ISSN 1977-1045 |
||
Uradni list Evropske unije |
C 81 |
|
![]() |
||
Slovenska izdaja |
Informacije in objave |
Letnik 61 |
Obvestilo št. |
Vsebina |
Stran |
|
I Resolucije, priporočila in mnenja |
|
|
MNENJA |
|
|
Evropski ekonomsko-socialni odbor |
|
|
529. plenarno zasedanje EESO – 18. in 19. oktober 2017 |
|
2018/C 81/01 |
||
2018/C 81/02 |
||
2018/C 81/03 |
||
2018/C 81/04 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Podnebna pravičnost (mnenje na lastno pobudo) |
|
2018/C 81/05 |
||
2018/C 81/06 |
||
2018/C 81/07 |
||
2018/C 81/08 |
||
2018/C 81/09 |
||
2018/C 81/10 |
||
2018/C 81/11 |
|
III Pripravljalni akti |
|
|
EVROPSKI EKONOMSKO-SOCIALNI ODBOR |
|
|
529. plenarno zasedanje EESO – 18. in 19. oktober 2017 |
|
2018/C 81/12 |
||
2018/C 81/13 |
||
2018/C 81/14 |
||
2018/C 81/15 |
||
2018/C 81/16 |
||
2018/C 81/17 |
||
2018/C 81/18 |
||
2018/C 81/19 |
||
2018/C 81/20 |
||
2018/C 81/21 |
||
2018/C 81/22 |
||
2018/C 81/23 |
||
2018/C 81/24 |
||
2018/C 81/25 |
||
2018/C 81/26 |
||
2018/C 81/27 |
||
2018/C 81/28 |
||
2018/C 81/29 |
||
2018/C 81/30 |
||
2018/C 81/31 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Ekonomska politika euroobmočja 2017 (dodatno mnenje) |
SL |
|
I Resolucije, priporočila in mnenja
MNENJA
Evropski ekonomsko-socialni odbor
529. plenarno zasedanje EESO – 18. in 19. oktober 2017
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/1 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Potencial malih družinskih in tradicionalnih podjetij za spodbujanje razvoja in gospodarske rasti v regijah
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/01)
Poročevalec: |
Dimitris DIMITRIADIS |
Sklep plenarne skupščine |
26. 1. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
7. 9. 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
199/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO je v več mnenjih vedno izrazil zadovoljstvo nad politikami EU za podporo malih in srednjih podjetij (1). Vendar pa so mala in srednja podjetja izjemno raznolika skupina, zato si je treba posebej prizadevati, da bi ustrezno obravnavali posamezne podskupine ter še zlasti mala družinska in tradicionalna podjetja. |
1.2 |
Pomen te podskupine podjetij je v tem, da nudijo veliko večino delovnih mest v regijah EU. EESO želi, ob poudarjanju svojih prejšnjih sklepov in navajanju priporočil iz svojih prejšnjih mnenj (2), podrobno preučiti in analizirati izzive, s katerimi se srečujejo mala družinska in tradicionalna podjetja. S tem želi konstruktivno vplivati na oblikovanje politik tako na ravni EU kot na nacionalni in regionalni ravni. |
1.3 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj preuči možnosti za podporo tem podjetjem in njihovo promoviranje, saj predstavljajo ključni dejavnik pri ustvarjanju novih dejavnosti in dohodka na območjih z omejenimi viri. Pri regionalnem razvoju ustvarjajo dodano vrednost, zlasti v manj razvitih regijah, saj so globoko zakoreninjena v lokalnem gospodarstvu, v katerega vlagajo in v njem ohranjajo delovna mesta. |
1.4 |
Odbor meni, da pri mnogih regijah, ki v razvoju še zmeraj zaostajajo, obstaja velik potencial, ki ga je mogoče uresničiti prek lokalnih malih družinskih in tradicionalnih podjetij. To ne bi smel biti izziv le za Evropsko komisijo, temveč tudi za druge akterje, ki bi morali pri tem aktivno sodelovati, med njimi lokalne oblasti in lokalni posredniki, kot so podjetniške organizacije in finančne institucije. |
1.5 |
EESO poziva Komisijo, naj bo pozorna na dejstvo, da so nedavne gospodarske in industrijske spremembe in trendi malim družinskim in tradicionalnim podjetjem škodovali. Postajajo namreč manj konkurenčna in se pri svojih dejavnostih srečujejo z vse večjimi težavami. |
1.6 |
EESO je zaskrbljen, ker se v instrumentih podporne politike ne osredotoča na mala družinska in tradicionalna podjetja, tako da je malo verjetno, da bodo ta imela od njih večjo korist. Na splošno je podpora za mala in srednja podjetja usmerjena v povečanje njihovega obsega raziskav in inovacij ter v zagonska podjetja. EESO ne dvomi v pomen te politike, vendar želi poudariti, da ima od nje korist zelo majhno število malih in srednjih podjetij, med katerimi običajno ni malih družinskih in tradicionalnih podjetij. EESO pozdravlja pobudo Evropske komisije, da bi spremenila opredelitev malih in srednjih podjetij, kot je to predlagal GD GROW in je predvidoma načrtovano za začetek leta 2019 (3). |
1.6.1 |
Sedanja opredelitev malih in srednjih podjetij je že zastarela, zato Odbor meni, da bi bila načrtovana sprememba dobrodošla, saj bi omogočila boljše razumevanje značaja malih in srednjih podjetij in bi za njih lahko oblikovali boljše politike. EESO poziva Evropsko komisijo, naj v postopek posvetovanja vključi oceno o uporabi sedanje opredelitve pri izvajanju političnih ukrepov v zvezi z malimi in srednjimi podjetji na ravni EU ter na nacionalni in regionalni ravni, pri čemer je treba posebno pozornost nameniti malim družinskim in tradicionalnim podjetjem. |
1.6.2 |
EESO meni, da bi morali pri spremembi opredelitve storiti vsaj naslednje:
|
1.7 |
EESO meni, da je pomembno mala družinska in tradicionalna podjetja priznati kot posebno podskupino, saj običajno utrpijo največ škode v primeru nedelovanja trga. Zato Odbor priporoča, da se prav za njih oblikujejo posebne podporne politike. Za rešitev najbolj perečih težav morajo te politike vsebovati vsaj:
|
2. Mala družinska in tradicionalna podjetja – ozadje in pomen
2.1 |
Pri oblikovanju politike EU je sedaj v ospredju več aktualnih sprememb in trendov na področju industrije – digitalizacija, industrija 4.0, hitro spreminjajoči se poslovni modeli, globalizacija, ekonomija delitve in bolj inovativni viri konkurenčne prednosti. Obenem se je treba zavedati, da morajo imeti ljudje možnost, da živijo kjer koli v Evropski uniji, tudi na številnih območjih, ki jih industrija 4.0 ne bo z lahkoto dosegla. |
2.2 |
Čeprav so novi trendi pomembni in je treba podpreti politična prizadevanja za njihovo spodbujanje, je treba znova opozoriti, da trenutno velik delež delovnih mest v Evropski uniji zagotavljajo zelo tradicionalna mala in srednja podjetja (6) ter mala družinska podjetja (7). Večina teh ima dolgo zgodovino ter tradicije, izkušnje in številne pretekle zgodbe o uspehu. Ta skupina podjetij običajno vključuje sledeče podskupine:
|
2.3 |
Kot je EESO že dejal, so mala družinska in tradicionalna podjetja steber številnih gospodarstev po svetu, njihov razvoj pa je zelo hiter. So zelo pomembna za lokalni in regionalni razvoj ter igrajo posebno in konstruktivno vlogo v lokalnih skupnostih. Družinska podjetja lažje premostijo težave v obdobju recesije in stagnacije. Za njih je značilno posebno vodstvo, saj si njihovi lastniki zelo prizadevajo za dolgoročen uspeh, v veliki meri zato, ker so od njih odvisni finančni položaj, ugled in prihodnost družine. Za tovrstna vodstva so značilna neobičajna prizadevanja za nadaljnje delovanje podjetja, velik trud pri razvijanju odnosov z zaposlenimi ter ustvarjanje tesnejših vezi s strankami za ohranjanje podjetja. EESO je že pozval Evropsko komisijo k izvajanju aktivne strategije za spodbujanje najboljše prakse med družinskimi podjetji v državah članicah (8). |
2.4 |
V zadnjih letih se številna mala družinska in tradicionalna podjetja soočajo z vedno večjimi težavami pri svojem delovanju, kajti:
|
2.5 |
V Evropski uniji je malo manj kot 23 milijonov malih in srednjih podjetij, pri čemer je večji delež teh, v primerjavi s celotnim številom podjetij, v južnih državah članicah EU (10). Poleg tega, da mala in srednja podjetja predstavljajo 99,8 % celotnega števila podjetij v nefinančnem poslovnem sektorju EU (11), zaposlujejo skoraj 67 % vseh zaposlenih in ustvarjajo skoraj 58 % celotne dodane vrednosti v nefinančnem poslovnem sektorju (12). Mikropodjetja, vključno s samozaposlenimi, so daleč najpogostejša med podjetji. |
3. Politične smernice in prednostne naloge na ravni EU
3.1 |
Splošno pravilo je, da je podpora malim in srednjim podjetjem povečini namenjena povečanju njihovega obsega raziskav in inovacij ter razvoja (13). Čeprav sta zmožnost inovacij in zmožnost „prodora v svet“ dva najpomembnejša motorja rasti, so mala in srednja podjetja na teh dveh področjih običajno šibka (14). Pri polovici opredeljenih tipologij instrumentov med zadnjim finančnim obdobjem se cilji skoraj izključno nanašajo na inovacije. To so instrumenti, ki podpirajo tehnološke in netehnološke inovacije, ekološke inovacije, ustanavljanje inovativnih podjetij, raziskovalne in razvojne projekte ter prenos znanja in tehnologije. |
3.2 |
Med obdobjem 2007–2013 (15) je „podpora ESRR za mala in srednja podjetja znašala približno 47,5 milijarde EUR (76,5 % za podporo podjetjem in 16 % vseh skupnih sredstev ESRR za to obdobje)“. Poleg tega je bilo ugotovljeno, da je bilo izmed 18,5 milijona podjetij upravičencev okoli 246 000 malih in srednjih podjetij. Primerjava med številom upravičencev in skupnim številom podjetij jasno kaže, da je ta znesek popolnoma nezadosten in da EU te zelo pomembne skupine podjetij ni uspešno podprla. Evropska komisija tega zelo pomembnega vprašanja ne obravnava zaradi pomanjkanja virov in velike raznolikosti v značilnostih teh podjetij. |
3.3 |
V istem obdobju je bilo uporabljenih sorazmerno veliko število političnih instrumentov, pri čemer so bile med njimi velike razlike, saj so zajemali od enega do 8 000–9 000 upravičencev. Jasno je, da je oblikovanje instrumentov, ki se nanašajo na zelo nizko število upravičencev, neučinkovito. Pri tem se zastavlja vprašanje, ali je smiselno oblikovati tako veliko število instrumentov. Nadalje je treba presoditi njihovo uspešnost in učinkovitost, in sicer je treba morebitni končni učinek primerjati s človeškimi in finančnimi viri, ki so bili potrebni za njihovo oblikovanje. Hkrati so študije primerov izpostavile proces samoizbire ali „mehkega usmerjanja“, pri katerem se je samo oblikovanje določenega političnega instrumenta nanašalo na posebno skupino upravičencev (za katero je bila na splošno značilna večja zmožnost črpanja). |
3.4 |
Iz obsežnega pregleda (16) skupno 670 političnih instrumentov iz 50 operativnih programov, ki so se izvajali v programskem obdobju, je razvidno, da so bili neenakomerno porazdeljeni med posamezne politike. Razvidno je, da je bilo manj kot 30 % vseh političnih instrumentov usmerjenih v potrebe tradicionalnih podjetij. EESO je že izrazil podporo inovativnim in hitro rastočim podjetjem (17). Vendar hkrati obžaluje, da so v primeru malih in srednjih podjetij politični instrumenti nesorazmerno in povečini namenjeni inovacijam. Večina teh podjetij v EU namreč nima in v bližnji prihodnosti tudi ne bo imela zmožnosti za razvoj inovacij, ki za osrednji del njihovega delovanja niti niso potrebne. Res je, da je inovativne izdelke mogoče razviti z zelo nizkimi stroški, hkrati pa imajo veliko možnosti za rast. Vendarle gre pri tovrstni rasti v primeru družinskih in tradicionalnih podjetij, ki imajo popolnoma drugačno filozofijo, vsekakor za izjemo in ne za normo. Določena mera inovacij je mogoča in dobrodošla, pri čemer novosti uvajajo nove generacije, saj so bolj odprtega duha. Vendar so te inovacije povečini le razdrobljene in ne predstavljajo osrednje poslovne dejavnosti teh podjetij (18). |
3.5 |
Mala družinska in tradicionalna podjetja niso v ospredju instrumentov podporne politike, na kar kaže tudi dejstvo, da jim je namenjeno majhno število instrumentov (le 7 % vseh skupnih javnih prispevkov) v posameznih sektorjih, med katerimi je najbolj pogost sektor turizma. To se kaže tudi v dejstvu, da prihaja približno 54 % malih in srednjih podjetij, ki so upravičenci, iz sektorjev proizvodnje ter informacijske in komunikacijske tehnologije (10 %), le 16 % pa iz veleprodaje in maloprodaje ter 6 % iz gostinstva, pri čemer slednji veljajo za tradicionalne sektorje. Položaj je še slabši glede na dejstvo, da je bila v zadnjem programskem obdobju podpora malim in srednjim podjetjem oblikovana v luči globoke gospodarske krize, ob upoštevanju potrebe, da je treba vire z inovacij preusmeriti k bolj splošni rasti. |
3.6 |
Hkrati podatki kažejo, da je v petih letih po začetku krize leta 2008 število malih in srednjih podjetij naraslo, medtem ko sta obseg dodane vrednosti in število zaposlenih padala (19). Iz statističnih podatkov je razvidno, da je v tem obdobju „podjetništvo iz nujnosti“ vodilo pred „podjetništvom zaradi priložnosti“. Ljudje so očitno poskušali najti pot iz krize, podjetja pa so poskušala preživeti, vendar podpora ni bila zadostna ali ustrezna (20). |
3.7 |
Številne nedavne študije so jasno pokazale, da so med potrebami malih in srednjih podjetij v severni in južni Evropi precejšnje razlike, te pa so tudi na nacionalni ravni. To stališče je v celoti podprto tudi v letnem poročilu Evropske komisije o evropskih malih in srednjih podjetjih 2014/2015, v katerem je navedeno, da najnižje vrednosti dosegajo predvsem države južne Evrope. Te države beležijo izjemno nizko stopnjo uspešnosti projektov, med drugim v delu programa Obzorje 2020, namenjenem malim in srednjim podjetjem. |
3.8 |
Dodaten resen izziv pri nudenju učinkovite podpore malim družinskim in tradicionalnim podjetjem je dejstvo, da so politike podpore povečini oblikovane na podlagi velikosti podjetij in ne na podlagi bolj bistvenih značilnosti, ki imajo večji vpliv na njihovo delovanje. Ta pristop je morda zastarel in preveč splošen ter ne upošteva različnih potreb posameznih skupin, kot so mala družinska in tradicionalna podjetja. EESO zato v svojih mnenjih neprestano poudarja potrebo po bolj ciljno usmerjenih in natančneje opredeljenih podpornih politikah za mala in srednja podjetja v Evropi ter po posodobitvi opredelitve malih in srednjih podjetij, da bi ta bolje odražala njihovo raznolikost (21). |
3.9 |
EESO je zaskrbljen nad dejstvom, da je doslej le mali delež podpore ERDF zabeležil učinek (22) in dokazal, da dejansko vpliva na gospodarstvo. Zaradi tega se poraja vprašanje, kolikšen je resnični učinek sredstev, namenjenih za podporo malim in srednjim podjetjem. EESO vztraja, da je treba izvesti dejansko oceno učinka, vključno z analizo podpore, namenjene malim družinskim in tradicionalnim podjetjem. |
3.10 |
ESRR ni edini vir podpore za mala družinska in tradicionalna podjetja. Podporo malim in srednjim podjetjem nudijo tudi drugi viri, kot so Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (EMFF) (23), Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja (EKSRP) (24) ali Evropski socialni sklad (ESS) (25). Uporabljati jih je mogoče ločeno ali s pomočjo teritorialnih instrumentov (lokalnega razvoja, ki ga vodi skupnost, in celostnih teritorialnih naložb). Vendar pa niso namenjena malim družinskim in tradicionalnim podjetjem, za katera gre zelo nizek delež njihovih sredstev. Po navedbah predstavnikov malih družinskih in tradicionalnih podjetij se njihovih potreb ne razume dobro in nanje ni ustreznega odgovora. |
3.10.1 |
To je mogoče pojasniti z dejstvom, da so tvorci politik in uprave na ravni EU ter na nacionalni in lokalni ravni na nekaterih področjih oblikovanja politike preveč okoreli ter ne upoštevajo stališč podjetij in socialnih partnerjev, da bi lahko bolje razumeli resnične potrebe malih in zelo malih podjetij. |
3.10.2 |
Krivde seveda ne gre pripisati le upravam, temveč tudi posredniškim organizacijam, ki niso uspešno posredovale informacij o resničnih potrebah malih in srednjih podjetij. Dober primer tega je, da so, kot kaže, med malimi in srednjimi podjetji najbolj priljubljena nepovratna sredstva, medtem ko se v razpravi o politiki vse bolj poudarjajo lastniško financiranje, vračljiva podpora in neposredna pomoč. |
3.10.3 |
Prav tako se zdi, da so partnerstva med podjetji in raziskovalnimi centri ter uporaba posrednikov za pomoč malim in srednjim podjetjem manj razširjeni, kot je bilo načrtovano, kljub temu da je tem vidikom namenjeno veliko pozornosti. Deloma se razloge za to pripisuje krizi, vendar bi lahko tvorci politik za pomoč lokalnemu gospodarstvu v težkem položaju v času gospodarske recesije izbrali bolj „tradicionalne“ instrumente politike. |
3.10.4 |
Predvsem mala družinska in tradicionalna podjetja skoraj nimajo možnosti uporabe različnih specifičnih finančnih instrumentov, saj jih je težko izvajati, prav tako pa nimajo izkušenj in znanja. |
4. Obravnavati je treba velike razlike med malimi in srednjimi podjetji
4.1 |
Delež izvoza v prometu je v malih podjetjih praviloma nižji kot v srednjih in velikih podjetjih, iz česar je mogoče sklepati, da obstaja sorazmerje med velikostjo podjetij in njihovimi izvoznimi zmožnostmi. |
4.2 |
Za mala in srednja podjetja ter zagonska podjetja je resna težava dostop do financiranja. EESO je v informativnem poročilu opozoril na dejstvo, da dejavnosti malih in srednjih podjetij že od leta 2008 omejuje pomanjkanje ustreznega financiranja (26). Čeprav so se razmere nedavno izboljšale, je napredek počasnejši pri manjših podjetjih, pri čemer se spet pokaže pomen velikosti podjetij za njihove potrebe in uspešnost. Nadalje se mala in srednja podjetja pri svojem financiranju opirajo predvsem na bančna posojila, vendar pa jim bančni sistem ni ustrezno prikrojen, še zlasti ne malim družinskim in tradicionalnim podjetjem. |
4.3 |
Finančna pomoč v zadnjem času je bila večinoma osredotočena na zagonska podjetja, ki predstavljajo zelo majhen delež malih in srednjih podjetij v EU. Pereča potreba po kapitalu za financiranje podjetij v fazi širitve pa medtem še ni bila ustrezno obravnavana, kar velja tudi za veliko večino tradicionalnih podjetij, ki potrebujejo sredstva že za samo financiranje svojega rednega poslovanja, ki ga je prizadela nedavna kriza. Poroča se o bančnih zlomih, ko nekatera mala podjetja nehajo poslovati, ker imajo preprosto težave z likvidnostjo. |
4.4 |
Druga resna težava, s katero se soočajo mala in srednja podjetja v nasprotju z velikimi podjetji, je dostop do informacij in novih trgov. Težje jim je tudi zaposliti in obdržati visoko usposobljeno delovno silo ter izpolnjevati naraščajoče zakonske in upravne zahteve. V še toliko slabšem položaju so mala in srednja podjetja v manj razvitih regijah EU, ki v okviru svoje vrednostne verige nimajo možnosti za sodelovanje z večjimi družbami, nimajo toliko priložnosti, da bi sodelovala v konkurenčnih grozdih, ne prejemajo dovolj javnih dobrin, nimajo dostopa do velikega števila zmogljivosti in ustanov za podporo, pogosto pa se soočajo z upadanjem števila strank. Zaradi vseh teh dejavnikov imajo lahko tudi višje stroške pri vključevanju svojih izdelkov na trg. |
4.5 |
Za tradicionalna mala in srednja podjetja ter tista s sedežem v manj razvitih regijah EU zato niso ključnega pomena politični instrumenti, osredotočeni na spodbujanje inovativnosti, dostop do novih trgov, internalizacijo, dostop do kapitalskih trgov itd., temveč tisti, ki prispevajo k izboljšanju podjetij in doseganju boljših rezultatov pri njihovih temeljnih dejavnostih, kot je omogočanje boljšega dostopa do običajnega bančnega financiranja, informacij, usposobljene delovne sile in takojšnjih poslovnih priložnosti (izboljšanje dnevnega poslovanja). Za ta podjetja prav tako kratkoročno ni smiselno spreminjati vedenja, saj je najprej treba spremeniti splošni okvir, v katerem delujejo. |
4.6 |
Medtem ko v nekaterih državah podjetniški inkubatorji nemoteno delujejo, pa so v drugih njihovi pozitivni učinki zelo omejeni. Ključni dejavniki za uspeh so izmenjava operativnih sredstev in podpornih mrež, ki v manj razvitih regijah EU načeloma niso dobro razviti. |
4.7 |
Vse večji pomen proizvodnje na znanju temelječih vsebin kot konkurenčne prednosti ustvarja dodatne razlike med malimi in srednjimi podjetji. Povzroča razkorak med podjetji z visoko rastjo in tistimi, katerih razvoj je otežen zaradi ovir, ki so običajno povezane z njihovo majhnostjo, lokacijo in bazo strank. |
4.8 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj podpre pristop „najprej deluj za male“ ter pri oblikovanju političnih instrumentov malim družinskim in tradicionalnim podjetjem nameni posebno pozornost. |
4.9 |
Pred 30 ali 40 leti je bilo v Evropi veliko regij, ki so zaostajale za drugimi, ker so bile zaradi geografske lege ali po funkcionalnosti odmaknjene od motorjev gospodarske rasti. Nekatere izmed njih so sedaj uspešne zahvaljujoč odprtim, odgovornim in neskorumpiranim lokalnim oblastem, učinkovitem delovanju podjetniških organizacij in vzpostavitvi dobro delujočih lokalnih poslovnih mrež. |
5. Izzivi in načini za spopadanje z njimi za učinkovitejše spodbujanje razvoja malih družinskih in tradicionalnih podjetij
5.1 |
Dostop do financiranja je pereč problem. V primerjavi z večjimi podjetji beležijo mala družinska in tradicionalna podjetja več nihanj pri svojih dobičkih, obstoju in rasti, zaradi česar se srečujejo s posebnimi težavami pri financiranju. Mala in srednja podjetja se običajno soočajo z višjimi obrestnimi merami ter kreditnimi omejitvami, ki so posledica pomanjkanja zavarovanja. Težave pri financiranju se precej razlikujejo med podjetji, ki rastejo počasi, in tistimi, ki se hitro povečujejo. |
5.2 |
Dostop nekaterih skupin malih in srednjih podjetij do tveganega kapitala se je izboljšal s širitvijo skladov tveganega kapitala, trgov zasebnih lastniških vrednostnih papirjev – vključno z neuradnimi trgi in poslovnimi angeli – in množičnega financiranja ter z razvojem unije kapitalskih trgov na splošno. Vendar pa mala družinska in tradicionalna podjetja od teh trendov verjetno ne bodo imela večje koristi in bodo še naprej ostala zelo odvisna od tradicionalnih bančnih posojil. Tudi inovativna podjetja, zagonska podjetja in srednja podjetja se pri uporabi teh instrumentov včasih srečujejo s težavami, med državami pa ostajajo velike razlike zaradi različnih ravni razvoja lokalnih kapitalskih trgov in pomanjkanja ustrezne zakonodaje. |
5.3 |
Politika Evropske komisije za olajšanje dostopa do financiranja z zagotavljanjem jamstev je dobrodošla. Vendar pa se zdi, da se pri izbrani shemi pojavljajo izkrivljanja na trgu jamstev in navsezadnje nenačrtovane posledice za dejavnosti jamstvenih institucij. Na voljo so empirični dokazi (v tem primeru Španija), da komercialne banke izrecno predlagajo, da njihovi obstoječi posojilojemalci prosijo za jamstvo – ki naj jim ga neposredno izda EU v obliki neposrednega jamstva –, zato da je banka z jamstvom sposobna kriti trenutna tveganja, ne da bi ji bilo treba povišati razred tveganja. Iz tega pa so izločena mala in srednja podjetja v slabšem položaju, torej tista, ki težko pridobijo posojilo. Učinkovitost uporabe javnega denarja in učinek finančnega vzvoda na trgu in v širšem gospodarstvu se bosta povečala z obsežnejšo razdelitvijo javnega denarja preko posrednih osebnih jamstev. |
5.4 |
Za mala družinska in tradicionalna podjetja ostajajo velika ovira evropska in lokalna zakonska bremena, saj običajno nimajo ustreznih sredstev za soočanje s težavami, ki nastajajo zaradi čezmerne regulacije. Zato bi morali tem podjetjem olajšati dostop do informacij o predpisih ter zagotoviti, da so bolje informirana o tehničnih in okoljskih standardih. Tvorci politik morajo zagotoviti, da postopki za ugotavljanje skladnosti ne bodo po nepotrebnem dragi, zapleteni in dolgi. Prav tako bi morala ustrezna lokalna poslovna združenja izvajati sistematičen in skrben nadzor nad novimi predpisi in njihovim izvajanjem. |
5.5 |
Potreben je dostop do boljših informacij, in to ne le v zvezi z regulativnimi zahtevami. Tradicionalna in družinska podjetja prav tako nujno potrebujejo informacije o lokalnem poslovnem okolju in o tržnih priložnostih na regionalni ravni. S sodobnimi tehnologijami je mogoče zelo znižati informacijsko vrzel, če so oblikovane na uporabniku prijazen način. Zelo bi pomagalo, če bi vzpostavili sistem „vse na enem mestu“, kjer bi bile na enem mestu dostopne vse informacije, ki vplivajo na strategije in odločitve podjetij, kot to že obstaja v nekaterih državah. Z ukrepi za spodbujanje informacijskih mrež je treba prilagoditi podatkovne zbirke in se izogniti preobilju informacij. |
5.6 |
Nedavni ukrepi za olajšanje dostopa do trgov so usmerjeni predvsem na mednarodne trge. Politika na tem področju si prizadeva za odpravljanje pomanjkljivosti, s katerimi se srečujejo mala in srednja podjetja, ker nimajo dostopa do človeških virov, zunanjih trgov in tehnologije. Vendar pa, kot je že bilo obravnavano prej v besedilu, za mala družinska in tradicionalna podjetja to pogosto ne igra nobene vloge. Zaradi tega bi bilo treba napore usmeriti v boljše usklajevanje med organizatorji trgovinskih misij na regionalni ravni in v nudenje boljše pomoči pri iskanju zanesljivih poslovnih partnerjev. Še ena možnost na tem področju je okrepitev prizadevanj za povečanje deleža malih podjetij pri sklepanju pogodb o javnih naročilih. |
5.7 |
Zelo specifičen problem, s katerim se v zadnjem času soočajo mala družinska in tradicionalna podjetja, je dostop do usposobljene delovne sile. Demografska slika na oddaljenih območjih in v številnih regijah, ki zaostajajo v razvoju, je vse slabša, posledično pa v številnih krajih zelo primanjkuje usposobljene delovne sile. Zato je treba podjetjem pomagati pri prepoznavanju in privabljanju človeških virov kot tudi pri usposabljanju zanje. Programi usposabljanja bi morali biti prilagojeni in bi morali potekati izven glavne sezone. Prav tako bi moral obstajati sistem za njihovo redno organiziranje, saj se lahko zgodi, da se mala podjetja soočajo z visoko stopnjo odpovedi. |
5.8 |
V družinskih podjetjih je pogosto, da otroci, ki prihajajo iz iste družine ali pa tudi ne, delajo za podjetje. To je običajno in je dobro za poslovanje, saj omogoča nemoten prehod podjetja z ene generacije na drugo oziroma seznanitev s prihodnjim delom. V takih primerih bi morali lastniki/direktorji vedno upoštevati, da morajo biti delovni pogoji v skladu s konvencijama MOD št. 182 in št. 138 o delu otrok. |
5.9 |
Usposabljanje je potrebno, vendar ne le za zaposlene v malih družinskih in tradicionalnih podjetjih. Bančni uslužbenci in združenja delodajalcev na podeželskih in oddaljenih območjih pogosto nimajo znanja o različnih programih in možnostih, ki jih ponuja Evropska komisija, ter z njimi povezanih dokumentih in postopkih. Ta mreža posrednikov je izjemo pomembna za učinkovito pomoč malim družinskim in tradicionalnim podjetjem. Spodbujati je treba informativne programe in izmenjavo najboljših praks med posredniki. Prav tako bi bilo treba organizirati točko „vse na enem mestu“ za vse vrste financiranja in programov. |
5.10 |
Pomemben politični ukrep bi moral biti izboljšanje kakovosti dela lastnikov/direktorjev malih družinskih in tradicionalnih podjetij, saj je s tem neposredno povezano vse v podjetjih. To je mogoče storiti s spodbujanjem izobraževanja in/ali omogočanjem lahkega dostopa do svetovalnih storitev. Korak v pravo smer bi lahko bil spodbujanje vseživljenjskega učenja – spletnih učnih orodij v zvezi s področji, kot so poslovno načrtovanje, proizvodni standardi, potrošniška zakonodaja ali drugi predpisi. |
5.11 |
Še en ukrep bi lahko bil, da se mala družinska in tradicionalna podjetja spodbuja k temu, da svoje dobičke ponovno vložijo v naložbe. Če se bo podjetja k temu spodbujalo, bodo postala stabilnejša in manj odvisna od bančnih posojil ter tako manj ranljiva v primeru krize. |
5.12 |
Zelo koristno bi bilo zbrati primere najboljše prakse iz različnih držav v sektorjih, kjer je veliko malih družinskih in tradicionalnih podjetij, kot so turizem, kmetijstvo, ribištvo itd., in jih predstaviti državam članicam. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Glej mnenja EESO o političnih ukrepih za mala in srednje velika podjetja, UL C 27, 3.2.2009, str. 7, mednarodnih javnih naročilih, UL C 224, 30.8.2008, str. 32, aktu za mala podjetja, UL C 182, 4.8.2009, str. 30, in izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov, UL C 54, 19.2.2011, str. 44, ter informativno poročilo o dostopu MSP do financiranja (EESC-2014-06006-00-00-RI-TRA).
