifter från Eurostats
hushållsbudgetundersökning). [2] Rapport från högnivåforumet för en bättre fungerande
livsmedelsförsörjningskedja, december 2012. [3] Se kommissionens meddelande KOM(2009) 591: En bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja
i Europa http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/publication16061_en.pdf [4] Undersökning om otillbörliga affärsmetoder i Europa,
mars 2011, genomförd av Dedicated på CIAA:s vägnar (förbund för europeiska
livsmedels- och dryckesindustrin) och AIM (Europeiska varumärkesföreningen). [5] Rapport om relationerna mellan tillverkare och
återförsäljare i livsmedelssektorn, Comisión Nacional de la Competencia,
oktober 2011. [6] Indagine conoscitiva sul settore della GDO – IC43,
augusti 2013. [7] Se även kommissionens meddelande KOM(2011) 78 slutlig: Översyn
av småföretagsakten för Europa, där följande sägs:
"Små och medelstora företag ställs ofta inför oskäliga
avtalsvillkor och otillbörliga metoder som olika aktörer i leveranskedjan
ålägger dem." [8] Inom ramen för det nya landsbygdsprogrammet finns
åtgärder för stöd till inrättande och utveckling av producentorganisationer,
som kan hjälpa producenter när de ställs inför större köpare. [9] Den nya gemensamma organisationen av marknaden för
fiskeri- och vattenbruksprodukter (förordning (EU) nr 1379/2013)
tillhandahåller stöd för producentorganisationer som vill förbättra sin
saluföring av sina produkter och sin marknadsposition genom produktions- och
saluföringsplaner. [10] Kommissionens beslut av den 30 juli 2010 om inrättande av
högnivåforumet för en bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja (2010/C
210/03). [11] Belgien, Tyskland, Nederländerna och Finland. [12] Europaparlamentets resolution av den 19 januari 2012 om
obalans i livsmedelskedjan. [13] Grönbok om otillbörliga affärsmetoder i B2B-leveranskedjan
för livsmedel och icke-livsmedel (COM(2013) 37, 31 januari 2013). [14] Inverkan av otillbörliga affärsmetoder inom jordbrukets
livsmedelsindustri i Europa, undersökning från april 2013, genomförd av Dedicated
på COPA COGECA:s vägnar (Europeiskt förbund för jordbrukare och
jordbrukskooperativ). [15] Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG av den 12 december 2006 om vilseledande och
jämförande reklam. [16] Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i
konsumentavtal. [17] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att
skydda know-how och företagsinformation (företagshemligheter) som inte har
röjts från att olagligen anskaffas, utnyttjas och röjas, 28.11.2013, COM(2013)
813 final. [18] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om
en gemensam europeisk köplag, 11.10.2011, KOM(2011) 635 slutlig. [19] Europaparlamentets
och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder
som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden. [20] http://www.supplychaininitiative.eu. [21] Ibidem. [22] Europaparlamentets resolution av den 11 december 2013 om
en europeisk handlingsplan för detaljhandeln till nytta för samtliga aktörer. [23] Rapport om relationerna mellan tillverkare och
återförsäljare inom livsmedelssektorn, Comisión Nacional de la Competencia,
oktober 2011. [24] Ett användbart redskap för att informera sig om de
allmänna prisutvecklingarna är European Food Prices Monitoring Tool:
http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitveness/prices_monitoring_en.htm [25] I detta sammanhang kommer kommissionen att överväga en
förlängning av mandatet för högnivåforumet för en bättre fungerande
livsmedelsförsörjningskedja i fråga om att följa upp genomförandet av de
åtgärder som beskrivs i detta meddelande, med hjälp av en öppen dialog med
privata intressenter och nationella myndigheter.