(2) Glej mnenja EESO o družinskih podjetjih, UL C 13, 15.1.2016, str. 8, pregledu „Akta za mala podjetja“, UL C 376, 22.12.2011, str. 51, in različnih oblikah podjetij, UL C 318, 23.12.2009, str. 22.
(3) Začetna ocena učinka, (2017)2868537, 8. junij 2017.
(4) Člen 4 priloge, Priporočilo Komisije 2003/361/ES.
(5) Direktiva 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013.
(6) Mala tradicionalna podjetja so tista, ki že dolgo časa ohranjajo isti poslovni model, njihove stranke pa so sorazmerno male skupnosti, npr. male restavracije in okrepčevalnice, neodvisne bencinske postaje, pekarne, družinski hoteli, mala prevozniška in trgovinska podjetja itd.
(7) Za družinska podjetja ne obstaja ena sama opredelitev, temveč več delovnih opredelitev, ki so se skozi leta spreminjala. V skladu z njimi naj bi bilo družinsko podjetje tisto, v katerem posle v veliki meri nadzira družina prek svojega lastništva ali vodilnih položajev. (Sciascia in Mazzola, Family Business Review (Revija za družinska podjetja), zvezek 21, št. 4, 2008). Družinska podjetja skupaj predstavljajo več kot 85 % vseh podjetij v državah OECD. Nekatera med njimi so zelo velika podjetja, to mnenje pa se osredotoča na mala družinska podjetja.
(8) Glej mnenje EESO o družinskih podjetjih, UL C 13, 15.1.2016, str. 8.
(9) Različne študije (npr. Evropski parlament, 2011; CSES, 2012; EK 2008; OECD, 1998).
(10) Mala in srednja podjetja so opredeljena v Priporočilu Komisije 2003/361/ES in se jih nadalje deli v tri skupine: mikro, mala in srednja podjetja, in sicer glede na njihovo število zaposlenih in promet. Glavni statistični viri ne ponujajo podatkov o podjetjih, ki so opredeljena kot mala in srednja podjetja, zaradi stroge uporabe prej omenjene opredelitve teh podjetij. Podatki, ki so na voljo, temeljijo na merilih v zvezi s številom zaposlenih. Iz tega razloga na omenjeni opredelitvi temeljijo tudi statistični podatki, navedeni v tem mnenju. Omeniti je treba, da naj sicer merila glede prometa in/ali bilančnih vsot ne bi bistveno spremenila statističnih podatkov, bi pa na izide v veliki meri vplivala pravila v zvezi s samostojnostjo podjetij. V študiji, ki so jo opravili v Nemčiji, se je z uporabo teh pravil skupno število „malih in srednjih podjetij“ znižalo za 9 % (CSES, 2012).
(11) Nefinančni poslovni sektor tvorijo vsi sektorji gospodarstev 28 držav članic EU, z izjemo finančnih storitev, vladnih služb, izobraževanja, zdravstva, umetnosti in kulture, kmetijstva, gozdarstva in ribištva.
(12) Letno poročilo o evropskih malih in srednjih podjetjih 2014/2015, Evropska komisija.
(13) Končno poročilo, delovni sveženj 2, naknadna ocena programov kohezijske politike 2007–2013, s poudarkom na Evropskem skladu za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijskem skladu, pogodba: 2014CE16BAT002, http://ec.europa.eu/regional_policy/en/policy/evaluations/ec/2007-2013/.
(14) Podpora malim in srednjim podjetjem – Krepitev raziskav in inovacij v malih in srednjih podjetjih in njihov razvoj, delovni sveženj 2, prvo vmesno poročilo, zvezek I: Zbirno poročilo, Naknadna ocena programov kohezijske politike, 2007–2013, s poudarkom na Evropskem skladu za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijskem skladu, pogodba: 2014CE16BAT002, julij 2015.
(15) Isti vir kot pri opombi 13.
(16) Isti vir kot pri opombi 14.
(17) Glej mnenje EESO na lastno pobudo Spodbujanje inovativnih in hitro rastočih podjetij, UL C 75, 10.3.2017, str. 6.
(18) Dober primer je podeželski turizem, ki se pri svojem trženju sedaj v veliki meri opira na digitalne platforme.
(19) Evropska komisija, Zbirka podatkov o oceni uspešnosti malih in srednjih podjetij (izdaja iz leta 2014).
(20) „Podjetnik iz nujnosti“ je oseba, ki postane podjetnik, ker nima nobene druge boljše možnosti. „Podjetnik zaradi priložnosti“ je oseba, ki se namenoma odloči, da bo ustanovila podjetje, ker meni, da obstajajo še neizkoriščene ali malo izkoriščene možnosti. Iz podatkov je razvidno, da imata podjetništvo iz nujnosti in podjetništvo zaradi priložnosti zelo različen učinek na gospodarsko rast in razvoj. Podjetništvo iz nujnosti na splošno nima vpliva na gospodarski razvoj, medtem ko je vpliv podjetništva zaradi priložnosti pozitiven in precejšen.
(21) UL C 383, 17.11.2015, str. 64.
(22) Po informacijah, ki jih je mogoče pridobiti iz sistema nadzora in dodatnih virov (npr. ad hoc ocena), le za 12 % vseh političnih instrumentov obstajajo trdni dokazi o njihovi koristnosti. Politični instrumenti, ki jih je mogoče oceniti kot neučinkovite, predstavljajo do 5 %.
(23) https://ec.europa.eu/fisheries/cfp/emff_en
(24) https://ec.europa.eu/agriculture/cap-funding_en
(25) http://ec.europa.eu/esf/home.jsp
(26) Glej informativno poročilo EESO Dostop malih in srednje velikih podjetij (MSP) ter podjetij s srednje veliko tržno kapitalizacijo do financiranja v obdobju 2014–2020: priložnosti in izzivi.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/9 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Financiranje organizacij civilne družbe s sredstvi EU
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/02)
Poročevalec: |
Jean-Marc ROIRANT |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
|
Sklep plenarne skupščine |
30. 3. 2017 |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
27. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
188/15/10 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Organizacije civilne družbe imajo pomembno vlogo pri spodbujanju aktivnega državljanstva v Evropi. V participativni demokraciji so potrebni posredniški organi, ki bodo pripomogli k vključevanju državljanov ter spodbujali njihovo delovanje v celotnem državljanskem prostoru. Organizirana, vplivna, neodvisna in raznolika civilna družba zahteva ustrezno javno financiranje. |
1.2 |
Oženje državljanskega prostora v nekaterih državah EU je poleg vedno težjega dostopa do javnih sredstev največja nevarnost za delovanje organizacij civilne družbe in za evropsko demokracijo. |
1.3 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da bi bilo treba na evropski in nacionalni ravni vzpostaviti politični in zakonodajni okvir, da bi spodbudili razvoj evropske civilne družbe, katere dejavnosti so sestavni del vrednot, vpetih v temeljne pravice. |
1.4 |
Tako kot nekatere države članice, ki so na nacionalni ravni sprejele t. i. listine o vzajemnem sodelovanju oziroma pakte, bi se lahko tudi institucije EU zavzele za resnični evropski civilni dialog. Znova je treba začeti razpravo o statutu za evropska združenja in evropskem statutu za fundacije ter zagotoviti izvajanje člena 11 PEU o strukturiranem dialogu s civilno družbo. |
1.5 |
EU bi morala spodbuditi države članice, naj ohranijo ali oblikujejo davčne spodbude za zasebne donacije, del svojih davčnih prihodkov pa porazdelijo med organizacije civilne družbe. V EU bi bilo treba prav tako odpraviti ovire za čezmejne donacije z uskladitvijo davčne zakonodaje in postopkov ter vlagati v razvoj dobrodelnih dejavnosti po vsej EU. |
1.6 |
Institucije EU bi morale spodbujati pozitivno podobo organizacij civilne družbe in si prizadevati za ohranitev njihove neodvisnosti, zlasti z okrepitvijo njihovih zmogljivosti za delovanje in sodelovanje na področju socialnih inovacij in državljanske udeležbe. |
1.7 |
EESO poziva k pripravi strategije za neoviran razvoj močne in neodvisne civilne družbe v Evropi ter k imenovanju varuha človekovih pravic v EU za področje državljanskih svoboščin, kateremu bi nevladne organizacije poročale o incidentih, ki so povezani s kakršnim koli motenjem ali omejevanjem njihovega delovanja. |
1.8 |
EESO v zvezi s prihodnjim večletnim finančnim okvirom poziva proračunske organe, naj povečajo pomoč organizacijam civilne družbe, zlasti s subvencijami za delovanje in večletnim financiranjem. |
1.9 |
EESO poziva Komisijo, naj predlaga vzpostavitev evropskega sklada za demokracijo, človekove pravice in vrednote v EU (1), ki bi mu bila dodeljena precejšnja proračunska sredstva in bi bil neposredno na voljo organizacijam civilne družbe iz vse Evrope, upravljali pa bi ga neodvisno, podobno kot Evropsko ustanovo za demokracijo (2), pri čemer bi sodelovali tudi predstavniki EESO. |
1.10 |
Da bi spodbudili participativno demokracijo, je EESO mnenja, da bi bilo treba za program Evropa za državljane v skladu s predlogom Evropskega parlamenta v naslednjem finančnem okviru nameniti proračun v višini 500 milijonov EUR (3). Podobno bi bilo treba povečati tudi obseg dejavnosti v zvezi s civilno družbo v okviru programa Erasmus+. |
1.11 |
EESO poziva Komisijo, naj spremlja izvajanje kodeksa za partnerstvo s civilno družbo v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov. Komisija bi morala prav tako pozvati nacionalne in regionalne oblasti, naj uporabijo določbe glede tehnične pomoči, ki naj bi spodbudile razvoj zmogljivosti, v organizacijah civilne družbe. |
1.12 |
EESO se zavzema za bolj poglobljeno razpravo o tem, kako spodbujati povezave med raziskovalci in civilno družbo ter predlaga vključitev novega sklopa o državljanski udeležbi in demokraciji v okviru stebra družbeni izzivi v prihodnji okvirni raziskovalni program. |
1.13 |
V prihodnji večletni finančni okvir bi bilo treba vključiti cilje trajnostnega razvoja in prednostne naloge na področju enakosti spolov. |
1.14 |
EU bi morala ohranjati in še okrepiti svojo vlogo največje donatorke humanitarne pomoči ter vodilno vlogo na področju mednarodnega sodelovanja. |
1.15 |
EESO pozdravlja predlog o pregledu finančne uredbe, v katerem je Komisija predlagala, da se porabljeni čas prostovoljcev upošteva kot upravičen strošek (neposreden odziv na mnenje EESO Statistična orodja za merjenje prostovoljnih dejavnosti (4)) pa tudi da se lahko kot sofinanciranje upoštevajo prispevki v naravi. Pozitivno ocenjuje tudi poročilo Parlamenta, ki krepi te določbe, ter poziva k poenostavljenemu nadzoru nad sredstvi, na primer z opiranjem na ocene in revizije ter s hitrejšim odzivanjem na prošnje in podpisovanjem pogodb ter plačili. EESO poziva institucije EU, naj se sporazumejo o predlaganem besedilu, ki bo omogočilo pošteno vrednotenje porabljenega časa prostovoljcev. |
1.16 |
Civilno družbo bi bilo mogoče okrepiti tudi z boljšim dostopom do financiranja za najmanjše organizacije ter za najbolj prikrajšane dele družbe. Zato bi morala Komisija poskrbeti za različne načine financiranja ter še bolj poenostaviti upravne postopke, zagotoviti usposabljanje in smernice v zvezi z izvajanjem pogodb in izpolnjevanjem finančnih obveznosti, hkrati pa poskrbeti za dosledno razlago uredbe o finančnih pravilih v vseh svojih službah. |
1.17 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj se nemudoma odzove z ustreznimi ukrepi, vključno s postopki za ugotavljanje kršitev proti državam članicam, v katerih nacionalne upravne ali pravne določbe omejujejo dostop nacionalnih organizacij civilne družbe do sredstev EU, zlasti če zanje veljajo pogoji financiranja, ki omejujejo njihovo zagovorniško vlogo. |
2. Uvod
2.1 |
EESO je v več mnenjih obravnaval vprašanje civilnega dialoga in participativne demokracije, opredelitev teh pojmov, zastopanost različnih akterjev in ukrepe, ki jih je treba sprejeti na evropski ravni. Zlasti v mnenju o členu 11 PEU (5) je poudaril, da je uveljavitev tega člena ključni izziv EU pri povečanju demokratične legitimnosti v očeh njenih državljanov. |
2.2 |
Vendar pa EESO doslej še ni pripravil posebnega mnenja o tem, kako lahko financiranje prispeva k spodbujanju aktivnega državljanstva in participativne demokracije. |
2.3 |
Nujno je treba analizirati, kako poteka dodeljevanje sredstev EU na tem področju in kako učinkovito je, medtem ko se institucije EU pripravljajo na razpravo o predlogu večletnega finančnega okvira za obdobje po letu 2020 in začenjajo postopek odločanja o pregledu finančne uredbe. |
2.4 |
Z vprašanjem financiranja je povezano tudi priznanje vloge in položaja različnih akterjev evropskega civilnega dialoga. EESO je že večkrat opozoril na potrebo po sprejetju statuta za evropska združenja (6). |
2.5 |
V tem mnenju se izraz organizacije civilne družbe uporablja za nevladne oziroma neprofitne organizacije, ki so neodvisne od javnih institucij in poslovnih interesov ter s svojim delovanjem prispevajo k uresničevanju ciljev Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, kot so socialna vključenost, aktivna udeležba državljanov, vsi vidiki trajnostnega razvoja, izobraževanje, zdravje, zaposlovanje, pravice potrošnikov, pomoč beguncem in migrantom, temeljne pravice itd. (7). |
3. Vloga organizacij civilne družbe
3.1 |
Angažirana, pluralistična in neodvisna civilna družba ima bistveno vlogo pri spodbujanju aktivne udeležbe državljanov v demokratičnem procesu ter pri upravljanju in preglednosti na ravni EU in na nacionalni ravni. Prav tako lahko prispeva tudi k bolj pravičnim in učinkovitim politikam ter se zavzame za trajnostni razvoj in vključujočo rast (8). Organizacije civilne družbe omogočajo večjo udeležbo in prispevajo k določanju evropskih politik, saj lahko dosežejo najbolj revne in prikrajšane skupine prebivalstva ter tistim, ki nimajo dovolj možnosti, da bi izrazili svoje mnenje, daje to možnost (9). |
3.2 |
Nekatere organizacije civilne družbe poleg svojih družbenih in socialnih funkcij izvajajo tudi dejavnosti v t. i. sektorju socialnega in solidarnostnega gospodarstva ter celo bistveno prispevajo k ustvarjanju novih delovnih mest. |
3.3 |
Za organizacije civilne družbe je značilno, da pri različnih projektih združujejo večinoma izjemno motivirane prostovoljce in predane zaposlene. Za prostovoljne dejavnosti kot izraz dejavne državljanske udeležbe, ki utrjuje skupne evropske vrednote, kot sta solidarnost in socialna kohezija, bi bilo treba ustvariti ugodno okolje (10). |
3.4 |
Za resnično participativno demokracijo so potrebni posredniški organi (sindikati, organizacije delodajalcev ter malih in srednjih podjetij, nevladne organizacije ter drugi neprofitni akterji itd.), ki bodo pripomogli k vključevanju državljanov in spodbujali k ozaveščanju javnosti in državljanov o evropskih izzivih ter oblikovanju bolj pravične, vključujoče in solidarne Evrope. Vplivna in raznolika organizirana civilna družba terja ustrezno javno financiranje in okvir, ki omogoča dostop do različnih oblik zasebnega financiranja. |
4. Različne oblike financiranja
4.1 |
Na ravni EU obstajajo številni programi na različnih področjih (izobraževanje, kultura, sociala, državljanstvo, okolje, temeljne pravice, raziskave, mednarodno sodelovanje, humanitarna pomoč, zdravje itd.), ki vključujejo specifične cilje glede udeležbe civilne družbe, zlasti v obliki projektov. Institucije so uvedle tudi subvencije za delovanje, namenjene predvsem mrežnemu povezovanju različnih nacionalnih organizacij, ki delujejo na različnih področjih in se ukvarjajo z različnimi družbenimi vprašanji. Ta finančna podpora tako prispeva k oblikovanju evropskega javnega mnenja. |
4.2 |
EU je v zvezi s širitvijo in zunanjo politiko, zlasti kar zadeva mednarodno sodelovanje in humanitarno pomoč, razvila proaktivno politiko za spodbujanje popolnoma delujoče civilne družbe, med drugim s specifičnimi ukrepi. Je tudi ena največjih donatork razvojne in humanitarne pomoči na svetu, pri čemer ima veliko zaslombo pri evropskih državljanih (11). |
4.3 |
Toda kar zadeva notranjo politiko, od objave prvega dokumenta Komisije za razpravo leta 2000 v okviru upravne reforme, v katerem je bilo poudarjeno, da je treba ohraniti visoko raven javne pomoči za spodbujanje vloge nevladnih organizacij, opredelitev usklajenega pristopa v službah Komisije in izboljšanje upravljanja nepovratnih sredstev, ni bilo nobene nadaljnje ocene odnosov med EU in organizacijami civilne družbe (še zlasti ne v okviru člena 11 PEU). |
4.4 |
Financiranje organizacij civilne družbe je osredotočeno predvsem na področje humanitarne pomoči in mednarodnega sodelovanja. Po podatkih iz leta 2015 je bilo za njihovo financiranje dodeljene 1,2 milijarde EUR (približno 15 % v okviru razdelka Evropa v svetu) (12), medtem ko so bila sredstva za organizacije civilne družbe na drugih področjih dokaj omejena: 0,08 % v okviru razdelka Trajnostna rast in naravni viri, 2,5 % v okviru razdelka Varnost in državljanstvo ter manj kot 0,009 % v okviru razdelka Pametna in vključujoča rast. Zato je nujno potrebno preučiti te zneske pa tudi učinkovitost predvidenih ukrepov. |
5. Razpoložljivost javnih sredstev in oženje državljanskega prostora
5.1 |
Nedavne študije in raziskave ter ukrepi, ki so jih sprejeli v nekaterih državah EU, kažejo tudi, da se državljanski prostor v nekaterih državah članicah na nacionalni ravni oži (13). Pri pregledu finančnega okvira za obdobje po letu 2020 in sedanjih programov financiranja bi bilo treba to novo dejstvo nujno upoštevati. |
5.2 |
Evropska komisija, Evropski parlament in Svet Evrope so obsodili nedavni madžarski zakon, sprejet junija 2017, o preglednosti organizacij, ki prejemajo sredstva iz tujine. To je razlog, zakaj bi morala Komisija zagotoviti, da ukrepi za boj proti financiranju terorizma in pranju denarja ne bodo imeli nenamernih posledic za organizacije civilne družbe pri dostopu do financiranja in posojil. |
5.3 |
V več evropskih državah so bili sprejeti ukrepi o pogojenosti subvencij za organizacije civilne družbe. To omejuje njihovo zagovorniško vlogo in njihovo sposobnost biti stranka v sodnem postopku (14). |
5.4 |
Zaradi finančne in gospodarske krize je bilo javno financiranje za organizacije civilne družbe v številnih državah omejeno oziroma so bila sredstva preusmerjena v kratkoročne subvencije. Oblike financiranja, ki temeljijo predvsem na projektih, lahko organizacije civilne družbe prisilijo, da prilagodijo svoje prednostne naloge in se oddaljijo od svojega prvotnega cilja in potreb družbe. Oblasti v nekaterih državah podpirajo organizacije, ki sledijo njihovi strateški usmeritvi, ter s tem ustvarjajo vzdušje politične klike, kar pa škodi drugim organizacijam, zato je dodeljevanje sredstev vse bolj nepregledno. |
5.5 |
EESO poziva Komisijo, naj skrbno spremlja izvajanje predhodne pogojenosti pri oceni programov in tudi v zvezi s partnerskimi sporazumi, zlasti glede zaposlovanja, socialne vključenosti in nediskriminacije, okolja, enakosti spolov in pravic invalidov, vključevanja in krepitve institucionalnih zmogljivosti organizacij civilne družbe (15) ter preglednosti postopkov oddaje javnih naročil, in začasno ustavi plačila, če se ta pogojenost ne spoštuje. Hkrati jo opozarja, naj spremlja izvajanje člena 125 zvezi z obveznostjo organa upravljanja, da uporablja izbirne postopke in merila, ki so pregledni in nediskriminatorni. EESO poziva Evropsko računsko sodišče, naj v svojem prihodnjem poročilu oceni skladnost s temi določbami glede izbirnih postopkov za nevladne organizacije. |
5.6 |
Širjenje ekstremizma in populizma ter vse oblike protidemokratičnega ravnanja ogrožajo demokratični pravni red in ustvarjajo sovražno okolje za posredniške organe. Zato je treba potrditi pomen vloge organizacij civilne družbe in jim nameniti večjo finančno pomoč EU. |
5.7 |
EESO poziva k imenovanju varuha človekovih pravic v EU za področje svoboščin v državljanskem prostoru, kateremu bi nevladne organizacije poročale o incidentih, ki so povezani s kakršnim koli motenjem ali omejevanjem njihovega delovanja. |
6. Možni odzivi na evropski ravni
6.1 |
EESO meni, da bi bilo treba na evropski in nacionalni ravni vzpostaviti politični in zakonodajni okvir, s čimer bi spodbudili razvoj raznolike evropske civilne družbe, katere dejavnosti so sestavni del vrednot, vpetih v temeljne pravice. |
6.2 |
Institucije EU bi morale spodbujati pozitivno podobo organizacij civilne družbe in si prizadevati za ohranitev njihove neodvisnosti, zlasti z okrepitvijo njihovih zmogljivosti za delovanje in sodelovanje na področju socialnih inovacij in državljanske udeležbe, kar je pogosto povezano s financiranjem. |
6.3 |
Tako kot nekatere države članice, ki so na nacionalni ravni sprejele t. i. listine o vzajemnem sodelovanju oziroma pakte, bi lahko tudi institucije EU sprejele ukrepe za priznavanje in vzpostavitev partnerstev s predstavniškimi organi civilne družbe ter s tem vzpostavile pogoje za resnični evropski civilnodružbeni dialog in izvajale člen 11 PEU in druge ustrezne mednarodne obveznosti (16). |
6.4 |
Nujno je treba tudi znova začeti razpravo o statutu za evropska združenja, ki ga je Komisija predlagala leta 1992 (17), in evropskem statutu za fundacije; s tem bi spodbudili priznavanje organizacij civilne družbe in sodelovanje med njimi na evropski ravni ter tako dopolnili statut evropske družbe, sprejet leta 2004 (18). |
6.5 |
EESO meni, da bi morala EU spodbuditi države članice k ohranitvi sedanjih in oblikovanju dodatnih davčnih spodbud za zasebne donacije ter k porazdelitvi dela prihodkov iz davkov organizacijam civilne družbe, odpravi ovir za čezmejne donacije z uskladitvijo davčne zakonodaje in postopkov ter k vlaganju v razvoj dobrodelnih dejavnosti po vsej EU. |
6.6 |
EESO v zvezi s prihodnjim večletnim finančnim okvirom poziva proračunske organe, naj povečajo financiranje za organizacije civilne družbe, med drugim s subvencijami za delovanje in večletnim financiranjem, ter s tem spodbudijo razvoj dolgoročnih pobud. |
6.7 |
Države članice EU od sprejetja Listine o temeljnih pravicah še niso oblikovale pravega programa za spodbujanje civilne družbe na ravni človekovih pravic. Precejšnja pomoč, ki jo je civilna družba v državah srednje in vzhodne Evrope prejela ob njihovem pristopu k EU, se ni nadaljevala prek drugih mehanizmov financiranja. Nedavni dogodki, povezani s širjenjem terorizma in skrajnih in/ali populističnih gibanj, kažejo, da so potrebna večja vlaganja v civilno družbo, pri njenem razvoju pa je treba poskrbeti, da bodo države med seboj usklajene. |
6.8 |
EESO poziva Komisijo, naj predlaga vzpostavitev evropskega sklada za demokracijo, človekove pravice in vrednote v EU (19), ki bi mu bila dodeljena precejšnja proračunska sredstva in bi bil neposredno na voljo organizacijam civilne družbe iz vse Evrope, vključno z borci za človekove pravice, njegov cilj pa bi bil promoviranje in varovanje temeljnih vrednot EU. Iz sklada bi krili stroške delovanja ter sodnih postopkov in nadzora, upravljali pa bi ga neodvisno, podobno kot Evropsko ustanovo za demokracijo (20), pri čemer bi sodelovali tudi predstavniki EESO. |
6.9 |
Program Evropa za državljane je edini evropski program, ki izrecno prispeva k zmanjševanju demokratičnega primanjkljaja, saj vsem evropskim državljanom omogoča, da neposredno sodelujejo pri evropskem povezovanju, vendar pa ima na voljo premalo sredstev. V sedanjih negotovih razmerah za evropske vrednote in demokracijo je EESO mnenja, da bi bilo treba za ta program v naslednjem finančnem okviru nameniti proračun v višini 500 milijonov EUR, v skladu s predlogom Evropskega parlamenta (21). Podobno bi bilo treba povečati tudi obseg dejavnosti v zvezi s civilno družbo v okviru programa Erasmus+. |
6.10 |
Večina organizacij civilne družbe ima težave pri dostopu do strukturnih skladov, zlasti zaradi zahtev glede sofinanciranja. Določbe glede tehnične pomoči, ki naj bi spodbudile razvoj zmogljivosti, so zato premalo izkoriščene in jih pogosto uporabljajo zgolj javne uprave. Kodeks za partnerstvo s civilno družbo, ključni instrument, se v večini držav ne uporablja pravilno (22). Tudi kadar so organizacije civilne družbe povabljene k sodelovanju v nadzornih odborih, je njihova vloga omejena. |
6.11 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj se nemudoma odzove z ustreznimi ukrepi, vključno s postopki za ugotavljanje kršitev proti državam članicam, v katerih nacionalne upravne ali pravne določbe omejujejo dostop nacionalnih organizacij civilne družbe do sredstev EU, zlasti če zanje veljajo pogoji financiranja, ki omejujejo njihovo zagovorniško vlogo. |
6.12 |
Organizacije civilne družbe se zaradi povezav in nenehnega stika z državljani in dejavnostmi na terenu zavedajo izzivov in potreb v družbi, kljub temu pa na področju raziskav nimajo velike vloge. Tudi program EU za zaposlovanje in socialne inovacije vključuje ovire za dostop organizacij civilne družbe. EESO se zavzema za bolj poglobljeno razpravo o tem, kako spodbujati povezave med raziskovalci in civilno družbo ter predlaga vključitev novega sklopa o državljanski udeležbi in demokraciji v okviru stebra družbeni izzivi v prihodnji okvirni raziskovalni program. |
6.13 |
Brezposelnost mladih je še vedno velika in predstavlja enega najbolj perečih problemov, s katerimi se sooča EU, pri čemer vse več mladim grozi socialna izključenost. Zato bi morali z evropskimi sredstvi v večji meri podpreti organizacije civilne družbe, ki vlagajo v razvoj znanj in spretnosti ter kompetenc mladih prek neformalnega učenja. |
6.14 |
Večji del financiranja v sektorju kulture ni prilagojen potrebam organizacij civilne družbe, ki delujejo na tem področju, zaradi česar so prikrajšane za dostop do različnih finančnih instrumentov, kot so posojila. Nihče se v resnici ne ukvarja z evropsko razsežnostjo kulture, medtem pa se vse bolj širijo ideološka in populistična stališča. EU bi morala prav tako še naprej podpirati neodvisno kulturno produkcijo ter vlagati v razvoj in trajnost neprofitnih lokalnih medijev skupnosti, predvsem s programom Ustvarjalna Evropa. |
6.15 |
EU bi morala na področju razvojnega sodelovanja več vlagati v pobude sodelovanja s poudarkom na ljudeh, vključno z vidiki enakosti spolov, upravljanja, človekovih pravic, okoljskih pravic, odpornosti proti podnebnim spremembam, izobraževanja in socialne zaščite, zlasti s tematskim pristopom glede na posamezne države, pri čemer bi morala zagotoviti tesno sodelovanje civilne družbe. |
6.16 |
Pri zasnovi prihodnjega večletnega finančnega okvira bi bilo treba upoštevati tudi cilje trajnostnega razvoja in prednostne naloge enakosti spolov. |
6.17 |
Civilno družbo bi bilo mogoče okrepiti tudi z boljšim dostopom do financiranja za najmanjše organizacije ter za najbolj prikrajšane dele družbe. Evropska komisija bi morala zato poskrbeti za različne načine financiranja ter se bolj posvetiti poenostavitvi upravnih postopkov. Bolj sistematično bi bilo treba zagotavljati mehanizme za decentralizirano financiranje (ali kaskadno financiranje), tako kot se uporabljajo v okviru evropskega instrumenta za demokracijo in človekove pravice ali pri financiranju v okviru EGP; sredstva bi moral dodeljevati neodvisni nacionalni subjekt na podlagi razpisov (23). |
6.18 |
Organizacije civilne družbe v srednje- in vzhodnoevropskih državah imajo še vedno sorazmerno omejen dostop do finančnih sredstev. Komisija bi morala izboljšati obveščanje o različnih skladih, ki so na voljo organizacijam civilne družbe, in se bolj zavzeti za partnerstva med organizacijami. |
6.19 |
Koristna bi bila tudi bolj sistematično spremljanje organizacij upravičenk in različnih generalnih direktoratov, pristojnih za izvajanje finančne uredbe, ter podpora tem organizacijam in direktoratom prek usposabljanja o pogodbenih obveznostih in reviziji. |
6.20 |
Zbirke podatkov z opisi projektov, ki so bili že izvedeni, in primeri dobrih praks bi morali biti na voljo potencialnim kandidatom za spodbujanje inovacij in partnerstev. Komisija bi si morala še naprej prizadevati za zmanjšanje upravnega bremena v postopku prijave in pri finančnem poslovanju, med drugim z uvedbo enotnega postopka prijave prek spleta za različne programe. |
6.21 |
Ocenjevanje programov, ki jih neposredno upravlja Komisija, bi moralo biti bolj pregledno, pa tudi natančnejše, saj je vlog za evropsko financiranje izjemno veliko, postopek pa le redko uspešno izpeljan. Povratne informacije bi poleg tega organizacijam civilne družbe, ki so bile s prijavo neuspešne, omogočile, da se izboljšajo, povečalo pa bi se tudi zaupanje v izbirni postopek. |
6.22 |
Roki za objavo obvestil o priglasitvi pogodb, podpis pogodb in izvedbo plačila bi morali biti precej krajši, da bi s tem omejili potrebo po jemanju bančnih posojil zaradi pomanjkanja denarja. |
6.23 |
EESO tudi poziva Komisijo, naj ponovno oceni zneske sofinanciranja, predvsem za zelo majhne organizacije, ki imajo velike težave pri pridobivanju drugih virov financiranja, in zagovorniške organizacije, kot so na primer organizacije za varstvo potrošnikov, okoljevarstvena združenja, organizacije za varstvo človekovih pravic in organizacije za spodbujanje državljanstva. To je še zlasti pomembno zato, ker pravila o sofinanciranju povečujejo upravno breme za organizacije civilne družbe pa tudi tveganja, ki jih za donatorje predstavljajo različna pogodbena in finančna pravila. |
6.24 |
EESO toplo pozdravlja tudi predlog o pregledu uredbe o finančnih pravilih (24), v katerem je Komisija predlagala, da se porabljeni čas prostovoljcev upošteva kot upravičen strošek pa tudi da se lahko kot sofinanciranje upoštevajo prispevki v naravi. Ta predlog je neposreden odziv na poziv EESO iz mnenja Statistična orodja za merjenje prostovoljnih dejavnosti (25). Pozitivno ocenjuje tudi poročilo Parlamenta pa tudi predlog Sveta o uvedbi izjeme od pravila neprofitnosti za neprofitna združenja. EESO poziva institucije EU, naj se sporazumejo o predlaganem besedilu, ki bo omogočilo pošteno vrednotenje porabljenega časa prostovoljcev. |
6.25 |
Z opredelitvijo jasnih smernic glede nadzora, ki ga izvaja Komisija, bi bilo treba izboljšati preglednost pri dostopu in finančnem nadzoru, pri tem pa upoštevati predhodne ocene in izbor partnerjev pa tudi naknadni nadzor in revizijo, ki ju izvajajo drugi donatorji. |
6.26 |
Potrebna je tudi reforma sistema finančne preglednosti Komisije, saj je javnosti treba omogočiti lažji dostop do zneskov in namena financiranja. To bi moralo vključevati letna plačila namesto večletnih obveznosti, večjo zanesljivost pa bi morali doseči s standardizacijo zbirk podatkov različnih programov. Nevladne organizacije bi morale poleg tega pri prostovoljnem poročanju še naprej upoštevati najvišje standarde preglednosti. |
6.27 |
Komisija bi morala vzpostaviti konstruktiven dialog med različnimi generalnimi direktorati in organizacijami civilne družbe ter določiti nadaljnje ukrepe, da bi preučili dobre in slabe prakse ter oblikovali enotnejši pristop. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Ta sklad bi imel iste cilje kot evropski instrument za demokracijo in človekove pravice: http://www.eidhr.eu/whatis-eidhr#.
(2) Evropska ustanova za demokracijo je neodvisna organizacija, ki dodeljuje nepovratna sredstva in ki so jo Evropska unija in njene države članice ustanovile leta 2013, da bi krepila demokracijo v državah evropskega sosedstva in drugod. V svetu guvernerjev ustanove so vse države članice EU ter poslanci Evropskega parlamenta in strokovnjaki civilne družbe.
(3) Resolucija Evropskega parlamenta o izvajanju programa „Evropa za državljane“.
(4) UL C 170, 5.6.2014, str. 11.
(5) UL C 11, 15.1.2013, str. 8.
(6) UL C 318, 23.12.2006, str. 163.
(7) UL C 88, 11.4.2006, str. 41.
(8) Bela knjiga o evropski upravi, 25. julij 2001.
(9) COM(2000) 11 final.
(10) Evropsko leto prostovoljstva 2011.
(11) Glej zlasti raziskavo iz leta 2017: http://ec.europa.eu/echo/eurobarometer_fr.
(12) Generalni direktorat za razvoj in sodelovanje – EuropeAid.
(13) Civic Space in Europe 2016, Civicus Monitor.
(14) Glej britanski zakon o lobiranju, ki nevladnim organizacijam preprečuje izražanje njihovih stališč med predvolilnimi kampanjami ali ob nedavnem referendumu o članstvu v EU, pa tudi sedanji pregled zakona o volitvah (sprememba) iz leta 2011 na Irskem, katerega cilj je preprečiti vpliv tretjih oseb na volilne kampanje, vendar pa je v njem uporabljena razlaga izraza „politični cilj“ in določitev praga za individualne donacije nevladnim organizacijam sprožila polemike, zlasti v okviru financiranja kampanje v podporo splavu.
(15) UL L 347, 20.12.2013, str. 320.
(16) Glej na primer obveznosti v okviru ciljev trajnostnega razvoja in Konvencije ZN o pravicah invalidov glede strukturiranega dialoga ob zagotavljanju ustreznega financiranja.
(17) UL C 99, 21.4.1992, str. 1.
(18) Statut evropske družbe.
(19) Ta sklad bi imel iste cilje kot evropski instrument za demokracijo in človekove pravice: http://www.eidhr.eu/whatis-eidhr#.
(20) Evropska ustanova za demokracijo je neodvisna organizacija, ki dodeljuje nepovratna sredstva in ki so jo Evropska unija in njene države članice ustanovile leta 2013, da bi krepila demokracijo v državah evropskega sosedstva in drugod. V svetu guvernerjev ustanove so vse države članice EU ter poslanci Evropskega parlamenta in strokovnjaki civilne družbe.
(21) Resolucija Evropskega parlamenta o izvajanju programa „Evropa za državljane“.
(22) AEIDL – Thematic Network on Partnership.
(23) Mid-term NGO evaluation released – Finančni mehanizem EGP.
(24) COM(2016) 605 final.
(25) UL C 170, 5.6.2014, str. 11.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/16 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Vasi in manjši kraji kot gonilo razvoja podeželja – izzivi in priložnosti
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/03)
Poročevalec: |
Tom JONES |
Sklep plenarne skupščine |
22. 9. 2016 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
3. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
129/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
Sklepi
1.1 |
EESO meni, da je kljub vse manj uravnoteženi starostni strukturi prebivalstva in upadanju tradicionalne gospodarske dejavnosti v številnih vaseh in manjših krajih dovolj primerov dobre prakse, da smo lahko optimistični glede trajnostne prihodnosti v številnih, če ne celo vseh podeželskih naseljih. Takšna naselja lahko sprožijo prenovo in trajnostni razvoj celotnega podeželja. |
1.2 |
Vendar je ta optimizem odvisen od nenehnega in vsestranskega prizadevanja, ki vključuje ljudi in finančna sredstva na vseh ravneh upravljanja in v vseh treh sektorjih: zasebnem, javnem in civilnem. |
Priporočila
1.3 |
EESO v celoti podpira pobudo Evropske komisije za pametne vasi, zlasti zaradi obljube glede sodelovanja med posameznimi generalnimi direktorati Komisije. Nacionalni in regionalni programi za razvoj podeželja, ki jih vodi GD AGRI skupaj z državami članicami, so bistvenega pomena, vendar ta sredstva nikakor ne zadoščajo brez drugih nacionalnih, regionalnih in lokalnih javnih naložb. EESO podpira tudi mnenje, ki ga pripravlja Odbor regij o pametnih vaseh (1). |
1.4 |
Hitre širokopasovne povezave (mobilne in fiksne) so ključnega pomena za kakršen koli gospodarski in družbeni razvoj pametno razvitih vasi in mest, zato morajo biti v celoti dostopne, kakor je bilo zagotovljeno v okviru preverjanja učinkov ukrepov na podeželje v deklaraciji iz Corka 2.0 iz leta 2016. |
1.5 |
Javne storitve v izobraževanje, usposabljanje, zdravje, socialno in otroško varstvo bi morale biti dostopne, povezane in inovativne pri uporabi tehnološkega napredka. |
1.6 |
Organi za načrtovanje na podeželskih območjih bi morali spodbujati prenovo praznih stavb v vaseh in manjših krajih ter zagotavljati nizke stroške za zagonska podjetja in kompenzacijske prispevke od maloprodajnih projektov na obrobju teh krajev. Pri omogočanju uporabe takšnih obnovljenih stavb je treba upoštevati potrebe lokalnih nevladnih organizacij ter javnega in zasebnega sektorja. |
1.7 |
Slabe prometne povezave so ravno tako problem in priporoča se souporaba vozil – javnih avtobusov in avtomobilov, če zasebni sektor teh storitev ne opravlja več. |
1.8 |
Delodajalce bi bilo treba spodbujati, naj podpirajo delo na daljavo, kjer je to mogoče, in izkoristijo potencialne koristi partnerstva med mesti in podeželjem. Prispevek kmečkega in podeželskega turizma, dejavnosti, povezanih z zdravjem, in trženje lokalnih kmetijskih in obrtnih proizvodov ter povečanje ponudbe kulturnih in zgodovinsko obarvanih dogodkov so pri tem zelo pomembni. S podporo za razvoj podeželja bi lahko podjetniki privabljali tuje naložbe ter razvijali in tržili proizvode z dodano vrednostjo. |
1.9 |
Upravljanje na čim nižji ravni je v nacionalni ali regionalni pristojnosti. Vasi in manjši kraji pa potrebujejo več pristojnosti in več finančnih sredstev za vodenje in uresničevanje pričakovanj svojih volivcev. |
1.10 |
Program LEADER in lokalne akcijske skupine bi bilo treba v celoti podpreti pri prizadevanjih za lokalni razvoj s spodbujanjem podjetij, tako zasebnih kot neprofitnih, pri njihovem ustanavljanju in rasti ter za zagotavljanje aktivne udeležbe in podpore skupnosti. Z izboljšanim sodelovanjem bi lahko ta prizadevanja razširili prek lokalnega razvoja, ki ga vodi skupnost. |
1.11 |
Predvsem pa bi se morali ljudje v vaseh in manjših krajih zavezati svoji skupnosti, pri čemer bi spodbujali vodstvo od znotraj. Šole in lokalni mentorji bi morali spodbujati idejo vodenja. Novi voditelji potrebujejo polno podporo svetovalnih agencij in nevladnih organizacij, ki imajo dostop do najboljših praks in ustreznih podobnih projektov. |
1.12 |
Nove pametno razvite vasi bi morale biti predstavljene kot zgled na regionalni in nacionalni ravni ter ravni EU. Institucije EU in njihovi deležniki bi morali vsako leto organizirati poseben dan za spodbujanje uspešnih in povezanih vasi in manjših krajev. |
1.13 |
Za krepitev in razvoj resničnega občutka partnerstva med mesti in večjimi kraji ter njihovim zaledjem EESO podpira priporočila iz dokumenta R.E.D. (2) iz leta 2016 Making Europe Grow with its Rural Territories ter pilotni projekt pobratenih mest Carnegie Trust. Mestno-podeželska partnerstva bi morala temeljiti na načelih trajnostnega razvoja in krožnega gospodarstva. |
1.14 |
EESO se strinja s pozivom iz evropskega podeželskega manifesta, sprejetega na 2. zasedanju evropskega podeželskega parlamenta novembra 2015, da je potrebno „močnejše sodelovanje med skupnostmi, organizacijami in oblastmi na podeželju in v mestih, da bi v celoti izkoristili družbene, kulturne in gospodarske vezi, ki jih takšno sodelovanje lahko prinaša“, in da so potrebne „resne izmenjave idej in primerov dobre prakse med akterji na podeželju in v mestih“. |
1.15 |
EESO priporoča, naj Evropska investicijska banka oblikuje prilagojene podporne sheme za mala podeželska podjetja, tako zasebna kot socialna, vključno z zadrugami, kakor je obljubila v svojem programu za obdobje 2017–2019. |
1.16 |
Evropski svet mladih kmetov (CEJA) in drugi predstavniški organi mladih bi morali dobiti podporo za oblikovanje forumov za mlade v lokalnih skupnostih, ki bodo spodbudili ukrepe v odgovor na njihove potrebe in želje. Potrebujejo namreč močnejšo vlogo pri iskanju rešitev za gospodarske in družbene probleme, njihovo usposabljanje in finančna podpora pa morata ustrezati njihovim potrebam. |
1.17 |
Cilj št. 11 s seznama ciljev trajnostnega razvoja ZN se nanaša na mesta in skupnosti. Trajnostne vasi in kraje je treba vključiti pod „skupnosti“. |
1.18 |
Kulturne vrednote vasi in manjših krajev bi morale imeti pomembno mesto v okviru informacij in pobud v zvezi z letom 2018, letom evropske kulturne dediščine. Starejši prebivalci vasi bi lahko imeli pomembno vlogo pri spodbujanju tradicije in kulture, zato bi bilo treba ustvarjati pogoje za njihovo aktivno udeležbo na tem področju. |
1.19 |
EESO priporoča, da se „dobre prakse“ delijo na vseh ravneh. Primer za to so ENRD, ELARD, Ecovast in ERP, kar je mogoče najti v publikaciji Najboljša vas na svetu (3). |
2. Uvod
2.1 |
Podeželje je pomembno za Evropo, saj zagotavlja dve ključni panogi: kmetijstvo in gozdarstvo. Skupnosti v manjših krajih in vaseh so del teh podeželskih območij, kjer ljudje že od nekdaj živijo in delajo. |
2.2 |
Manjši kraji na podeželju so središče okoliškim vasem in zaselkom, hkrati pa ležijo v zaledju velikih mestnih območij. Vsa ta naselja živijo v medsebojni odvisnosti. So ključni partnerji v okviru partnerstev med mesti in podeželjem (koncept, ki ga spodbujata GD REGIO (4) in OECD), kjer imata oba partnerja enak položaj glede upravljanja in načrtovanja svoje prihodnosti. Vasi in manjši kraji po Evropi se soočajo s številnimi spremembami, tako gospodarskimi kot družbenimi, in morajo se nenehno prilagajati novim okoliščinam. |
2.3 |
Skupaj s kmetijstvom in gozdarstvom so vasi in manjši kraji „hrbtenica“ podeželja in zagotavljajo delovna mesta, storitve in izobraževanje, tako zase kot za vasi in zaselke v zaledju. Po drugi strani pa so manjši kraji del zaledja večjih mest. To ustvarja razmerje med podeželskimi in mestnimi območji, kar je značilno za vse regije. Mestna in podeželska območja si vzajemno nudijo storitve: mestna območja so odvisna od podeželja z vidika oskrbe z živili, hkrati pa so že razvit trg za proizvode s podeželja, medtem ko podeželje ponuja možnosti za rekreacijo in mir mestnim prebivalcem. |
2.4 |
V številnih podeželskih krajih obstaja močna tradicija občutka pripadnosti skupnosti. Ta tradicija izginja, v številnih oddaljenih podeželskih krajih pa je opaziti tudi zapuščanje in propad naselij. |
3. Posebni izzivi
3.1 |
Podeželske skupnosti se v zadnjih nekaj desetletjih soočajo z izzivi zaradi želje po centralizaciji številnih storitev, da bi dosegli ekonomijo obsega, ter zaradi sprememb na področju prometa in potovanja ter načina življenja ljudi v sodobnem času. Lokalna storitvena podjetja se selijo s podeželja, zapirajo se številne trgovine, banke, pošte in manjše vaške šole. |
3.2 |
Na podeželju je brezposelnost prikrita, saj je po podatkih nizka v primerjavi z brezposelnostjo v mestih, v resnici pa imajo ljudje tu še dodatne težave z dostopanjem do pomoči centrov za delo, ki so v mestih, pogosto pa so vse slabše tudi javne prometne povezave. Brezposelnost je morda nizka, ker so številni mladi odšli v šolo ali poiskat usposabljanje ali zaposlitev, tisti pa, ki so ostali, delajo za nizke plače. |
3.3 |
Zahteve po javnih sredstvih, ki so tako pomembna za podporo podeželskih skupnosti, so vse večje zaradi splošnega dviga življenjskih stroškov in stroškov zagotavljanja storitev. |
3.4 |
Naložbe v gradnjo cest in avtocest spodbujajo uporabo zasebnih avtomobilov, kar je najlažji način za dostop do službe. Danes so se ljudje veliko bolj pripravljeni peljati daleč, hkrati pa to pomeni, da so manj odvisni od zaposlitve in storitev v svoji lokalni skupnosti. |
3.5 |
Nakupovalni vzorci ljudi so se tudi spremenili. Pogosto nakupujejo tam, kjer delajo, kar je običajno v velikem mestu, ne pa na vasi ali v majhnem mestu. Poleg tega kupujejo tudi prek spleta, blago pa je dostavljeno na dom. Vse to je prispevalo k propadu lokalnih trgovin. |
3.6 |
Mladi zapuščajo podeželje, saj iščejo usposabljanje, šolanje in delo v mestih. Brez ohranjanja delovnih mest na podeželju jih je težko privabiti nazaj v podeželske skupnosti. Nujno je treba upoštevati glas mladih, da bo imel osrednjo vlogo v demokraciji na lokalni ravni. Mladinske predstavniške organizacije bi bilo treba podpirati, da bi jih spodbudili k sodelovanju pri upravljanju. Prav tako bi morale gospodarske in socialne ustanove svoje svetovanje in finančno podporo zagotavljati tudi mladim. |
3.7 |
Medgeneracijska povezanost je ogrožena zaradi številčnega neravnovesja med starostnimi skupinami. Prilagojeni ukrepi za zaposlovanje, šole in otroško varstvo ter cenovno dostopna stanovanja na podeželskih območjih so ključnega pomena, da bi mladi in družine z otroki ostali na podeželju ali se tja vrnili. Znotraj posamezne skupnosti imajo ljudje včasih različne poglede na lokalno gospodarsko dejavnost. Da bi se potreba po miru uskladila z ustreznimi pobudami za ustvarjanje delovnih mest, sta potrebna dialog in razumevanje. |
4. Priložnosti
4.1 |
Pobuda Evropske komisije za pametne vasi je ključnega pomena zlasti zaradi obljube glede sodelovanja med direktorati. Iz naslova programa GD AGRI za razvoj podeželja v to pobudo ni mogoče nameniti zadostnih sredstev brez pomoči drugih GD ter nacionalnih, regionalnih ali lokalnih javnih naložb. To pilotno pobudo je treba oceniti, nato pa vključiti v vse prihodnje programe skupne kmetijske politike in regionalne programe ter dopolniti, da bo vključevala manjše kraje kot del oživitve podeželja. |
4.2 |
Širokopasovna infrastruktura je bistvenega pomena za vsa podeželska območja. Izboljšanje širokopasovnih povezav, tako mobilnih kot stacionarnih, lahko pripomore k najrazličnejšim dejavnostim, tako k razvoju podjetij in možnostim za delo od doma, kot tudi h kakovosti vsakodnevnega življenja ljudi. S tem bi se omogočilo spletno učenje, dostop do boljših zdravstvenih storitev in trženje storitev na spletu. Obstajajo primeri dobre prakse, kjer imajo podeželske skupnosti korist od boljšega dostopa do interneta. Zagotoviti pa je treba usposabljanje starejših o osnovah uporabe interneta. |
4.3 |
Delodajalce bi bilo treba spodbujati, naj podpirajo delo na daljavo, kjer je to mogoče, in izkoristijo potencialne koristi partnerstva med mesti in podeželjem. Na podlagi programa za razvoj podeželja lahko podjetniki privabljajo tuje naložbe ter razvijajo in tržijo proizvode z dodano vrednostjo na področju živilskega sektorja, naravne in zgodovinske dediščine ter dejavnosti, povezanih s kulturo, zdravjem in rekreacijo, hkrati pa zagotavljajo kontinuiteto obrti in skrbi za okolje na podeželju. |
4.4 |
Javne storitve v izobraževanje, usposabljanje, zdravje in socialno varstvo bi morale biti povezane, združene in inovativne pri uporabi tehnološkega napredka, da bi se izognili vsakršni diskriminaciji in izključenosti zlasti starejših in najstnikov na podeželju. Geografsko razpršeni vladni uradi bi lahko bili zgled za zmanjšanje zasičenosti in onesnaženosti mest, hkrati pa bi spodbujali občutek pravičnosti na podeželju. Lokalne oblasti imajo ključno vlogo tudi pri načrtih za podeželska območja in zagotavljanju pozitivnih ukrepov v podeželskih skupnostih za spodbujanje in podporo njihove prihodnosti. V isti stavbi se lahko ponuja več storitev, v prazne stavbe pa bi se lahko naselila nova podjetja, ki bi ustvarila nova delovna mesta in s tem priložnosti za večjo gospodarsko dejavnost. Pri omogočanju uporabe takšnih obnovljenih stavb je treba upoštevati potrebe lokalnih nevladnih organizacij ter javnega in zasebnega sektorja. |
4.5 |
Prizadevati si je treba za razvoj pravega partnerstva med mesti oziroma večjimi kraji in njihovo okolico, da bi dosegli vzajemen občutek pripadnosti, skupno blagovno znamko in skupne naložbe. Leta 2016 je združenje R.E.D. skupaj z drugimi organizacijami predlagalo evropsko politično strategijo za podeželje do leta 2030 (5). Drug primer je pilotni projekt pobratenih mest sklada Carnegie Trust. Mestno-podeželska partnerstva bi morala temeljiti na načelih trajnostnega razvoja in krožnega gospodarstva. |
4.6 |
Na 2. zasedanju evropskega podeželskega parlamenta novembra 2015 je bil sprejet evropski podeželski manifest. Mreža evropskega podeželskega parlamenta si skupaj s partnerji v 40 evropskih državah prizadeva za uresničenje tem, opredeljenih v manifestu. Evropski podeželski parlament si prizadeva za „močnejše sodelovanje med skupnostmi, organizacijami in oblastmi na podeželju in v mestih, da bi v celoti izkoristili družbene, kulturne in gospodarske vezi, ki jih takšno sodelovanje prinaša“ ter za „resne izmenjave idej in primerov dobre prakse med akterji na podeželju in v mestih“. V praksi se projekti posameznih partnerjev nanašajo na vprašanja, kot so majhna mesta, trajnostne storitve in infrastruktura ter integriran razvoj podeželja, LEADER in lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost, na podlagi česar bo pripravljeno poročilo, ki bo predstavljeno na 3. zasedanju evropskega podeželskega parlamenta oktobra 2017 v Venhorstu na Nizozemskem. |
4.7 |
Evropska investicijska banka bi morala oblikovati prilagojene podporne sheme za mala podeželska podjetja, tako zasebna kot socialna, vključno z zadrugami, v skladu s svojo obljubo v programu za obdobje 2017–2019, kar se odraža v njeni podpori podjetju Niki’s Sweets v Agrosu (gorovje Troodos na Cipru). |
4.8 |
Prostovoljski sektor je zelo dejaven na podeželju, kjer sodeluje pri usklajevanju ukrepov in pomaga ljudem, da delajo skupaj. Socialna podjetja in podjetja na ravni skupnosti, kot je 300 socialno-ekonomskih podjetij na Danskem, ki lahko uporabljajo oznako RSV, tj. registrirane socialno-ekonomske družbe (Virksomhed), ali Cletwr cafe sredi Walesa, vse bolj prispevajo k nadomestitvi izgubljenih javnih in zasebnih storitev. Njihovo delo je v skladu z idejo družbene odgovornosti podjetij. Pomembna sta podpora in svetovanje organizacij, kot je Plunkett Foundation, glede ustanavljanja in vzdržnosti socialnih in skupnostnih podjetij. |
4.9 |
V vaseh in manjših krajih živijo ljudje iz vseh družbenih slojev in vsi potrebujejo svojega zastopnika na ravni lokalne skupnosti. Najnižje ravni javne uprave – krajevne in vaške skupnosti ter občine – bi morale biti vključene v odločanje na lokalni ravni, za kar jih je treba okrepiti in jim omogočiti potrebne vire. Ljudje so ponosni na svoje lokalne skupnosti, kar je lahko sredstvo za spodbujanje drugih k sodelovanju. Upokojeni podjetniki in uradniki imajo številna znanja in spretnosti, ki bi jih bilo mogoče uporabiti. V okviru evropskih in lokalnih programov so nastali projekti, ki so spodbudili nastanek lokalnih partnerstev v vaseh in manjših krajih, delovati pa so začeli tudi številni lokalni podjetniki v najrazličnejših sektorjih, ki so postali ambasadorji svojih skupnosti. |
4.10 |
Vasi in manjši kraji imajo pomembno mesto v evropski kulturi. Pogosto ohranjajo svoje lokalne običaje in navade. Ta podeželska naselja so običajno „zgodovinska“, njihova arhitektura pa odraža lokalne gradbene materiale in način gradnje skozi stoletja. V središču majhnih krajev je običajno ostalo več lokalnih podjetij in v njih ni toliko standardnih fasad, ki jih zahtevajo trgovske verige v večjih mestih. Mala podeželska naselja so tesno povezana tudi s samo krajino, kar se močno odraža v življenju samih vasi in majhnih krajev in priča o njihovem različnem nastanku: obrambna lega na vrhu hriba, ob prehodu reke, vzdolž potokov, ob jezerih, na otokih, ob obali itd. Kulturne vrednote vasi in manjših krajev bi morale imeti pomembno mesto v okviru obveščanja in pobud v zvezi z letom 2018, evropskim letom kulturne dediščine. Starejši prebivalci vasi bi lahko imeli pomembno vlogo pri spodbujanju tradicije in kulture, zato bi bilo treba ustvarjati pogoje za njihovo aktivno udeležbo na tem področju. |
4.11 |
Te vasi in kraji imajo dragoceno premoženje, na katerem je mogoče graditi za ohranitev ali okrepitev lokalnega gospodarstva. To je povezano z lokalnim kmetijstvom, gozdarstvom, proizvodnjo energije, kmečkim in podeželskim turizmom in turizmom, povezanim z zdravjem, kulturnimi festivali, varstvom okolja in izobraževanjem. V Evropi je na stotine primerov za to, kot sta Kozard na Madžarskem in Alston Manor v Angliji, ki bi jih lahko uporabili kot zgled za druge. Poročilo Ecovast o pomenu manjših krajev je ravno tako dragocen prispevek k opisu in razumevanju pomembne vloge vasi in manjših krajev. |
4.12 |
Na konferenci septembra 2016 v Corku (Cork 2.0) je bilo z velikim zanosom sklenjeno, da se bo v okviru prihodnjih politik za razvoj podeželja državam članicam in regijam pomagalo razviti podporne programe za podeželje in spodbujati projekte v okviru evropskih programov. Preverjanje učinkov ukrepov na podeželje (angl. rural proofing), opisano v deklaraciji iz Corka 2.0, je bistvenega pomena za EU, države članice in regije. |
4.13 |
Metodologija evropskega programa LEADER in lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost, zagotavljata možnosti za pomoč pri izboljšanju in krepitvi vloge podeželskih skupnosti. Program LEADER in lokalne akcijske skupine lahko podprejo lokalna prizadevanja za razvoj podjetij, tako zasebnih kot neprofitnih, pri njihovem ustanavljanju in rasti ter za zagotavljanje aktivne udeležbe in podpore skupnosti. Do leta 2014 se je program LEADER financiral iz naslova Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja, od leta 2015 pa lahko tudi drugi strukturni in investicijski skladi prispevajo k izvajanju metodologije z večstranskim financiranjem v okviru lokalnega razvoja, ki ga vodi skupnost. To zahteva boljše usklajevanje, dobri primeri tega pa so IRD Duhallow in SECAD v okrožju Cork in PLANED v Walesu, kjer se lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost, izvaja od spodaj navzgor že več let. |
4.14 |
V okviru evropskih programov je veliko podeželskih projektov, ki kažejo na veliko raznolikost dobrih praks v manjših krajih in vaseh. Dobre prakse kažejo tudi na potrebo po posrednikih in njihov pomen pri podpori podjetnikov in manjših skupin. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Ponovna oživitev podeželja s pobudo za pametne vasi (še ni objavljeno v Uradnem listu).
(2) R.E.D.: Rurality (ruralnost) – Environment (okolje) – Development (razvoj).
(3) Avtorji: Ulla Herlitz idr.; praktičen zgled dobre prakse. ENRD: Evropska mreža za razvoj podeželja, ELARD: Evropsko združenje LEADER za razvoj podeželja, Ecovast: Evropski svet vasi in manjših krajev.
(4) Ecovast je del nekdanje mreže RURBAN v okviru GD REGIO.
(5) Making Europe Grow with its Rural Territories.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/22 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Podnebna pravičnost
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/04)
Poročevalec: |
Cillian LOHAN |
Sklep plenarne skupščine |
23. 2. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojna strokovna skupina |
strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
3. 10. 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
194/12/8 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Pojem podnebne pravičnosti svetovne podnebne spremembe obravnava kot politično in etično vprašanje, ne le kot strogo okoljsko vprašanje. Ponavadi se umešča v globalni kontekst prostorske in časovne soodvisnosti ter se opira na ugotovitev, da najbolj ranljive in najrevnejše družbene skupine pogosto trpijo najhujše posledice podnebnih sprememb, kljub temu, da so ravno one najmanj odgovorne za emisije, ki povzročajo podnebno krizo. V tem mnenju se podnebna pravičnost razume splošneje in priznava potrebo po obravnavi pravičnosti pogosto nesorazmernih posledic podnebnih sprememb za državljane in skupnosti tako gospodarstev v razvoju kot tudi razvitih gospodarstev. |
1.2 |
EESO meni, da imajo vsi državljani pravico do zdravega in čistega okolja ter do tega, da od vlad pričakujejo prevzem odgovornosti za nacionalne zaveze in nacionalno določene prispevke v okviru Pariškega sporazuma v zvezi z vzroki in grožnjami podnebnih sprememb, pri čemer se upoštevajo ne le očitnejši okoljski in gospodarski vidiki, temveč tudi družbene posledice. |
1.3 |
EESO predlaga, naj se začne razprava o Listini podnebnih pravic EU, ki bi zajemala pravice državljanov EU in narave v okviru izzivov, ki jih prinaša svetovna kriza podnebnih sprememb. EESO priznava vodilno vlogo EU v prizadevanjih za trdno in pravično mednarodno podnebno ureditev ter spodbuja institucije EU in nacionalne vlade, naj proučijo uporabo načel podnebne pravičnosti na vseh ravneh: svetovni, evropski, nacionalni in lokalni. Kot orodje za uresničevanje tega cilja bi lahko uporabili postopek evropskega semestra. Podnebna pravičnost se nanaša na pravičnost tako za ljudi kot tudi za okolje, od katerega smo odvisni: oboje je povezano. V zvezi s tem želi EESO izpostaviti dve dokaj novi pobudi: Globalni pakt za okolje in projekt Splošna deklaracija o pravicah človeštva. |
1.4 |
Sistemi proizvodnje in potrošnje se morajo spremeniti, tako da se bodo prilagodili podnebnim spremembam in jih omilili. Ta prehod bo moral potekati na svetovni ravni in ob upoštevanju ustreznih sektorjev; EU ima lahko pri tem vodilno vlogo. Treba je opredeliti najranljivejše gospodarske sektorje in delavce ter jim ponuditi ustrezno podporo. V prehodu je treba podpreti zlasti prehranske sisteme in njihove deležnike. S trajnostno porabo živil je treba začeti na začetku proizvodne verige, pri pripravi zemlje in upravljanju naravnih sistemov, da se zagotovi podlaga za proizvodnjo živil. EU bi morala prevzeti jasno vodilno vlogo pri spodbujanju trajnostnega upravljanja in varovanja tal. |
1.5 |
Moč potrošnikov pri dosegu prehoda je mogoče izkoristiti le, če imajo potrošniki na izbiro trajnostno in etično alternativo, ki ne zmanjšuje bistveno priročnosti ali kakovosti storitve, uporabe ali dostopnosti. Ustrezne alternative za potrošnike se lahko razvijejo prek novih gospodarskih modelov, kot so digitalno, sodelovalno in krožno gospodarstvo ter prek mednarodnega sodelovanja v okviru svetovnega sektorskega prehoda na te modele. |
1.6 |
Podporne mehanizme, vključno z javnimi sredstvi, gospodarskimi instrumenti in spodbudami, bi bilo treba uporabiti za zagotavljanje infrastrukture in ustrezne podpore potrošnikom, ki se želijo odločiti za nizkoogljični življenjski slog, med drugim za pomoč pri kritju višjih stroškov etičnega in trajnostnega blaga in storitev z dolgo življenjsko dobo. Hkrati bi bilo treba zagotoviti, da to ne spodkopava konkurenčnosti. |
1.7 |
Izpodrivanje delovnih mest v nizkoogljičnem gospodarstvu je treba evidentirati ter čim prej opredeliti priložnosti. Tako bo mogoče zasnovati in izvajati najučinkovitejše politike, s čimer se bodo zaščitili delavci in ohranila kakovost življenja v pravičnem prehodu. |
1.8 |
EESO znova poziva k ustanovitvi evropskega centra za spremljanje energijske revščine (1), ki bi združeval vse deležnike, s katerimi bi opredelili evropske kazalnike energijske revščine. Pravičnost za vse državljane pomeni zagotavljanje dobave čiste, cenovno sprejemljive in dostopne energije za vse. |
1.9 |
EESO poziva k ukinitvi subvencij za fosilna goriva in premiku k podpiranju prehoda na obnovljive vire energije. |
1.10 |
Da bodo politike trajnosti učinkovite, je treba podporo za prehod jasno opredeliti, določiti kot prednostno nalogo in ustrezno financirati. Hkrati mora EU začeti zelo obsežna mednarodna pogajanja za dosego svetovnega sporazuma, s katerim bi ublažili vzroke podnebnih sprememb ter podprli bolj trajnostni svetovni gospodarski model. |
2. Ozadje in razlogi za pripravo mnenja
2.1 |
To mnenje na lastno pobudo je pripravljeno v okviru delovnega programa opazovalne skupine za trajnostni razvoj za leto 2017. Podnebna pravičnost je tema, ki nas vse zadeva, kljub temu pa je na ravni EU na tem področju premalo ukrepanja. To je priložnost za EESO, da prevzame vodilno vlogo in predstavi prve predloge, zlasti v zvezi z Evropo. O mnogih vidikih podnebne pravičnosti je potrebna še poglobljena razprava, na primer o vprašanju globalne in individualne porazdelitve pravic do emisij. |
2.2 |
EESO želi zavzeti institucionalno stališče, s katerim bi podal mnenje organizirane civilne družbe EU v razpravi o posledicah podnebnih sprememb in o tem, kako jih najbolje obravnavati na pošten in pravičen način. |
2.3 |
Glede na mednarodno sprejete cilje trajnostnega razvoja ZN, Pariški sporazum in dejstvo, da se posledice podnebnih sprememb že čutijo, se je treba bolj zavedati nujnosti zagotavljanja podnebne pravičnosti s konkretnimi ukrepi. |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
Pojem podnebne pravičnosti svetovne podnebne spremembe obravnava kot politično in etično vprašanje, ne le kot strogo okoljsko vprašanje. Priznava, da najbolj ranljive in najrevnejše družbene skupine pogosto utrpijo najhujše posledice podnebnih sprememb. Pojem se običajno obravnava v globalnem kontekstu prostorske in časovne soodvisnosti, pri čemer je v središču odgovornost tistih držav, ki so se razvijale na podlagi izkoriščanja naravnih virov. |
3.2 |
Cilji trajnostnega razvoja presegajo svoje predhodnike (razvojne cilje tisočletja) in priznavajo skupno obveznost, odgovornost, kolektivno ukrepanje in potrebo po vključujočih participativnih procesih. EESO priznava vodilno vlogo EU v prizadevanjih za trdno in pravično mednarodno podnebno ureditev ter spodbuja institucije EU in nacionalne vlade, naj sprejmejo ukrepe podnebne pravičnosti na vseh ravneh: svetovni, evropski, nacionalni in lokalni. Kot orodje za uresničevanje tega cilja bi lahko uporabili postopek evropskega semestra. V tem mnenju se v okviru podnebne pravičnosti priznava, da je treba obravnavati pravičnost pogosto nesorazmernih posledic podnebnih sprememb za državljane in skupnosti tako gospodarstev v razvoju kot tudi razvitih gospodarstev. |
3.3 |
Kot problem je treba izpostaviti, da se politike podnebnih sprememb soočajo z odporom, saj se jih kljub koristim, ki jih prinašajo, dojema kot kaznovanje povprečnega državljana, določenih sektorjev (npr. agroživilstva ali prometa) ali skupnosti in posameznikov, odvisnih od fosilnih goriv. |
3.4 |
Različne politične pobude se osredotočajo na sektorje in področja, na katere močno vplivajo podnebni izzivi, kot so zdravje, promet, kmetijstvo in energetika. Podnebna pravičnost lahko ponudi krovni celostni pristop, da se zagotovi pravičen in enakopraven prehod k nizkoogljičnemu gospodarstvu. |
3.5 |
Treba je poudariti, da pri podnebni pravičnosti ne gre le za tiste, ki so neposredno prizadeti zaradi posledic podnebnih sprememb, temveč tudi za tiste, ki so prizadeti zaradi vzrokov podnebnih sprememb, saj so odvisni od blaga, storitev in načina življenja, povezanih z velikimi emisijami in majhno učinkovitostjo pri uporabi virov. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 Socialna pravičnost
4.1.1 |
EESO meni, da imajo vsi državljani pravico do zdravega in čistega okolja ter do tega, da od vlad pričakujejo prevzem odgovornosti za nacionalne zaveze in nacionalno določene prispevke v okviru Pariškega sporazuma v zvezi z vzroki in grožnjami podnebnih sprememb, pri čemer se upoštevajo ne le očitnejši okoljski in gospodarski vidiki, temveč tudi družbene posledice. |
4.1.2 |
Evropski steber socialnih pravic mora biti vodilo za obnovljeno konvergenco na poti k boljšim delovnim in življenjskim pogojem v državah članicah. Temelji na dvajsetih načelih, na mnoga od katerih bodo bodisi neposredno vplivale podnebne spremembe bodisi jih bo posredno prizadela potreba po prehodu na nove gospodarske modele. |
4.1.3 |
EESO v okviru človekovih in socialnih pravic predlaga, naj se začne razprava o pripravi Listine podnebnih pravic, ki bi zajemala pravice državljanov in narave v okviru izzivov, ki jih prinaša kriza podnebnih sprememb. V zvezi s tem želi EESO izpostaviti Splošno deklaracijo o pravicah človeštva, ki jo je pripravila Corinne Lepage v povezavi s pariško konferenco o podnebnih spremembah leta 2015. |
4.1.4 |
Nekatere države po svetu v zakonodajnih postopkih že priznavajo pravice narave. Na Nizozemskem je leta 2015 nevladna organizacija Urgenda Foundation dobila tožbo s področja podnebja proti vladi. Nizozemsko vrhovno sodišče je potrdilo načelo, da je vlada pravno odgovorna, ker ni sprejela zadostnih ukrepov za preprečitev predvidljive škode zaradi podnebnih sprememb. Podobne tožbe se pripravljajo v Belgiji in na Norveškem. Poleg tega pobude, kot je Globalni pakt za okolje, predstavljen 24. junija 2017, obravnavajo potrebo po pravičnem svetovnem okoljskem upravljanju z dopolnitvijo pravic tretje generacije s splošnim, krovnim, univerzalnim referenčnim instrumentom. |
4.1.5 |
Zagotoviti je treba, da najbolj ranljive družbene skupine ne nosijo nepravičnega bremena in da se stroški prehoda na gospodarski model, ki upošteva podnebje, v družbi pravično porazdelijo. Načelo onesnaževalec plača bi bilo na primer treba uporabiti na ravni tistih, ki onesnaževanje povzročajo in imajo od tega koristi, ne pa na ravni končnih uporabnikov v primerih, ko ni ustreznih alternativ. Skrbna in ustrezna uporaba tega pomembnega načela je tema, ki jo je EESO že preučil (2). |
4.1.6 |
Zaradi razseljenih oseb se bodo povečale vse vrste migracij (tudi podnebni begunci) (3). Že zdaj se je pokazalo, kako slabo smo v EU pripravljeni na soočanje s tem in da so države članice nesorazmerno obremenjene. EESO je že poudaril, da lahko neuravnoteženi gospodarski procesi v tem kontekstu povečajo destabilizacijo (4). |
4.1.7 |
Na ravni EU ni posebnega instrumenta, ki bi se uporabljal za „posameznike, razseljene zaradi okoljskih razmer“, kakor je ugotovila nedavna študija Evropskega parlamenta o podnebnih beguncih. Direktiva o začasni zaščiti je politično okoren instrument za obravnavo množičnega razseljevanja. EESO podpira stališče, da Lizbonska pogodba zagotavlja dovolj širok mandat za revizijo politike priseljevanja, da se uredi status „posameznikov, razseljenih zaradi okoljskih razmer“. |
4.2 Agroživilstvo
4.2.1 |
Sistemi proizvodnje hrane in prehrana ljudi se bodo spremenili, tako da se bodo prilagodili podnebnim spremembam in jih omilili. Vsi državljani so odvisni od kmetijsko-živilske industrije (npr. kmetje, družine, udeleženci oskrbovalne verige, potrošniki), zato bi pri prehodu na nizkoogljično družbo morali zagotoviti, da so prizadeti deležni pomoči in podpore pri spremembah. Ta prehod po poleg tega moral potekati na svetovni ravni in ob upoštevanju ustreznih sektorjev; EU ima lahko pri tem vodilno vlogo. |
4.2.2 |
Podnebne spremembe prinašajo ogromne izzive za evropsko kmetijstvo, ki ne le prispeva k podnebnim spremembam, ampak je tudi panoga, ki jo posledice najbolj prizadenejo. |
4.2.3 |
Panogo je treba ponovno opredeliti z vidika njenega prispevka k sistemom naravne absorpcije, kot so ekosistemske storitve, ki lahko ublažijo nekatere posledice podnebnih sprememb. Te bi bilo treba priznati in javno financiranje prek SKP usmeriti v podporo teh storitev kmetijstva v povezavi s ciljem proizvodnje hrane. Ta splošni koncept podpira nedavno sprejeto mnenje (5). |
4.2.4 |
Trajnostna poraba živil se mora začeti na začetku proizvodne verige, pri pripravi zemlje in upravljanju naravnih sistemov, da se zagotovi podlaga za proizvodnjo živil. EESO poudarja, da je treba začeti razpravo o potrebi po okvirni direktivi o tleh in zagotoviti jasno vodstvo glede pomena spodbujanja trajnostnega upravljanja in varovanja tal (6). Varovanje tal in njegova vloga v ekosistemskih storitvah je ena od osrednjih tem aktualnega estonskega predsedstva Svetu EU (7). |
4.2.5 |
EESO podpira koncept trajnostne proizvodnje in porabe. Če želimo doseči dogovor o potrebi po spremembi odnosa do uživanja mesa, bo treba opredeliti priložnosti in podpore, ki jih za pravičen prehod potrebujejo tisti, ki so odvisni od tega sektorja kmetijsko-živilske industrije. |
4.2.6 |
Na sektor vplivajo tudi dejavniki, ki povzročajo podnebne spremembe, zlasti njegova odvisnost od fosilnih goriv vse od pridelave hrane do predelave, prevoza in pakiranja. Oblikovati je treba politike, ki bodo priznavale naravo zaprtosti sedanjega kmetijsko-živilskega modela in začrtale uresničljivo pot k trajnostni in podnebju prijazni prihodnosti za kmete. |
4.2.7 |
Okoljske politike niso nujno v nasprotju z neposrednimi potrebami kmetijskega sektorja, če se obravnavajo kot oblika podpore za lajšanje prehoda na nizkoogljično družbo. |
4.3 Potrošniki
4.3.1 |
Moč potrošnikov pri dosegu prehoda je mogoče izkoristiti le, če imajo potrošniki na izbiro trajnostno in etično alternativo, ki ne zmanjšuje bistveno priročnosti ali kakovosti storitve, uporabe ali dostopnosti. Ustrezne alternative za potrošnike se lahko razvijejo prek novih gospodarskih modelov, kot so digitalno, sodelovalno in krožno gospodarstvo, ter prek mednarodnega sodelovanja v okviru svetovnega sektorskega prehoda na te modele. |
4.3.2 |
Vse prepogosto se načelo onesnaževalec plača uporablja napačno in se dajatve vsiljujejo potrošnikom, čeprav ti nimajo na voljo ustrezne alternative. Potrošniki morajo imeti na voljo alternativo, preden se oblikovanje cen lahko uporabi kot učinkovit instrument za usmerjanje vedenjskih sprememb v želeno smer. |
4.3.3 |
Davek na plastične vrečke je dober primer, ko se potrošniki soočajo z nizkim davkom, hkrati pa imajo na voljo druge možnosti, namreč lahko uporabijo svojo vrečko ali pa škatlo, ki jo dobijo pri trgovcu. Na ta način se lahko dosežejo velike vedenjske spremembe. |
4.3.4 |
Po drugi strani pa obdavčenje fosilnih goriv (na primer bencina) na ravni potrošnika lahko povzroči nezadovoljstvo in preusmeritev razpoložljivega dohodka v nakup goriva. Poleg tega lahko spodbuja sekundarni nezakoniti trg, medtem ko proizvajalec onesnaževala ohranja dobiček. Situacija je še toliko slabša, ker prihodki od davkov v večini primerov niso namensko vezani. Državljani imajo občutek, da so podnebni ukrepi povezani z nepravičnim kaznovanjem tistih, ki nimajo druge možnosti, kot da delujejo v okviru gospodarstva, oprtega na fosilna goriva. |
4.3.5 |
Podporne mehanizme, vključno z javnimi sredstvi in gospodarskimi instrumenti, bi morali uporabiti za zagotavljanje infrastrukture in ustrezne podpore potrošnikom, ki se želijo odločiti za nizkoogljični življenjski slog, med drugim za kritje višjih stroškov etičnega in trajnostnega blaga in storitev z dolgo življenjsko dobo. To ima lahko obliko javno-zasebnih partnerstev. Avtomobilska industrija je dober delujoč primer načrtov financiranja proizvajalca, ki izboljšujejo dostop do novih avtomobilov za potrošnike. Podobne podporne sisteme bi lahko ponujali tudi v drugih sektorjih, na primer pri beli tehniki ali modernizaciji stanovanj ali podjetij. |
4.3.6 |
Protislovno je, da se javna sredstva uporabljajo za podporo in naložbe v sisteme in infrastrukturo, ki povečujejo odvisnost končnih uporabnikov od dejavnikov, ki povzročajo podnebne spremembe, hkrati pa potekajo prizadevanja za omejevanje in obvladovanje posledic podnebnih sprememb. Potrošniki so tem učinkom najbolj izpostavljeni. Nepravično je, da se jim ponuja izbira med višjo ceno za tisto, kar onesnažuje, ali odrekanjem. |
4.3.7 |
Obstaja vtis, da so trajnostni način življenja in trajnostne potrošniške izbire združljive le z visokim razpoložljivim dohodkom. Etična, podnebju prijazna in trajnostna izbira ni v enaki meri dostopna vsem. Oblikovanje cen z vključevanjem podnebnih stroškov blaga in storitev (kot je intenzivnost rabe virov) bi moral podpirati politični okvir, ki odpravlja ta vtis in povečuje dostopnost za vse potrošnike. |
4.3.8 |
Zakonodaja EU o varstvu potrošnikov je bila pripravljena pred letom 1999, ko je bila trajnostna potrošnja v ZN priznana kot temeljna pravica potrošnikov, zato te ne omenja (8). EESO znova poziva k oblikovanju politike za trajnostno potrošnjo. Ta je zlasti pomembna v kontekstu ciljev trajnostnega razvoja in pobude o krožnem gospodarstvu. |
4.3.9 |
Brez alternative potrošnik nima izbire in je prisiljen v revščino/slabe odločitve/nezdravo izbiro/netrajnostno izbiro ter razvije odpor do „okoljskih“ politik, ki očitno kaznujejo končnega uporabnika. Medtem pa tisti, ki jim ta sistem prinaša dobiček, ne plačajo nič, ampak kujejo še večji dobiček, s tem pa se neenakost še povečuje, in sicer pod krinko okoljske politike, ki je v nasprotju z načeli trajnosti. |
4.4 Delo in prehod
4.4.1 |
V prehodu je nujno treba zaščititi vse delavce, tako nizkokvalificirane ali tiste z neprenosljivimi spretnostmi in znanji kot tudi visokokvalificirane. Treba je opredeliti najranljivejše sektorje in delavce ter jim ponuditi ustrezno podporo. Avtomatizacija delovnih mest v okviru nizkoogljičnega gospodarstva bo morda privedla do odprave nekaterih delovnih mest (9). |
4.4.2 |
Delavci se lahko med drugim zaščitijo s preusposabljanjem in izobraževanjem. Delavci, katerih delovna mesta izginjajo zaradi podnebnih sprememb ali zato, ker je treba prekiniti odvisnost od dejavnikov, ki podnebne spremembe povzročajo, ne bi smeli plačevati cene za te spremembe. |
4.4.3 |
Del rešitve je v zgodnji opredelitvi spretnosti in znanj, potrebnih za polno udeležbo v teh novih gospodarskih modelih, vendar jih je treba popisati v okviru obstoječih zaposlitev in odvisnosti od sedanjega netrajnostnega modela. |
4.4.4 |
Pomembno je, da se zaščitijo in ohranijo skupnosti, če je le mogoče, in pospeši prehod s čim manjšim učinkom na blaginjo prizadetih, tako socialno kot gospodarsko. |
4.4.5 |
V predlaganih novih gospodarskih modelih, kot so funkcionalno, sodelovalno in krožno gospodarstvo, so jasno razvidne nove priložnosti. V zvezi s tem bi EU morala začeti potrebna mednarodna pogajanja za dosego svetovnega gospodarskega modela. |
4.5 Zdravje
4.5.1 |
Podnebne spremembe in njihovi vzroki povzročajo zdravstvene stroške. Ti se lahko merijo na primer v številu smrti in bolezni, povezanih z onesnaženjem zraka, ter pomenijo ceno, ki jo plača družba, kot tudi ceno, ki jo poravnajo sistemi javnega zdravstva. Sistemi javnega zdravstva morajo upoštevati vlogo, ki jo imajo v tem sektorju podnebne spremembe in dejavniki, ki jih povzročajo. |
4.5.2 |
Zdravje in dobro počutje sta povezana z dostopom do narave (IEEP). Mnoge države članice se soočajo z zdravstvenimi in družbenimi izzivi, kot so debelost, težave z duševnim zdravjem, socialna izključenost, obremenitev s hrupom in onesnaženje zraka, ki nesorazmerno prizadenejo socialno-ekonomsko zapostavljene in ranljive skupine. |
4.5.3 |
Podnebnih sprememb ne moremo obravnavati zgolj z vlaganjem v naravo (s prenehanjem uporabe onesnaževal), temveč je potrebno tudi vlaganje v shranjevanje ogljika v naravne ekosisteme. To prinaša dvojno zdravstveno korist: preprečevanje vse slabšega zdravja in spodbujanje aktivnega načina življenja, ki izboljšuje zdravstveno stanje prebivalcev in skupnosti. S priznavanjem tega vidika bodo politične odločitve uravnotežene, dobro premišljene in empirično podprte. |
4.6 Energija
4.6.1 |
Delež energije, proizvedene iz obnovljivih virov, pri porabi električne energije se je v EU med letoma 2004 in 2015 več kot podvojil (s 14 % na 29 %). Vendar pa je povpraševanje po energiji za ogrevanje, stavbe, industrijo in promet še vedno izredno veliko. Do napredka prihaja izjemno počasi. Delež obnovljive energije pri porabi goriva v prometu se je na primer v navedenem obdobju povečal z 1 na 6 %. |
4.6.2 |
Energijska revščina je problem v celotni Evropi. Čeprav se njena opredelitev in kontekst razlikujeta od države do države, je to še en primer, ki nakazuje, da je treba podnebno politiko usmeriti v zaščito najbolj ranljivih prebivalcev. |
4.6.3 |
EESO znova poziva k ustanovitvi evropskega centra za spremljanje energijske revščine (10), ki bi združeval vse deležnike, s katerimi bi opredelili evropske kazalnike energijske revščine. Pravičnost za vse državljane pomeni zagotavljanje dobave čiste, cenovno sprejemljive in dostopne energije za vse. |
4.6.4 |
Politike, ki prispevajo k reševanju problema energijske revščine v EU, so lahko tudi rešitev za vzpostavljanje infrastrukture za čisto energijo in oskrbo s čisto energijo, s preusmeritvijo subvencij in usklajevanjem politične volje. |
4.6.5 |
Politike, ki neposredno ali posredno podpirajo subvencije za fosilna goriva, preobračajo načelo onesnaževalec plača: onesnaževalec v teh primerih prejme plačilo. Končni uporabniki mnogih od teh subvencij ne opazijo, vendar pa se te zagotavljajo z javnimi sredstvi. V nedavnem mnenju (11) smo že predstavili argumente za ukinitev okolju škodljivih subvencij v EU, v mnenju o pregledu politik EU o trajnostnem razvoju (12) pa poudarili potrebo po izvajanju obstoječih zavez za odpravo teh subvencij in močno podporo reformi okoljskega davka. |
4.6.6 |
Podpora bi morala biti na voljo za vse, subvencije bi morale biti usmerjene v obnovljive vire energije, medtem ko bi morali subvencije za povzročitelje podnebnih sprememb postopoma, a nujno, ukiniti, izjeme pa bi morali uporabljati pravičneje, in sicer nikoli pri tistih, ki si plačilo lahko najbolj privoščijo, in tistih, ki z onesnaževali kujejo dobiček. Po podatkih Mednarodnega denarnega sklada subvencije za fosilna goriva na svetovni ravni trenutno znašajo 10 milijonov USD na minuto. Njihova odprava bi za 3,6 % svetovnega BDP povečala državne prihodke, za več kot 20 % zmanjšala emisije, za več kot polovico zmanjšala število prezgodnjih smrti zaradi onesnaženja zraka in za 1,8 bilijona USD (2,2 % svetovnega BDP) povečala svetovno gospodarsko blaginjo. Ta številka ponazarja nepravičnost sedanjega sistema. |
4.6.7 |
Da bodo politike trajnosti učinkovite, je treba podporo za prehod vselej jasno opredeliti, določiti kot prednostno nalogo in ustrezno financirati. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Mnenje o usklajenem evropskem ukrepanju za preprečevanje energetske revščine in boj proti njej, UL C 341, 21.11.2013, str. 21.
(2) Mnenje o učinku sklepov konference pogodbenic COP 21 na evropsko prometno politiko, UL C 303, 19.8.2016, str. 10.
(3) Mnenje o vključevanju beguncev v EU, UL C 264, 20.7.2016, str. 19.
(4) Mnenje o evropskem soglasju o razvoju, UL C 246, 28.7.2017, str. 71.
(5) Mnenje o možnem preoblikovanju skupne kmetijske politike, UL C 288, 31.8.2017, str. 10.
(6) Mnenje o krožnem gospodarstvu – gnojilih, UL C 389, 21.10.2016, str. 80.
(7) Mnenje o rabi zemljišč za trajnostno proizvodnjo hrane in ekosistemske storitve (glej str. 72 tega Uradnega lista).
(8) Mnenje o sodelovalni ali participativni potrošnji: modelu trajnostnega razvoja za 21. stoletje, UL C 177, 11.6.2014, str. 1.
(9) Mnenje o prehodu na bolj trajnostno evropsko prihodnost – strategija za leto 2050 (glej str. 44 tega Uradnega lista).
(10) Glej opombo 1.
(11) Mnenje EESO o tržnih instrumentih za nizkoogljično gospodarstvo v EU, ki je učinkovito pri izrabi virov, UL C 226, 16.7.2014, str. 1.
(12) Mnenje EESO o trajnostnem razvoju: pregled notranjih in zunanjih politik EU, UL C 487, 28.12.2016, str. 41.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/29 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Mednarodni davčni sporazumi kot izziv za razvojna partnerstva EU
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/05)
Poročevalec: |
Alfred GAJDOSIK |
Soporočevalec: |
Thomas WAGNSONNER |
Sklep plenarne skupščine |
26. 1. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zunanje odnose |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
28. 9. 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
182/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO podpira razvojno politiko, ki je zasnovana kot proces enakopravnega sodelovanja med državami članicami in temelji na spoštovanju ter suverenem odločanju. Za financiranje in uresničitev ciljev Združenih narodov (ZN) glede trajnostnega razvoja so potrebna prizadevanja, usklajena na svetovni ravni. Poudariti je treba, da bi ekonomsko-socialni svet ZN kot forum, ki je primeren za obravnavanje davčnih vprašanj, lahko imel še pomembnejšo vlogo. S tem bi bili zagotovljeni usmeritev Agende 2030 v cilje trajnostnega razvoja ter enakopravna udeležba vseh držav. |
1.2 |
Glede na mednarodne sporazume o reformi mednarodnega davčnega prava, npr. akcijski načrt OECD za preprečevanje erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička (BEPS), bi bilo treba oceniti posledice teh mednarodnih reformnih prizadevanj na cilje trajnostnega razvoja in jih pri nadaljnjem razvoju mednarodnih davčnih politik tudi bolj upoštevati. EESO poudarja, da so za uresničitev ciljev trajnostnega razvoja potrebna finančna sredstva. Toda mnogo držav se pri zagotavljanju javnih prihodkov iz davkov sooča z velikimi izzivi. Razlog v državah v razvoju so ureditve glede dohodnine in prometnega davka, ki jih je težko izvajati, pa tudi svetovna konkurenca na področju davka od dohodkov pravnih oseb ter konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja. Prišteti je treba še omejene zmogljivosti in premalo informacij. |
1.3 |
EESO izrecno poudarja, da so si Evropska unija in njene države članice v okviru mednarodne reforme močno prizadevale za odpravo slabosti v mednarodnem davčnem sistemu. Ta prizadevanja je treba pozdraviti, jih podpreti in učinkovito prenesti v prakso ter jih tudi redno spremljati. Gonilna sila reform so predvsem velike industrijske države v okviru OECD. Preveriti bi bilo treba, ali ne bi bili ZN zaradi mednarodnega članstva, zlasti ker so članice tudi države v razvoju, primernejši kot forum za razvoj mednarodne davčne politike na svetovni ravni. EESO se seveda zaveda, da odbor ZN za davčne zadeve nima dovolj virov in osebja, zato bi bilo treba ZN dati na voljo zadostna sredstva. |
1.4 |
Ukrepi EU za večjo mednarodno davčno preglednost in akcijski načrt BEPS bodo imeli posledice tudi za države v razvoju. EESO izraža zadovoljstvo, ker sta Evropski parlament in Evropska komisija že podala stališče o vprašanjih, pri katerih se davčna in razvojna politika prepletata. Tudi platformo Evropske komisije za dobro davčno upravljanje je treba pozdraviti. Orodje, ki je na platformi predstavljeno kot delovni dokument o učinkih prelivanja konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja, je za države članice priporočljiva podlaga za razmislek o reviziji teh konvencij, sklenjenih z državami v razvoju. |
1.5 |
EESO ugotavlja, da je Evropski parlament v poročilu iz leta 2015 pozval k vrsti izboljšav, ki pa še niso bile izvedene. EESO glede tega opozarja na svoja prejšnja mnenja, v katerih je navedel ugotovitve predvsem o poročilih po posameznih državah ter boju proti pranju denarja in priporočila glede javnih registrov lastništva. EESO ugotavlja, da je v pripravi seznam jurisdikcij, ki v davčnih zadevah ne sodelujejo. Odbor poziva k okrepljenim prizadevanjem za uresničitev zahtev Evropskega parlamenta in priporoča, naj se obravnavajo kritična stališča, ki so jih izrazile nevladne organizacije. Smiselno bi bilo spodbujati uvajanje teh ukrepov na svetovni ravni prek mednarodnih davčnih sporazumov, da se izboljšajo informacije, ki jih imajo na voljo davčni organi v državah v razvoju. Cilj bi morali biti enaki standardi na svetovni ravni, pri njihovem določanju pa bi enakopravno sodelovale tudi države v razvoju. |
1.6 |
EESO poziva k uskladitvi mednarodnih davčnih politik držav članic s cilji razvojne politike, da se preprečijo neskladja med davčnimi politikami posameznih držav ter skupnimi prednostnimi nalogami na področju razvoja. |
1.7 |
EESO meni, da bi bilo treba z ocenami učinka mednarodnih davčnih politik držav članic preverjati posledice, ki jih imajo konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja in davčne spodbude za države v razvoju. Tovrstne ocene bi bilo treba spodbujati in morale bi postati splošna praksa. V primeru potencialnega neskladja z evropskimi razvojnimi politikami bi jih morala pripravljati tudi Evropska unija. Sklenjene konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja bi bilo treba preveriti, nove, o katerih se je treba še pogajati, pa bi bilo treba skleniti ob upoštevanju teh razmislekov. |
1.8 |
Vzorčna konvencija OECD o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki se trenutno najbolj uporablja, je bila pripravljena predvsem z vidika interesov industrijskih držav. Zato EESO državam članicam EU priporoča, naj v pogajanjih o konvencijah o izogibanju dvojnega obdavčevanja bolj upoštevajo potrebe držav v razvoju. EESO ugotavlja, da je bil na podlagi sporazuma OECD pripravljen tudi vzorčni sporazum ZN, ki ureja obdavčitev med državami v razvoju in industrijskimi državami ter državam izvora daje več pravic do obdavčitve. |
1.9 |
EESO podpira zasebne naložbe za spodbujanje razvoja, če so v skladu s cilji trajnostnega razvoja ter temeljnimi ekonomskimi, okoljskimi in socialnimi pravicami, glavnimi konvencijami Mednarodne organizacije dela ter agendo za dostojno delo. Pravna varnost je pomemben dejavnik pri podpori poslovnemu okolju, ki spodbuja naložbe in je tako ugodno tudi za neposredne tuje naložbe. Ker so davčna vprašanja povezana s cilji trajnostnega razvoja, bi morala podjetja davke ustrezno plačevati tam, kjer ustvarjajo dobiček na podlagi dodane vrednosti (npr. s proizvodnjo, pridobivanjem surovin). |
1.10 |
EESO ugotavlja, da so se EU in države članice v okviru novega evropskega soglasja o razvoju zavezale sodelovanju s partnerskimi državami pri spodbujanju progresivne obdavčitve, ukrepov za boj proti korupciji, prerazporeditvenih politik in boja proti nezakonitim finančnim tokovom. Vendar pa bi morala davčna politika postati še pomembnejši element evropske razvojne politike. EESO pozdravlja prizadevanja Evropske komisije v zvezi z regionalnimi forumi in organizacijami civilne družbe, ki so v državah v razvoju dejavni na davčnem področju. Organizacije civilne družbe v državah v razvoju imajo funkcijo nadzora in podpore, tudi na davčnem področju, zato bi jih bilo treba bolj pritegniti k sodelovanju in jih podpreti. Podpora ustreznim ukrepom za krepitev zmogljivosti na davčnem področju, med drugim vzajemnemu učenju in sodelovanju jug-jug, bi trajno vplivala na razvojne projekte. |
1.11 |
Dobro davčno upravljanje bi bilo treba v okviru obveznosti poročanja podjetij obravnavati kot del njihove družbene odgovornosti. |
1.12 |
EESO priporoča, naj se v vse sporazume med EU in tretjimi državami ali regijami vključijo klavzule o dobrem davčnem upravljanju, z namenom spodbujati trajnostni razvoj. |
1.13 |
EESO priporoča, naj se pri sklepanju novih ali revidiranih prostotrgovinskih sporazumov med EU in državami v razvoju analizirajo tudi dvostranski davčni sporazumi, v kar je treba vključiti še oceno učinka mednarodnih davčnih politik držav članic na cilje trajnostnega razvoja. |
2. Splošne ugotovitve
2.1 |
Rezultati več študij (1) so pokazali, da so mednarodne davčne politike držav članic, zlasti mnoge določbe v dvostranskih konvencijah o izogibanju dvojnega obdavčevanja, morebiti v nasprotju s cilji evropske razvojne politike. Poleg tega so države v razvoju neto izvoznice kapitala v industrijske države, kar je v precejšnji meri posledica kapitalskih tokov, ki se izogibajo plačilu davkov. To najbolj vpliva ravno na države v razvoju z najnižjimi dohodki, saj v teh skoraj ni domačih virov financiranja. |
2.2 |
EU in njene države članice skupaj so največje donatorke razvojne pomoči in pomembno sooblikujejo mednarodne davčne sporazume. Zavezale so se uresničitvi ciljev trajnostnega razvoja, čeprav je le malo držav članic doseglo cilj glede tuje pomoči v višini 0,7 % BDP. Posledice brexita za prihodnje financiranje evropskega razvojnega sodelovanja so nejasne. Načrtujejo se okrepljeni ukrepi za spodbuditev zasebnih naložb, povezanih s cilji razvojne politike. Sredstva za uradno razvojno pomoč so odvisna od politike donatork. |
2.3 |
Cilji trajnostnega razvoja za države v razvoju med drugim vključujejo mobilizacijo domačih virov, mednarodno podporo za krepitev zmogljivosti za pobiranje davkov, zmanjšanje nezakonitih finančnih tokov ter udeležbo v globalnih institucijah upravljanja. Iz tega sledi, da so stabilna osnova za javne prihodke, prizadevanja za boj proti nezakonitemu odtoku sredstev ter enakopravnost vseh držav pri pripravi globalnih davčnih pravil pomembni stebri trajnostnega razvoja. Razvoj v državah članicah zlasti koristi otrokom, ženskam in drugim ranljivim skupinam v družbi (2). |
2.4 |
Sredstva uradne razvojne pomoči ne zadoščajo za financiranje ciljev trajnostnega razvoja. Za uresničitev ciljev so potrebni domači viri; tako je bilo že pri razvojnih ciljih tisočletja (3). Za mobilizacijo teh virov je treba izboljšati pobiranje davkov in zagotoviti večje davčne prihodke na podlagi trajnostne gospodarske rasti ter širše davčne osnove. |
3. Izzivi za države v razvoju
3.1 |
Obdavčevanje je stabilnejši vir financiranja kot druge vrste prihodkov, vendar pa mnoge države v razvoju težje ustvarjajo zadostne davčne prihodke kot pa razvite države. |
3.2 |
V zadnjih desetletjih so potekala močna prizadevanja za liberalizacijo svetovne trgovine z zmanjšanjem uvoznih in izvoznih tarif s ciljem spodbuditi gospodarski razvoj, naložbe in blaginjo prebivalstva na splošno. Ti učinki, ki so načeloma pozitivni, če jih davčne uprave lahko izkoristijo, omogočajo tudi razširitev davčne osnove. Vendar pa so se v tem času zmanjšali tudi prihodki držav v razvoju iz pomembnih in lahko dostopnih virov. Rast in naložbe pa se morajo odražati tudi v strukturi prihodkov držav članic. |
3.3 |
Za nadomestitev izgube prihodka države v razvoju pogosto uvajajo prometni davek, ki pa ima lahko regresiven učinek. Davčni sistem, ki temelji na različnih vrstah davka, zmanjša odvisnost od posameznih vrst davkov in zagotavlja stabilne domače prihodke. |
3.4 |
Obdavčitev zemlje in lastništva je v državah v razvoju pogosto težko izvajati. Davek od dohodkov prinaša sorazmerno malo davčnih prihodkov, saj so dohodki mnogih prebivalcev prenizki. Dohodnino plačujejo predvsem zaposleni v javnem sektorju in osebe, ki delajo v mednarodnih podjetjih. K tem težavam je treba prišteti še pogosto zelo razširjeno sivo ekonomijo. |
3.5 |
V poročilu Mbeki se prihodki, nastali z izogibanjem davkom, štejejo za nezakonite finančne tokove (4). Zdi se, da so višji od pritoka sredstev iz razvojnega sodelovanja (5). Za zajezitev teh finančnih odlivov so pomembni večje mednarodno sodelovanje med organi za večjo preglednost ter krepitev zakonodajnih in regulativnih ukrepov. Pomemben korak za preprečevanje odtoka kapitala je tudi krepitev lastniških pravic v državah v razvoju. |
3.6 |
Davek od dohodkov pravnih oseb je v strukturi davčnih prihodkov držav v razvoju pomembnejši kot v industrijskih državah, zato strategije izogibanja davkom prve močneje prizadenejo. Hkrati se tako nominalne kot dejanske stopnje davka od dohodkov pravnih oseb od osemdesetih let po vsem svetu znižujejo zaradi privabljanja naložb. Davek od dohodkov pravnih oseb je za podjetje pomemben kazalnik investicijskega ozračja. Tako je nastala mednarodna konkurenca na davčnem področju, ki je za države v razvoju zaradi njihove strukture davčnih prihodkov bolj problematična kot za industrijske države. T. i. učinki prelivanja davčne konkurence so vprašanje, ki ga je že obravnaval Mednarodni denarni sklad (6). Poleg tega se mnoge države v razvoju soočajo z naložbami majhnega števila velikih podjetij, ki predstavljajo pomemben delež celotnih prihodkov iz davka od dohodkov pravnih oseb. |
3.7 |
Izračun transfernih cen čezmejnih transakcij med podjetji ene skupine na podlagi neodvisnih tržnih načel (angl. arm’s length principle) je za davčne organe težaven. Zmogljivosti v državah v razvoju so omejene in manipulacije transfernih cen, ki so posledica obdavčitve, so še naprej velik problem. |
3.8 |
Konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja določajo pravice držav pogodbenic do obdavčitve, urejajo izmenjavo informacij med davčnimi organi in tako zagotavljajo pravno varnost. Za podjetja lahko pomenijo spodbudo za neposredne tuje naložbe, s čimer konec koncev pospešujejo rast. Te konvencije pa lahko vplivajo tudi na pravice držav izvora do obdavčitve. Stopnje odtegnjenega davka za dividende, obrestne mere in licenčnine so običajno nižje od davčnih stopenj v državi. Pravice do obdavčitve lahko zmanjšajo tudi nekatere določbe, na primer restriktivna opredelitev stalne poslovne enote. Države v razvoju so seveda zainteresirane za obsežnejše naložbe, vendar lahko izgubijo pravice do obdavčitve. Sporazumi o izmenjavi davčnih informacij so lahko tukaj boljša možnost, če si država predvsem prizadeva pridobiti davčne informacije od drugih sodnih oblasti. |
3.9 |
Kot izhodišče za pogajanja se najpogosteje uporablja vzorčna konvencija OECD, ki je bolj prilagojena interesom industrializiranih držav (7). Vzorčni sporazum ZN naj bi bila alternativa za države v razvoju, saj bolj upošteva njihove interese (8). Na splošno predvideva več pravic do obdavčitve za državo izvora kot pa za domačo državo podjetja, ki proizvaja. |
3.10 |
Države v razvoju lahko ostanejo brez davčnih prihodkov, če podjetja v različnih državah ustanavljajo „posebne“ podružnice, z namenom izkoristiti več konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja in zmanjšati davke. Lahko se tudi izkaže, da države izvora na podlagi določb iz konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja težko obdavčijo storitve in posredni prenos sredstev. Upoštevati bi bilo treba željo po ugodnih možnostih za prenos tehnologije za namene spodbujanja trajnostne rasti v državah v razvoju. |
3.11 |
Izvedene so bile študije o izgubah prihodkov za države članice. Nizozemska nevladna organizacija SOMO ocenjuje, da letne izgube prihodkov iz davčnih odtegljajev za obrestne mere in dividende, ki nastanejo na podlagi konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja, sklenjene med Nizozemsko in 28 državami v razvoju, znašajo 554 milijonov EUR (9). V študiji, pripravljeni v Avstriji, pa je bilo ugotovljeno, da bi bilo treba izvajati ocene učinka konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja, saj lahko te konvencije povzročijo izgube prihodkov celo, če se naložbe povečujejo (10). Po ocenah Konference ZN za trgovino in razvoj (Unctad), navedenih v poročilu o svetovnih naložbah za leto 2015, multinacionalna podjetja v proračune držav v razvoju vplačajo približno 730 milijard USD. Kljub temu poročilo hkrati navaja, da države v razvoju letno izgubijo približno 100 milijard USD davčnih prihodkov pri izvajanju vhodnih investicij prek naložbenih vozlišč offshore (11). Takšne izgube prihodkov pa so v nasprotju z zgoraj navedenimi cilji trajnostnega razvoja. |
4. Ukrepi na nacionalni, regionalni in mednarodni ravni – prispevek Evropske unije in njenih držav članic
4.1 |
Prizadevanja za pomoč državam v razvoju na davčnem področju, npr. z davčno pobudo iz Adis Abebe, so se okrepila. Za mednarodne davčne politike so pristojne države članice. Konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja se sklepajo dvostransko, zakonodajne pobude EU pa so v bistvu omejene na instrumente za dokončanje notranjega trga. Evropska unija in njene države članice sodelujejo glede skladnosti politik za razvoj (angl. Policy Coherence for Development) (12). Tudi Evropska komisija priznava, da ima mednarodni davčni sistem posledice za razvoj, in to vprašanje obravnava (13). Za zagotovitev usklajenosti razvojne politike je treba preučiti posledice davčnih politik v EU za države v razvoju, ki so v nasprotju s cilji razvojne politike, ter po potrebi ustrezno ukrepati. |
4.2 |
Na ravni ZN poteka delo v zvezi z vprašanji obdavčevanja, in sicer v okviru procesa Financiranje za razvoj, ekonomskega in socialnega sveta ZN ter odbora ZN za davčna vprašanja, pa tudi v specializiranih agencijah, kot je Konferenca Združenih narodov za trgovino in razvoj (Unctad). Na zahtevo skupine G20 je bil v okviru OECD sklenjen dogovor o daljnosežnih reformah na podlagi projekta BEPS. Glavne naloge pri tem so odprava izbiranja najugodnejšega sporazuma, odprava škodljivih davčnih praks, ki jih uporabljajo vlade (kot so posebna ureditev za obdavčitev intelektualne lastnine (angl. patent box) in nepregledne sodbe (angl. opaque rulings), hibridna neskladja pri davčni obravnavi dolga ter neučinkovite transferne cene in poročanje. Glede na pomen prihodkov iz davka od dohodka pravnih oseb v državah v razvoju se pričakuje, da jim bo akcijski načrt na področju BEPS prinesel pozitivne učinke. |
4.3 |
Mnoge države, ki niso članice OECD, tudi afriške države, so se pridružile obsežnemu okviru akcijskega načrta OECD na področju erozije davčne osnove in preusmerjanja dobička. 103 držav sodeluje pri pripravi novega večstranskega sporazuma BEPS, ki je bil sprejet junija 2017 in je poenotil tolmačenje dvostranskih davčnih sporazumov v smislu akcijskega načrta BEPS. Združeni narodi, OECD, Mednarodni denarni sklad in Svetovna banka so vzpostavili platformo za sodelovanje v davčnih vprašanjih, da bi okrepili mednarodno sodelovanje na tem področju. Ta pobuda lahko prispeva k večji usklajenosti med delom OECD in forumi ZN; ali prinaša pričakovani učinek, pa bo treba še preveriti. |
4.4 |
EESO se zaveda prizadevanj OECD za nadaljnji razvoj boljšega mednarodnega davčnega sistema. Vendar pa so organizacije civilne družbe kritične glede dejstva (14), da države v razvoju v OECD nimajo glasovalnih pravic. K sodelovanju so bile povabljene šele po pripravi akcijskega načrta BEPS. Podobno pripombo je podal tudi Evropski parlament, ki je pozval k okrepitvi pristojnih teles ZN, da bi omogočili pripravo in reformo mednarodne davčne politike na enakopravni osnovi (15). V delovnem dokumentu Mednarodnega denarnega sklada pa so strokovnjaki izrazili pomisleke glede posledic akcijskega načrta BEPS za države v razvoju (16). |
4.5 |
Za oceno in po potrebi prilagoditev reformnih ukrepov bi bilo treba okrepiti ustrezna telesa ZN, zlasti odbor za davčne zadeve, in jim dati na voljo več virov. Evropska komisija bi morala v vsakem primeru spremljati izvajanje večstranske konvencije BEPS, podpisane junija 2017, ter nadaljevati prizadevanja za tesnejše mednarodno sodelovanje pri davčnih vprašanjih med ZN, OECD in mednarodnimi finančnimi institucijami. |
4.6 Sedanji ukrepi EU in njihov učinek na države v razvoju
4.6.1 |
Sveženj ukrepov proti izogibanju davkom obravnava vprašanja, povezana z mednarodno davčno politiko, tj. politiko, ki presega meje EU (17). Informacije, ki naj bi jih po navodilih EU, skupine G20 in OECD vsebovala poročila za posamezne države (18), so za davčne uprave pomembno orodje. Objava informacij za posamezne države na svetovni ravni lahko širši javnosti, torej tudi delojemalcem in odgovornim vlagateljem, omogoči boljšo oceno, ali podjetja plačujejo davke tam, kjer ustvarjajo dobiček. EESO ugotavlja, da je Evropski parlament v poročilu iz leta 2015 pozval k vrsti izboljšav, ki pa še niso bile izvedene. Pri tem želi opozoriti na svoja prejšnja mnenja, v katerih je navedel ugotovitve predvsem o poročilih po posameznih državah ter boju proti pranju denarja in priporočila glede javnih registrov lastništva. EESO ugotavlja, da je v pripravi seznam jurisdikcij, ki v davčnih zadevah ne sodelujejo, in poziva k okrepljenim prizadevanjem za uresničitev zahtev Evropskega parlamenta, Priporoča tudi, naj se obravnavajo kritična stališča, ki so jih izrazile nevladne organizacije. Smiselno bi bilo spodbujati uvajanje teh ukrepov na svetovni ravni prek mednarodnih davčnih sporazumov, da se izboljšajo informacije, ki jih imajo na voljo davčni organi v državah v razvoju. Cilj bi morali biti enaki standardi na svetovni ravni, pri njihovem določanju pa bi enakopravno sodelovale tudi države v razvoju. |
4.6.2 |
Samodejna izmenjava informacij o davčnih zadevah je bila v Evropski uniji vzpostavljena s spremembami direktive o vzajemni pomoči (19). Države v razvoju pa morajo še naprej sklepati dvostranske sporazume o vzajemni pomoči z državami članicami. V ta namen sta potrebni izmenjava in varnost podatkov, kar je v državah v razvoju pogosto problem, povezan z zmogljivostmi. |
4.6.3 |
Evropska komisija v sporočilu o zunanji strategiji za učinkovito obdavčenje (20) obravnava vprašanja iz tega mnenja. Trenutno je v pripravi skupen seznam EU jurisdikcij, ki v davčnih zadevah ne sodelujejo (21); EESO takšen seznam podpira, nevladne organizacija pa so glede tega bolj skeptične (22). Tudi EP je pozval k svetovni opredelitvi davčnih oaz, ki bi vključevala države članice EU in njihova čezmorska ozemlja (23). |
4.6.4 |
Priporočilo o davčnih sporazumih (24) obravnava pomembna vprašanja v zvezi s konvencijami o izogibanju dvojnega obdavčevanja in države članice poziva, naj v svoje sporazume vključijo strožje klavzule za preprečitev zlorabe takšnih sporazumov in izbiranja sporazuma, ki je najugodnejši (ang. treaty abuse and treaty shopping). Vendar pa priporočilo ne predvideva nobene ocene učinka konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja, zlasti njihovih posledic za usklajenost razvojne politike ali učinkov prelivanja. V okviru platforme Evropske komisije za dobro davčno upravljanje, ki jo je treba pozdraviti in ki v sodelovanju z organizacijami civilne družbe obravnava vprašanja mednarodne obdavčitve, je bil predložen delovni dokument o takšnih učinkih prelivanja (25). To bi morale države članice upoštevati. |
4.6.5 |
Strategije izogibanja davkom so pogosto povezane z nepreglednimi lastniškimi razmerji. Vendar pa s spremembo četrte direktive o pranju denarja (26) niso bili uvedeni javno dostopni registri lastništva skladov in drugih podjetij, ki izvajajo naložbe. Takšni registri bi državam v razvoju pomagali preučevati primere suma pranja denarja in davčnih goljufij. |
4.6.6 |
Predloge o skupni (konsolidirani) osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (C(C)CTB) obravnava drugo mnenje EESO (27). Sporazum o takšni osnovi in informacije, ki bi bile tako zagotovljene, bi lahko z vidika udeležbe pri mednarodnih davčnih sporazumih in zaradi njihovega pomena za davčne uprave držav v razvoju služili kot zgled, ki bi vplival na konvencije o izogibanju dvojnega obdavčevanja s tretjimi državami. Podatki za območje Evrope bi tudi zagotovili oporne točke za podobne izračune v državah v razvoju. Cilj bi morali biti enaki standardi na svetovni ravni, pri njihovem določanju pa bi morale enakopravno sodelovati tudi države v razvoju. |
4.6.7 |
EESO priporoča, naj se v vse sporazume med EU in tretjimi državami ali regijami vključijo klavzule o dobrem davčnem upravljanju, z namenom spodbujati trajnostni razvoj. |
4.6.8 |
EESO priporoča, naj se pri sklepanju novih ali revidiranih prostotrgovinskih sporazumov med EU in državami v razvoju analizirajo tudi dvostranski davčni sporazumi, v kar je treba vključiti še oceno učinka mednarodnih davčnih politik držav članic na cilje trajnostnega razvoja. S tem bi lahko prispevali k uresničitvi zahtev iz poročila Evropskega parlamenta. |
5. Nadaljnji ukrepi, ki jih priporoča EESO
5.1 |
V skladu s svežnjem proti izogibanju davkom in zaradi skladnosti politik držav članic in EU za razvoj (PCD) je treba redno pripravljati ocene učinka mednarodne davčne politike in konvencij o izogibanju dvojnega obdavčevanja držav članic (28). Za boljšo usklajenost razvojne politike EU in davčnih politik držav članic bi morala Evropska komisija zagotoviti, da države članice, ki se z državo v razvoju pogajajo o konvenciji o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ustrezno upoštevajo usklajene razvojne politike EU. V tem smislu Odbor pozdravlja Priporočilo Komisije o izvajanju ukrepov za preprečevanje zlorab davčnih sporazumov (29). Zaradi uresničitve razvojnih ciljev bi bilo treba bolj upoštevati potrebe držav v razvoju. Pri tem bi bilo treba okrepiti prizadevanja EU na ravni ZN, namreč v zvezi z odborom ZN za davčne zadeve, ter spodbujati okrepitev zmogljivosti v globalnem forumu ob enakopravnem vključevanju vseh držav. |
5.2 |
Določiti je treba prehodna obdobja, ki bi državam v razvoju omogočila sodelovanje pri ukrepih za samodejno izmenjavo informacij, medtem ko še razvijajo svoje zmogljivosti. |
5.3 |
V okviru obveznosti poročanja podjetij bi bilo treba dobro davčno upravljanje obravnavati kot del njihove družbene odgovornosti. |
5.4 |
Zaradi načrtovanega tesnejšega vključevanja zasebnih vlagateljev v evropsko razvojno politiko vprašanje davčnih olajšav za razvojne projekte postaja pomembnejše (30). Ker so davčna vprašanja povezana s cilji trajnostnega razvoja, bi morala podjetja davke ustrezno plačevati tam, kjer ustvarjajo dobiček na podlagi dodane vrednosti (31). To bi moralo biti zagotovljeno pri spodbujanju udeležbe zasebnega sektorja. |
5.5 |
Poleg tega je treba na splošno paziti, da se z odobravanjem davčnih olajšav ne spodkopa izvajanja ciljev trajnostnega razvoja. |
5.6 |
EESO opozarja na svoje ugotovitve o javnem registru dejanskih lastnikov bančnih računov, podjetij in skladov ter upravičencev pri transakcijah (32) in meni, da bi bilo treba na svetovni ravni spodbujati uvedbo teh ukrepov v okviru mednarodnih davčnih sporazumov. Te ukrepe bi bilo treba zlasti upoštevati v prizadevanjih za krepitev zmogljivosti, da se podpre boj proti nezakonitim davčnim tokovom iz držav v razvoju. Bati se je, da mnoga evropska podjetja, ki poslujejo v državah v razvoju, ne sodijo v področje uporabe, ki ga zajemajo poročila po posameznih državah, zato EESO opozarja na svoje ugotovitve o tem vprašanju (33) in priporoča tudi oceno učinka drugih zadevnih ureditev na države v razvoju, zlasti ureditev, katerih uporaba je odvisna od obsega letnega prometa. |
5.7 |
EU in države članice so se v okviru novega evropskega soglasja o razvoju zavezale sodelovanju s partnerskimi državami pri spodbujanju progresivne obdavčitve, ukrepov za boj proti korupciji, prerazporeditvenih politik in boja proti nezakonitim finančnim tokovom (34). Medtem ko se v državah v razvoju vzpostavljajo tehnične in kadrovske zmogljivosti, potrebne za polno sodelovanje pri mednarodnih sporazumih, bi bilo treba že sedaj omogočiti vzajemno izmenjavo informacij, da se s soglasjem uresničijo dogovorjeni cilji. Prizadevanja Evropske komisije (35), da prek odbora ZN za davčne zadeve spodbuja regionalne forume (36), se priznavajo in bi jih bilo treba še okrepiti. Zagotoviti je treba, da so v te forume tesno vključene zainteresirane strani in da so uvedeni trdni postopki posvetovanj. Organizacije civilne družbe v državah v razvoju imajo funkcijo nadzora in podpore, tudi na davčnem področju, zato bi jih bilo treba podpreti. |
5.8 |
Pri razvojnem sodelovanju bi bilo treba bolj upoštevati davčni sistem države. V državah prejemnicah bi bilo treba krepiti zmogljivosti in jim tako omogočiti, da si bodo lahko bolje same pomagale, da bodo povečale učinkovitost davčnih sistemov ter legitimnost države. Posebno dobre so izkušnje z neposredno izmenjavo med davčnimi upravami, ki se soočajo s podobnimi izzivi (t. i. peer-learning), ter s sodelovanjem med državami s podobnimi pogoji za razvoj (npr. sodelovanje jug–jug). Omogočajo vzajemno usklajevanje glede podobnih izzivov in izmenjavo primerov najboljše prakse, prilagojenih zmogljivostim. |
5.9 |
EESO meni, da je usklajevanje razvojnih politik na davčnem področju nujno, saj imajo ukrepi, ki jih sprejema EU, posledice za države v razvoju na mednarodni ravni, ki jih je treba upoštevati, prizadete države v razvoju pa je treba vključiti v procese. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Eurodad: The State of Finance for Developing countries (Stanje na področju financiranja držav v razvoju), 2014; Braun & Fuentes: Double Taxation Treaties between Austria and developing countries (sporazumi o izogibanju dvojnemu obdavčevanju med Avstrijo in državami v razvoju), Dunaj, 2014; Farny in drugi: Tax Avoidance, Tax Evasion and Tax Havens (Izogibanje davkom, davčne utaje in davčne oaze), Dunaj, 2015.
(2) Resolucija Evropskega parlamenta o davčnih utajah in izogibanju davkom kot izzivih za upravljanje, socialno varstvo in razvoj v državah v razvoju, P8_TA(2015)0265, točka 14.
(3) Development Finance International & Oxfam: Financing the sustainable development goals (Financiranje ciljev trajnostnega razvoja), 2015.
(4) AU/ECA: Illicit Financial Flows – Report of the High Level Panel on Illicit Financial Flows from Africa (Nezakoniti finančni tokovi – poročilo skupine na visoki ravni o nezakonitih finančnih tokovih iz Afrike) (str. 23 in naslednje).
(5) EPRS: The inclusion of financial services in EU free trade and association agreements: Effects on money laundering, tax evasion and avoidance (Vključitev finančnih storitev v prostotrgovinske in pridružitvene sporazume EU: učinki na pranje denarja ter davčne utaje in izogibanje davkom), EP 579.326, str. 15.
(6) Mednarodni denarni sklad: Spillovers in international corporate taxation (Učinki prelivanja na področju mednarodne obdavčitve dohodkov pravnih oseb), 2014.
(7) Owens & Lang: The Role of Tax Treaties in Facilitating Development and Protecting the Tax Base (Pomen davčnih sporazumov za spodbujanje razvoja in zaščito davčne osnove), iz dnevnega davčnega poročila Bloomberga, 1. maj 2013.
(8) Lennard (2009): The UN Model Tax Convention as Compared with the OECD Model Tax Convention – Current Points of Difference and Recent Developments (Vzorčna konvencija ZN v primerjavi z vzorčno konvencijo OECD – razlike in najnovejši razvoj), Asia-Pacific Tax Bulletin, zvezek 49, št. 8; V. Daurer in R. Krever (2012): Choosing between the UN and OECD Tax Policy Models: an African Case Study (Izbiranje med vzorci davčne politike ZN in OECD: študija primerov iz Afrike), delovni dokument EUI RSCAS 2012/60.
(9) McGauran: Should the Netherlands Sign Tax Treaties with Developing Countries (Ali naj Nizozemska sklepa davčne sporazume z državami v razvoju), 2013.
(10) Opomba pod črto 1 – Braun & Fuentes.
(11) Unctad: World Investment Report 2015 (Poročilo o naložbah po svetu za leto 2015), str. 200.
(12) COM(2016) 740 final; glej tudi mnenje EESO o predlogu novega evropskega soglasja o razvoju, UL C 246, 28.7.2017, str. 71.
(13) C(2016) 271 final, COM(2016) 24 final, Evropska komisija: Poberi več, porabi bolje, 2015.
(14) Christian Aid, sporočilo za javnost, 19.7.2013: OECD Action Plan on tax dodging is step forward but fails developing countries (Akcijski načrt OECD za preprečevanje izogibanja davkom: korak naprej, ki ne upošteva držav v razvoju); Oxfam, sporočilo za javnost, 13.11.2014: Oxfam reaction to OECD’s roadmap to include developing countries in international tax reform (Odgovor Oxfama na načrt OECD za vključitev držav v razvoju v mednarodno davčno reformo).
(15) Mnenje EESO o predlogu novega evropskega soglasja o razvoju, UL C 246, 28.7.2017, str. 71, točka 13.
(16) Crivelli, Ruud De Mooij, Keen: Base Erosion, Profit Shifting and Developing Countries (Erozija davčne osnove in preusmerjanje dobička v državah v razvoju), delovni dokument Mednarodnega denarnega sklada WP/15/118.
(17) COM(2016) 25 final – 2016/010 (CNS), COM(2016) 26 final – 2016/011 (CNS) in mnenje EESO o svežnju proti izogibanju davkom, UL C 264, 20.7.2016, str. 93.
(18) Mnenje EESO o davčni preglednosti, UL C 487, 28.12.2016, str. 62.
(19) Mnenje EESO o akcijskem načrtu o oblikovanju unije kapitalskih trgov, UL C 133, 14.4.2016, str. 17.
(20) Mnenje EESO o svežnju proti izogibanju davkom, UL C 264, 20.7.2016, str. 93.
(21) Na voljo na naslovu https://ec.europa.eu/taxation_customs/tax-common-eu-list_en (stanje na dan 29.8.2017).
(22) Npr. Tax Justice Network (mreža za davčno pravičnost), 23.2.2017: Verdict on Finance Ministers’ blacklist: „whitewashing tax havens“ (Mnenje o črnem seznamu finančnih ministrov: reševanje davčnih oaz).
(23) Opomba pod črto 2, točka 10.
(24) Mnenje EESO o svežnju proti izogibanju davkom, UL C 264, 20.7.2016, str. 93.
(25) Dokument Evropske komisije za platformo za dobro davčno upravljanje: Toolbox spill-over effects of EU tax policies on developing countries (Učinki prelivanja davčnih politik EU na države v razvoju), junij 2017, platforma/26/2017/EN.
(26) COM(2016) 450 final – 2016/0208 (COD) in mnenje EESO o direktivi o preprečevanju pranja denarja, UL C 34, 2.2.2017, str. 121.
(27) UL C 434, 15.12.2017, str. 58.
(28) Opomba pod črto 2, točka 15.
(29) Mnenje EESO o svežnju proti izogibanju davkom, UL C 264, 20.7.2016, str. 93.
(30) Mnenje EESO o ustanovitvi jamstva EFSD in jamstvenega sklada EFSD, UL C 173, 31.5.2017, str. 62.
(31) Opomba pod črto 2, poglavje A in točka 6.
(32) Zlasti točka 1.5 mnenja EESO o direktivi o preprečevanju pranja denarja, UL C 34, 2.2.2017, str. 121.
(33) Točka 1.11 mnenja EESO o davčni preglednosti, UL C 487, 28.12.2016, str. 62.
(34) COM(2016) 740 final; glej tudi mnenje EESO o predlogu novega evropskega soglasja o razvoju, UL C 246, 28.7.2017, str. 71.
(35) Evropska komisija: Poberi več, porabi bolje, 2015.
(36) Na primer African Tax Administrations Forum (forum afriških davčnih uprav, ATAF), Inter-American Center of Tax Administrations (Medameriški center za davčne uprave, CIAT), in Global Forum on Transparency and Exchange of Information for Tax Purposes (Svetovni forum za transparentnost in izmenjavo podatkov za davčne namene, Credaf).
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/37 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Ekonomske, socialne in kulturne pravice v evro-sredozemski regiji
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/06)
Poročevalka: |
Helena DE FELIPE LEHTONEN |
Sklep plenarne skupščine |
30. 3. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zunanje odnose |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
28. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
123/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Gospodarske in družbene organizacije ter civilna družba na splošno so že v barcelonski deklaraciji (1) iz leta 1995 izpostavljene kot nujen dejavnik za spodbujanje postopnega oblikovanja območja miru in stabilnosti v Sredozemlju, skupne blaginje in dialoga med kulturami in civilizacijami med različnimi sredozemskimi državami, družbami in kulturami. Organizacije civilne družbe v Sredozemlju so danes prostor vključevanja, sodelovanja in dialoga z javnimi organi, tudi lokalnimi, s ciljem spodbujati ekonomske, socialne in kulturne pravice v sredozemski regiji. EESO meni, da je treba okrepiti vlogo ekonomsko-socialnih svetov, kjer obstajajo, in spodbujati njihovo ustanovitev v državah, kjer so izginili ali se niso ustanovili, da se okrepijo sinergije med različnimi udeleženimi akterji. Ekonomsko-socialni sveti ter gospodarske in družbene organizacije morajo vzpostaviti partnerstva za spodbujanje navedenih pravic, njihovo uveljavitev in večjo učinkovitost. |
1.2 |
Ženske so žrtve spolnih stereotipov, ki ustvarjajo politične, ekonomske in izobraževalne ovire z resnimi posledicami za razvoj družbe. EESO poziva k zmanjšanju velikega razkoraka med zakonodajnimi določbami in stvarnostjo. V ta namen je treba zagotoviti sredstva za usposabljanje in ozaveščanje skupin, odgovornih za zagotavljanje učinkovitega izvajanja te zakonodaje. EESO za krepitev pravic priporoča, naj se lokalne oblasti povežejo z organizacijami, gospodarskimi in družbenimi akterji, civilno družbo in civilnodružbenimi platformami na področju enakosti spolov, ki so dejavne na različnih področjih v družbi. Ta prizadevanja bi bilo treba podkrepiti tudi s prispevki univerz in raziskovalnih centrov. |
1.3 |
V boju proti grožnji nasilnega ekstremizma je treba obravnavati različne vzroke, tudi zunaj varnostnega področja. Pri tem morajo gospodarske in družbene organizacije imeti vodilno vlogo v sodelovanju z institucijami in mrežami za medkulturni in medverski dialog, da bi dosegle večji učinek in med svoje dejavnosti vključile kulturno dediščino, umetniško izražanje in ustvarjalni sektor. EESO poziva Evropsko komisijo in države članice Unije za Sredozemlje, naj te dejavnosti medkulturnega dialoga spodbujajo tudi med socialnimi partnerji in s tem okrepijo specializirane organizacije, ki so že več let dejavne v Sredozemlju, kot je na primer Fundacija Anne Lindh (2). Glede dediščine EESO poziva k boljšemu sodelovanju pri varstvu kulturne dediščine, ki jo danes ogrožajo oboroženi spopadi in nasilne organizacije. |
1.4 |
Ekonomske, delovne in socialne pravice so nujne za gospodarski razvoj demokratične družbe. Med njimi so osrednjega pomena podjetniška svoboda, svoboda združevanja in pravica do kolektivnih ukrepov, kolektivna pogajanja ter socialna varnost na področjih, kot so zdravje, izobraževanje in staranje. Mednarodna organizacija dela (MOD) je že ob svoji ustanovitvi in v filadelfijski deklaraciji opozorila, da je organizacijo gospodarstva treba podrediti socialni pravičnosti in da mora ta biti glavni cilj vse nacionalne in mednarodne politike. V filadelfijski deklaraciji je navedeno, da sta gospodarstvo in finance sredstvi, ki ju je treba uporabiti v korist ljudem. |
1.5 |
Mediji imajo ključno vlogo pri oblikovanju vizij in vzajemnih predstav in so bistvenega pomena za izboljšanje medkulturnega dialoga in spodbujanje spoštovanja, strpnosti in medsebojnega poznavanja. Zato EESO pozdravlja uvedbo projektov, ki zagotavljajo spoštovanje raznolikosti in spodbujajo obveščanje brez predsodkov, stereotipov in izkrivljenih predstav. Obenem poziva k povečanju prizadevanj teh instrumentov za spremljanje, usposabljanje in ozaveščanje proti rasizmu in islamofobiji v medijih ter k spodbujanju mehanizmov sodelovanja in skupnih platform za poklicni razvoj, ki so etični in varujejo svobodo izražanja. |
1.6 |
Izobraževanje je glavni dejavnik družbenoekonomske mobilnosti, zato lahko pripomore k izboljšanju kakovosti življenja. Nasprotno pa neenakost možnosti v izobraževanju ogroža stabilnost in varnost v regiji. Zato EESO poziva k skupnim prizadevanjem za izboljšanje kakovosti osnovnega, srednješolskega in visokošolskega izobraževanja ter poklicnega usposabljanja z izmenjavo izkušenj pri razvijanju učnih načrtov in metodoloških inovacij. Poleg tega EESO meni, da je treba premostiti razkorak v znanju med obema obalama Sredozemlja, in v ta namen predlaga spodbujanje mrež znanja in skupnih raziskav, ki bi omogočale prenos in pretok znanja, mobilnost profesorjev, študentov, akademikov in raziskovalcev ter podporo prevodom njihovih del, zlasti iz arabščine in v arabščino. |
1.7 |
Neformalno izobraževanje je potrebna dopolnitev, saj oblikuje bolj vključujočo in pluralistično družbo. EESO meni, da je treba okrepiti sinergije med formalnim in neformalnim izobraževanjem in spodbujati tovrstno izobraževanje kot orodje za krepitev kulture miru in vseživljenjskega učenja. Zato EESO poziva k povečanju sredstev za neformalno izobraževanje ter k spodbujanju prenosa izkušenj in znanja med Evropo in južnim Sredozemljem. |
1.8 |
Za spodbujanje vključujočega in konkurenčnega gospodarstva je treba podpreti digitalno in tehnološko vključenost ljudi. V ta namen EESO poudarja, da je treba spodbuditi regionalne in lokalne projekte za usposabljanje državljanov za uporabo novih tehnologij, podjetništvo in digitalizacijo ter okrepiti pobude za državljansko udeležbo, spodbujanje pridobivanja digitalnih spretnosti in ustvarjanje dostojnih delovnih mest, kot so mestne pobude za družbene in digitalne inovacije (Labs). |
2. Ozadje
2.1 |
Upanje arabske mladine na spremembe je leta 2011 pretreslo in nepričakovano postavilo pod vprašaj nekatere politične sisteme. Po odstavitvi političnih voditeljev v Tuniziji, Egiptu, Libiji in Jemnu so konkretne politične okoliščine povzročile, da so te države ubrale zelo različne poti: od vztrajne tunizijske tranzicije, ki jo je podprla dinamična civilna družba, prek odprtih spopadov v Libiji in Jemnu do spremembe režima v Egiptu. Sirijo je zajela krvava vojna, ki je danes dosegla regionalno in mednarodno razsežnost. Tako je prišlo do tragičnega izseljevanja prebivalstva in največjih migracijskih gibanj doslej, ki so destabilizirala celotni evro-sredozemski prostor. |
2.2 |
S spremembami se ni želelo doseči zgolj spremembe režima, temveč vzpostaviti tudi bolj pravičen in vključujoč sistem, politične svoboščine, socialno pravičnost, priložnosti in dostojanstvo. Pričakovanja se niso izpolnila, saj se spremembe niso odrazile na socialnem področju, k čemur so prispevale tudi konkretne politične okoliščine zunaj in znotraj teh držav. Šest let kasneje upravičene zahteve po ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah ostajajo neuresničene in so lahko vir nestabilnosti v regiji. |
2.3 |
Zato EESO meni, da sta dosega miru in demokracije v vsej regiji ter spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin vseh njenih državljanov najpomembnejša prednostna naloga. |
2.4 |
Temeljne pravice: neodpovedljive in neodtujljive |
2.4.1 |
EESO poziva vse države južnega in vzhodnega Sredozemlja, naj pristopijo k Mednarodnemu paktu o državljanskih in političnih pravicah (3) in Listini Evropske unije o temeljnih pravicah (4). Obenem poudarja pomen sekularnih načel in vrednot ter varstva pravic pripadnikov narodnih ali etničnih, verskih in jezikovnih manjšin (5). |
2.4.2 |
EESO poudarja osrednji pomen varovanja ravni kakovosti dostojnega življenja vseh ljudi. Opozarja, da je treba zagotoviti dostop do pitne vode in hrane v zadostnih količinah ter po dostopnih cenah, zadosten dostop do energije, da bi preprečili energetsko izključenost posameznika in skupnosti, in razvoj zdravstva ter se zavzemati za dostojno okolje. |
2.4.3 |
Zaradi posebnih okoliščin, s katerimi se sooča ta regija, je treba na nacionalni in mednarodni ravni zagotoviti tudi pravico do dostojnega bivališča ali, če to ni mogoče, do dostojnega pribežališča/zatočišča za posameznike in družine. EESO prav tako meni, da je primerno zagotoviti pravico do vključujoče in dostojne obnove območij, ki so jih prizadele naravne nesreče ali oboroženi spopadi. |
2.5 |
Pravica do dostojnega dela: dejavnik socialne stabilnosti in napredka |
2.5.1 |
EESO meni, da so v družbah sosednjih držav potrebna skupna prizadevanja za večjo vključenost in kohezijo. Poleg tega je treba uvesti reforme in obnoviti njihova gospodarstva, s čimer bi ustvarili dostojna delovna mesta kot temeljni dejavnik trajnostnega razvoja. |
2.5.2 |
EESO prav tako poudarja, da je treba zagotoviti pravice, na katerih bi temeljila ta načela. V tem smislu je treba v teh državah zagotoviti pravico do dostojnega dela ne glede na status, versko ali nacionalno pripadnost. |
2.5.3 |
EESO meni, da je kot osnovo za preprečevanje revščine treba nujno sprejeti ukrepe za spodbujanje dostojnega dela kot dejavnika socialne stabilnosti v skladu z Deklaracijo Mednarodne organizacije dela o temeljnih načelih in pravicah pri delu ter dopolnilnega dokumenta (6) in Mednarodnim paktom o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah (7), ter poziva k podpisu teh dokumentov. Zato je treba nujno ohraniti temeljne pravice delavcev, kot so pravica do združevanja in ustanavljanja sindikatov ali pridruževanja sindikatu po svoji izbiri, pravica do stavke, učinkovito priznavanje pravice do sodelovanja v kolektivnih pogajanjih, zagotavljanje varnosti in ustreznih higienskih pogojev pri delu in plače. |
2.5.4 |
V skladu s predlogom Mednarodne organizacije dela je treba prav tako razviti pravico do stanovanja, da se zaščitijo vsi prebivalci, še zlasti pa najbolj ranljive skupine prebivalstva. Bistvenega pomena sta tudi boj proti kršitvam temeljnih pravic, npr. izkoriščanju otrok in prisilnemu delu, ter spodbujanje dostopa do dela za ženske ali invalide. |
2.6 |
Podjetništvo: ključna gonilna sila gospodarskega razvoja |
2.6.1 |
Evropska unija meni, da je naslednjih pet dejavnikov ključnih za mir, stabilnost, varnost in blaginjo v evro-sredozemskem območju: gospodarski razvoj z modernizacijo in diverzifikacijo gospodarstva, krepitev poslovnega okolja in inovativnega podjetništva, ustvarjanje delovnih mest s strokovnim usposabljanjem, zlasti za mlade, razvoj zasebnega sektorja, zlasti malih in srednjih podjetij, ter energetska in okoljska trajnost (8). Ustvarjanje kakovostnih delovnih mest je temelj gospodarske blaginje. Na obeh straneh Sredozemlja je treba krepiti žensko podjetništvo ter podjetniške sinergije. EESO meni, da so ti dejavniki neločljivo povezani z družbenim razvojem. Stabilnost, varnost in blaginja vselej temeljijo na vključevanju in socialnih koheziji. |
2.6.2 |
Skupno sporočilo navaja, da je odločilni dejavnik za razvoj teh gospodarstev potreba po omogočanju in zagotavljanju enakopravnega uveljavljanja zasebne podjetniške pobude. Zato je treba zagotoviti pravni okvir, ki bo zagotavljal pravno jamstvo za pravico do zasebne lastnine in njeno nedotakljivost. |
2.6.3 |
EESO tudi meni, da morajo javni organi varovati svobodno in pošteno konkurenco gospodarstva, ki bi zagotovila enakopravno podjetništvo. Zato je treba nujno zagotoviti enako obravnavo pri dostopu do financiranja in razpoložljivosti mikrofinančnih storitev ter nekoruptivno javno upravo, ki zagotavlja javne storitve. |
2.7 |
Pravica do ustvarjalnosti in inovativnosti: zagotovilo za diverzificirano gospodarstvo z dodano vrednostjo |
2.7.1 |
Ministrska izjava Unije za Sredozemlje o digitalnem gospodarstvu (9) izpostavlja spodbujanje vključujočega in horizontalnega učinka novih tehnologij na kulturnem, socialnem, ekonomskem, vladnem in varnostnem področju. |
2.7.2 |
EESO prav tako podpira pristop skupnega sporočila o potrebi po trajnostni in vključujoči diverzifikaciji in razvoju gospodarstev v sredozemski regiji. |
2.7.3 |
V zvezi z načrtovanjem novih programov EESO meni, da mora EU pripraviti programe za evro-sredozemsko regijo za razvoj inovacij, ki bo omogočila gospodarski razvoj v regiji ob ohranitvi individualne in kolektivne pravice do ustvarjanja in inovacij. Ta pravica vključuje priznanje pravice do intelektualne lastnine, pravice do izmenjave in širjenja teh inovacij ter pravice do dostopa do novih tehnologij. |
2.7.4 |
EESO priznava, da sta digitalna vključenost in prost dostop do interneta individualni in kolektivni pravici, ki sta neločljivo povezani z ustvarjanjem inovacij. |
2.8 |
Pravica do kakovostnega izobraževanja: temelj človekovega razvoja |
2.8.1 |
Izobraževanje je glavni dejavnik družbeno- ekonomske mobilnosti in lahko pripomore k izboljšanju kakovosti življenja. Program Združenih narodov za razvoj (10) poudarja, da je kakovost izobraževanja slaba, čeprav je v nekaterih državah v regiji osnovnošolsko izobraževanje doseglo univerzalne standarde in je bil znaten napredek dosežen tudi v srednjih šolah. Svetovna banka je v sodelovanju z drugimi agencijami razvila program za to regijo in bilo bi primerno, da bi bila tudi Komisija dejavna na tem področju. Prav tako poudarja, da se z znatno neenakostjo možnosti za izobraževanje v arabskih državah krši družbena pogodba. |
2.8.2 |
Časovni načrt Unije za Sredozemlje (11) poudarja, da je treba okrepiti izobraževanje kot ključni dejavnik za ustvarjanje trajnih in kvalificiranih delovnih mest, zlasti med mladimi, ki so brezposelni in pogosto podležejo slabim delovnim praksam, za raziskave in inovacije kot podlago za modernizacijo gospodarstva ter trajnost kot horizontalni element za zagotavljanje vključujočega socialnega in gospodarskega razvoja. |
2.8.3 |
Krepitev socialnega kapitala je ključnega pomena za stabilnost in varnost v regiji. Zato je treba omogočiti osnovno- in srednješolsko izobraževanje, visokošolsko izobraževanje, dostop do znanosti in znanstvenih spoznanj, zaposljivost, zdravstvo, krepitev vloge in mobilnost mladih, enakost spolov, forume za razpravo ter spodbujanje socialne vključenosti. |
2.8.4 |
Kljub nekaterim težavam pri dostopu do izobraževanja in doseganju njegove univerzalnosti ter potrebi po izboljšanju kakovosti osnovnošolskega in srednješolskega izobraževanja je glavni izziv premostitev vrzeli med usposabljanjem in zaposlovanjem. V tem smislu je treba nujno spodbujati strukture, ki povezujejo trg dela in izobraževalni sistem, s čimer bi zagotovili polno vključitev mladih v družbo. Zato EESO meni, da je treba spodbujati izmenjavo izkušenj pri razvijanju učnih načrtov in metodoloških inovacij ter prenos izkušenj in praks za doseganje usposobljenosti in spretnosti, ki ustrezajo trgu dela, ter spodbujati in prevrednotiti izobraževanje in poklicno usposabljanje, da bi v naslednjem desetletju v arabskih državah ustvarili 60 milijonov delovnih mest. |
2.8.5 |
Socialni partnerji ter druge specializirane organizacije so poudarili osrednjo vlogo neformalnega izobraževanja kot ključnega orodja in rešitve na dolgi rok za boj proti radikalizaciji in ekstremizmu, ki prispeva k vključevanju ranljivih skupin, zlasti mladih in žensk. |
2.8.6 |
EESO pozdravlja priznavanje pomena neformalnega izobraževanja kot dopolnitve formalnega izobraževanja in poziva h krepitvi sinergij med njima. Zato meni, da je treba povečati politično zavezanost neformalnemu izobraževanju in mu nameniti večjo finančno podporo, saj omogoča proces razvijanja in družbenega vključevanja mladih z izobraževanjem o dejavni udeležbi in oblikovanju demokratičnih vrednot ter je dobro orodje za spodbujanje kulture miru. |
2.9 |
Mobilnost na akademskem in izobraževalnem področju: odpravi razkoraka v znanju naproti |
2.9.1 |
Mobilnost mladih je ključni del odziva na izzive, s katerimi se sooča Sredozemlje. Migracije v arabskih državah so znak socialne izključenosti visokokvalificiranih mladih. Zato je treba spodbujati migracije, ki bi koristile tako državam izvora kot ciljnim državam. To vključuje večje priznavanje kvalifikacij in diplom, omogočanje akademske mobilnosti ter izboljšanje pravnih okvirov pogojev za vstop in prebivanje v EU, veljavnih za državljane sosednjih držav, za namene raziskovanja, študija, izmenjav učencev, usposabljanja in prostovoljnega dela. |
2.9.2 |
Ena izmed največjih vrzeli med obema obalama Sredozemlja je tudi razkorak v znanju, zato EESO meni, da je treba sprejeti ukrepe za spodbujanje pridobivanja in pretoka znanstvenega in akademskega znanja, ter predlaga vzpostavitev in spodbujanje mrež znanja in skupnih raziskav evro-sredozemske regije. Prav tako meni, da je spodbujanje prevodov teh akademskih in znanstvenih del, zlasti iz arabskega jezika in vanj, ključnega pomena. |
2.9.3 |
EESO želi tudi poudariti, da je spodbujanje mobilnosti študentov, profesorjev, raziskovalcev, akademikov in znanstvenikov z bivanjem v tujini, izmenjavami in pripravništvi ključni element za spodbujanje akademske kakovosti in zaposljivosti mladih (z okrepitvijo dejanskega izvajanja in doseganja rezultatov programa Erasmus+ v državah evro-sredozemske regije) kot tudi za pretok znanja in medkulturni dialog. |
2.10 |
Mediji in medkulturni dialog: ključi do strpnosti |
2.10.1 |
Pluralizem, neodvisnost in profesionalnost lokalnih medijev zagotavljajo družbeni napredek in prispevajo k spodbujanju sprememb v sosednjih državah. |
2.10.2 |
EESO poudarja, da je treba spodbujati dialog in sodelovanje medijev evro-sredozemskega prostora, s čimer bi izboljšali in okrepili profesionalne standarde in njihove zakonodajne okvire. Zagotoviti in zaščititi je treba tudi svobodo tiska in svobodo izražanja. |
2.10.3 |
Medijem je treba nujno priznati njihovo vlogo pri izboljševanju medkulturnega dialoga in spodbujanju spoštovanja, strpnosti in medsebojnega poznavanja. V sedanjih razmerah krepitve protizahodnega diskurza na jugu in populističnega in ksenofobičnega diskurza v Evropi si je treba bolj kot kadar koli prej prizadevati za boj proti takšnim vsebinam, s čimer bi se uprli viziji, ki narode, kulture in religije manihejsko ločuje na dva izključujoča se svetova. |
2.10.4 |
V tem smislu EESO pozdravlja uvedbo projektov, ki zagotavljajo spoštovanje obstoječe raznolikosti v Evropi in spodbujajo strpnost in obveščanje brez predsodkov, stereotipov in izkrivljenih predstav, kot je Center za spremljanje islamofobije v medijih v Španiji (12), ki spodbuja obveščanje brez rasizma. Prav tako spodbuja k izvajanju medsektorskih projektov v ta namen. |
2.10.5 |
Pomanjkanje priložnosti, zlasti za mlade, presega varnostno področje in je eden od virov nestabilnosti in vzrokov za procese radikalizacije. S spodbujanjem medkulturnega dialoga je treba preprečevati ekstremizem in rasizem in se boriti proti njima. Zato morajo institucije in mreže za medkulturni in medverski dialog okrepiti svoje sinergije in se še bolj dopolnjevati, da bi dosegle večji učinek. |
2.10.6 |
V preprečevanje radikalizacije in nasilnega ekstremizma je treba vključiti ekonomsko-socialne svete v Sredozemlju, gospodarske in družbene akterje ter civilno družbo na splošno. V ta namen so potrebni mehanizmi za izmenjavo in sodelovanje, podprti s proračunskimi sredstvi, prav tako pa je treba v okviru širših prizadevanj za deradikalizacijo, ki vključuje tudi spodbujanje medkulturnega dialoga, obravnavati vprašanja o pravosodju, neenakosti spolov, sovražnem govoru, brezposelnosti mladih in nepismenosti. V zvezi s tem je treba poudariti prizadevanja Omrežja za ozaveščanje o radikalizaciji (13) in njegovega centra odličnosti. |
2.10.7 |
EESO meni, da je krepitev izmenjav intelektualcev, umetnikov in kulturnih akterjev regije s spodbujanjem skupnih projektov, ki bi pripomogli k medsebojnemu dialogu in poznavanju, ključnega pomena, saj so ti glavni pobudniki družbenih sprememb. Prav tako poziva k večji usklajenosti in sodelovanju pri varstvu kulturne dediščine ter pri promociji in vrednotenju različnih kulturnih in umetniških disciplin in izrazov, ki sobivajo v evro-sredozemskem prostoru, kot dragocenega dejavnika povezovanja in vzajemnega poznavanja. |
2.11 |
Civilna družba in sinergije med družbenimi akterji: prostori vključevanja in razprave |
2.11.1 |
Gospodarska kriza in ksenofobija na severni obali ter zahteva po svobodi izražanja in boj za človekove pravice v državah južne obale so elementi, ki močno vplivajo na doseganje ekonomskih, socialnih in kulturnih pravic v družbah evro-sredozemskih držav. |
2.11.2 |
V zvezi s tem poročilo Evropskega parlamenta o spodbujanju človekovih pravic iz novembra 2015 (14) navaja, da je treba civilni družbi nameniti večjo podporo. Kljub temu je prepoznavnost organizacij civilne družbe v državah na jugu še vedno premajhna glede na njihov trud in v nekaterih primerih prevzemanje tveganja ter njihovo vlogo pri spodbujanju družbenih sprememb. Ekonomsko-socialni sveti v Sredozemlju bi lahko v tem smislu delovali kot platforme za razširjanje informacij, srečevanje in razpravo. |
2.11.3 |
EESO meni, da so združenja prostor, ki prispeva k vključevanju. Prav tako meni, da mora Evropska komisija povečati podporo projektom strukturirane civilne družbe, ki jo sestavljajo gospodarske in družbene organizacije, združenja in mreže, ter okrepiti partnerstva in sinergije med različnimi udeleženimi akterji. |
2.11.4 |
EESO meni, da bi ministri evro-sredozemskih držav morali sodelovati pri konkretnih projektih z evro-sredozemskim vrhom ekonomsko-socialnih svetov in podobnih institucij, ne da bi to vplivalo na podporo civilnim in kulturnim združenjem. |
2.12 |
Ženske: jedro ekonomskih, socialnih in kulturnih pravic |
2.12.1 |
Na treh evro-sredozemskih ministrskih konferencah o krepitvi vloge žensk v družbi, ki so potekale v Istanbulu (15) (2006), Marakešu (16) (2009) in Parizu (17) (2013), so se vlade zavezale k izvajanju sprejetih obveznosti, kot so enake pravice žensk in moških pri udeležbi v političnem, gospodarskem, civilnem in družbenem življenju, boj proti vsem oblikam nasilja in diskriminacije žensk in deklet ter prizadevanje za spreminjanje odnosa in vedenja, s čimer bi dosegli enakost spolov in spodbudili krepitev vloge žensk ne le na področju pravic, ampak tudi v praksi. |
2.12.2 |
Čeprav so države južnega Sredozemlja uvedle zakonodajne spremembe, Program Združenih narodov za razvoj meni, da so še vedno daleč od enakosti žensk pri uživanju ekonomskih, socialnih in kulturnih pravic. |
2.12.3 |
EESO ugotavlja, da je razlika med uradnimi izjavami, predlogi institucij in celo veljavno zakonodajo ter dejanskim vsakdanjim življenjem žensk v njihovih skupnostih velika, in opozarja, da je treba uskladiti nacionalne zakonodaje z ustavami in dopolniti pravne vrzeli, ki še vedno dopuščajo diskriminacijo žensk. |
2.12.4 |
V zvezi s tem EESO poudarja, da je treba zagotoviti sredstva za usposabljanje in ozaveščanje skupin, odgovornih za zagotavljanje učinkovitega izvajanja zakonodaje – sodstva, varnostnih sil, podjetij, pedagogov, medijev, institucij, kot so ekonomsko-socialni sveti itd. |
2.12.5 |
EESO za krepitev pravic in izboljšanje rezultatov priporoča povezanost lokalnih oblasti in organizacij civilne družbe na področju enakosti spolov, saj imajo slednje najboljše podatke o težavah in zahtevah prebivalstva. Ta skupna prizadevanja različnih akterjev se lahko podkrepijo z akademskimi prispevki (prispevki univerz in centrov za študije s tega področja). Tak primer je Evro-sredozemska fundacija za ženske (18), ki je skupaj z Zvezo združenj za pravice žensk, marakeško regionalno oblastjo, Univerzo Kadi Ajad, regionalno komisijo za človekove pravice in drugimi lokalnimi organizacijami izvedla kampanjo ozaveščanja proti prezgodnjim porokam. |
2.12.6 |
Zato EESO poziva ministre držav članic Unije za Sredozemlje, naj na naslednji ministrski konferenci upoštevajo ta vprašanja ter navedenim ukrepom in kampanjam namenijo finančna sredstva. |
2.12.7 |
EESO meni, da ima neupoštevanje naštetih točk pomembne posledice. Prezgodnje poroke, predčasna prekinitev izobraževalnega procesa in posledično razvrednotenje žensk na trgu dela in pri politični zastopanosti so nekateri elementi, ki negativno vplivajo na uresničevanje pravic, zlasti žensk in deklet. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) http://ufmsecretariat.org/barcelona-declaration-adopted-at-the-euro-mediterranean-conference-2728-november-1995/.
(2) http://www.annalindhfoundation.org/.
(3) http://www.ohchr.org/EN/ProfessionalInterest/Pages/CCPR.aspx.
(4) http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:12012P/TXT&from=SL.
(5) http://www.ohchr.org/EN/ProfessionalInterest/Pages/Minorities.aspx.
(6) http://www.ilo.org/declaration/thedeclaration/textdeclaration/lang--en/index.htm.
(7) http://www.ohchr.org/EN/ProfessionalInterest/Pages/CESCR.aspx.
(8) http://eeas.europa.eu/archives/docs/enp/documents/2015/151118_joint-communication_review-of-the-enp_sl.pdf.
(9) http://ufmsecretariat.org/wp-content/uploads/2014/09/UfMMinistersDeclarationEN.pdf.
(10) http://www.arabstates.undp.org/content/rbas/en/home/library/huma_development/arab-human-development-report-2016--youth-and-the-prospects-for-/.
(11) http://ufmsecretariat.org/wp-content/uploads/2017/01/UfM-Roadmap-23-JAN-2017.pdf.
(12) http://www.observatorioislamofobia.org/.
(13) https://ec.europa.eu/home-affairs/what-we-do/networks/radicalisation_awareness_network.
(14) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A8-2015-0344+0+DOC+XML+V0//SL.
(15) https://www.euromedwomen.foundation/pg/en/documents/view/4224/ministerial-conclusions-on-strengthening-role-of-women-in-society.
(16) https://www.euromedwomen.foundation/pg/en/documents/view/4756/second-ministerial-conclusions-on-strengthening-role-of-women-in-society.
(17) https://www.euromedwomen.foundation/pg/en/documents/view/4226/third-ministerial-conclusions-on-strengthening-role-of-women-in-society.
(18) https://www.euromedwomen.foundation/.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/44 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Prehod na bolj trajnostno evropsko prihodnost – Strategija za leto 2050
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/07)
Poročevalka: |
Brenda KING |
Soporočevalec: |
Lutz RIBBE |
Sklep plenarne skupščine |
14. 7. 2016 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
|
mnenje na lastno pobudo |
|
|
Pristojnost |
pododbor za prehod na bolj trajnostno evropsko prihodnost – strategija za leto 2050 |
Datum sprejetja mnenja pododbora |
21. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
185/8/6 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Tako kot vsi drugi deli sveta se tudi Evropa spoprijema s tremi velikimi problemi: (1) siromašenjem naravnih virov planeta, skupaj s podnebnimi spremembami in izgubo biotske raznovrstnosti, (2) socialnimi neenakostmi, skupaj z brezposelnostjo mladih in zapostavljenimi ljudmi v regijah v industrijskem upadu ter (3) nezaupanjem javnosti v organe oblasti, politične strukture ter EU in njene strukture upravljanja ter druge institucije. |
1.2 |
Te tri glavne probleme je treba obravnavati ob upoštevanju splošnega trenda digitalizacije in globalizacije, ki sta že do zdaj občutno vplivali na evropske trge dela, v prihodnje pa bo njun vpliv še veliko večji. Zlasti digitalizacija lahko prispeva k reševanju teh treh problemov ali pa jih še zaostri. Pozitivni ali negativni vpliv digitalizacije je odvisen od tega, kako je politično vodena. |
1.3 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) poziva Komisijo, naj na podlagi temeljite analize soodvisnosti med temi tremi glavnimi problemi in digitalizacijo predstavi dolgoročno strategijo za trajnostni razvoj Evrope, katere namen je spodbujati ukrepe za okrepitev evropskega gospodarstva, da bo prinašalo družbene in okoljske koristi. V mnenju želi predstaviti probleme in ugotovitve, ki bi jih bilo treba upoštevati pri pripravi dolgoročne strategije. Nekateri ljudje se upirajo spremembam. V obdobju nenehnega tehnološkega napredka imajo nekateri osebne razloge za ohranjanje trenutnega stanja, druge je morda strah prilagajanja na spremembe v družbi, tretjim pa se te zdijo še prepočasne (npr. zagovornikom „zelene“ energije). Snovalci politike bi morali te strahove upoštevati in jih obravnavati neposredno, namesto da se oklepajo obstoječega stanja. Najprej bi morali začeti odprto razpravo o teh problemih in okrepiti participativno demokracijo, z evropsko državljansko pobudo vred. |
1.4 |
„Neukrepanje“ tu ne pride v poštev. Za spremembe v pravo smer je potrebna politična volja, poleg tega pa tudi tesnejše povezave med gospodarskim razvojem, varstvom okolja in socialnimi politikami. EESO meni, da bodo izvajanje in uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja ter Pariškega sporazuma ter dobro voden prehod na nizkoogljično in digitalno gospodarstvo rešili glavne probleme, s katerimi se sooča Evropa, tako da bo iz te nove industrijske revolucije lahko izšla kot zmagovalka. EESO priporoča, naj Komisija nujno oblikuje politike, opisane v njenem delovnem dokumentu o „novih ukrepih“ (1), ter se bolj usmeri v celovito vključevanje ciljev trajnostnega razvoja in Pariškega sporazuma v okvir evropske politike in sedanje prednostne naloge Komisije, s ciljem začrtati vizijo za pošteno in konkurenčno Evropo do leta 2050. |
1.5 |
Potreba po močnem političnem prispevku se ne sme razumeti napačno. Čeprav je za prehod na trajnostni razvoj sicer nujno potreben ustrezen regulativni okvir, Evropa potrebuje načrt, ki bo obravnaval družbo kot celoto s prizadevanjem za: pošteno globalizacijo, izboljšanje konkurenčnosti in prvo mesto v svetu na področju novih tehnologij, priznavanje pravic vseh, izkoreninjenje revščine in vzpostavitev okolja, v katerem se bo obnovilo zaupanje ljudi v politične sisteme in večstranske sisteme vodenja (2). Poleg usmerjanja različnih področij politik mora biti zato cilj političnih pristopov tudi spodbujanje velikega potenciala civilne družbe. Socialno podjetništvo, državljanske pobude in družbenokoristna dela so le nekateri primeri tega, kako je mogoče doseči trajnostni razvoj prek pristopa od spodaj navzgor, zlasti ko gre za nujni prehod na nizkoogljično ali krožno gospodarstvo. Najboljše merilo v zvezi s tem so decentralizirani obnovljivi viri energije. |
1.6 |
V bližnji prihodnosti bi bilo potrebno nadaljnje sodelovanje Komisije in EESO na ključnih strateških področjih politik, obravnavanih v tem mnenju, na primer:
|
1.7 |
Za uresničitev te kombinacije politik je potrebna celovita in usklajena strategija. EESO priporoča, da naj bo taka strategija zastavljena dolgoročno in da naj bo nedvoumna, horizontalno in vertikalno povezana, obvladljiva in naj spodbuja sodelovanje. Zato se mu zdi bistveno zagotoviti, da bo prehod k letu 2050 načrtovan in voden v tesnem sodelovanju s predstavniki civilne družbe. Za okrepitev participativne demokracije bi morala Komisija razmisliti o svoji pravici do zakonodajnega monopola. |
2. Uvod
Komisija je leta 2016 objavila sporočilo o novih ukrepih za trajnostno prihodnost Evrope. S tem mnenjem EESO prispeva priporočila k strategiji, ki obravnava izzive, s katerimi se spoprijema Evropa. V njem poziva k pristopu s poudarkom na ljudeh, ob upoštevanju dolgoročnih gospodarskih, družbenih in okoljskih razsežnosti razvoja. S tem naj bi presegli kratkoročno in ozko miselnost, ki prevladuje v sedanjih strategijah EU.
3. Splošni trend in trije globalni problemi
V okviru (splošnega trenda) digitalizacije bo morala strategija trajnostnega razvoja ponuditi odgovore na tri globalne probleme svetovnega pomena, ki so omenjeni v prvem poglavju in vplivajo tako na Evropo kot na vse druge celine:
(1) |
Kako obravnavati omejitve planeta in splošne ekološke izzive, vključno s podnebnimi spremembami in izgubo biotske raznovrstnosti? |
(2) |
Kako se odzvati na vse večje družbene neenakosti v globaliziranem svetu? |
(3) |
Kako preprečiti zmanjševanje javne podpore vladam in institucijam? |
Za rešitev teh težav bodo potrebna skupna prizadevanja snovalcev politik, politikov in civilne družbe. Poleg tega je treba posebno pozornost nameniti tveganjem in priložnostim digitalizacije. V tem razdelku so predstavljena vprašanja, ki jih je treba upoštevati pri iskanju rešitev za tri glavne probleme (3).
3.1 Splošni trend: svetovna preobrazba gospodarstva in družbe zaradi digitalizacije
3.1.1 |
Gospodarstvo platform, umetna inteligenca, robotika in internet stvari – ta področja doživljajo obsežen in vse hitrejši razvoj na svetovni ravni, kar bo prej ali slej vplivalo na vsa področja gospodarstva in družbe. Velik del družbe ima na voljo digitalno tehnologijo, vendar pa nekatere skupine prebivalstva nimajo dostopa do teh izredno zmogljivih digitalnih orodij. |
3.1.2 |
Preplet digitalnih tehnologij z nanotehnologijo, biotehnologijo, vedo o materialih, proizvodnjo in shranjevanjem energije iz obnovljivih virov ter kvantnim računalništvom lahko izzove novo industrijsko revolucijo (4). Da bi Evropa lahko prevzela vodilni položaj v novi svetovni tehnološki in gospodarski tekmi, so potrebne ogromne naložbe in nove pobude. |
3.1.3 |
Digitalizacija ima številne prednosti, omogoča nastanek novih izdelkov in storitev, ki koristijo potrošnikom. Poleg tega lahko prispeva k doseganju nekaterih ciljev trajnostnega razvoja, in sicer tako, da se zvišajo svetovne ravni dohodkov, izboljša kakovost življenja, povečajo priložnosti za bolj vključujoče demokratične modele in število kakovostnih delovnih mest ter stopnjuje splošna konkurenčnost EU, kot se je zgodilo po prejšnjih industrijskih revolucijah. Vendar pa ne prinaša zgolj koristi – študije opozarjajo, da bi utegnila ukiniti veliko več delovnih mest kot jih ustvariti. |
3.1.4 |
Z digitalno tehnologijo se bosta močno zbližali proizvodnja in poraba, s čimer se bo čezmerna proizvodnja znižala, zato bi se lahko zmanjšal tudi okoljski odtis EU. Neposredno trgovanje z gospodarskimi dobrinami lahko vodi do zmanjšanja porabe virov, ne glede na to, ali poteka v obliki medsebojnih transakcij ali ekonomije delitve. Digitalna tehnologija na primer podpira širjenje storitev souporabe vozil in vozil brez voznika, s katerimi se lahko izboljša okoljska trajnost naših sistemov mobilnosti. |
3.1.5 |
Digitalizacija pa ni trajnostna sama po sebi. Državljanom lahko izkoriščanje njenih možnosti preprečijo ovire za vstop na trg in ekonomije obsega. Digitalizacija bi lahko povečala neenakosti, zlasti zato, ker lahko povzroči motnje na trgu dela in ustvari polarizacijo, saj so številna nizko- in srednjekvalificirana delovna mesta na udaru avtomatizacije. Robotizacija in gospodarstvo platform lahko resno ogrozita številna evropska delovna mesta in povzročita nova tveganja, saj večina tehnologij deluje na podlagi podatkov, predvsem osebnih podatkov. |
3.1.6 |
Nove priložnosti za ustvarjanje bogastva pogosto koristijo le nekaterim skupinam ljudi, in sicer visoko izobraženim, ki imajo dobre socialne veščine in so pripravljeni veliko tvegati. Največ koristi od digitalnih inovacij imajo običajno ponudniki intelektualnega, finančnega in fizičnega kapitala – inovatorji, delničarji, vlagatelji in visokokvalificirani delavci. Bati se je, da bo digitalna tehnologija postala eden glavnih razlogov za stagniranje ali celo zniževanje dohodkov. |
3.1.7 |
Za izkoriščanje priložnosti, ki jih prinaša digitalizacija, je v zvezi s prej opisanimi tremi glavnimi problemi potrebna aktivna in vključujoča politika. Poleg tega je treba spremljati in obvladovati tveganja, ki izhajajo iz digitalizacije. EESO bi se moral še naprej dejavno posvečati tem problemom. |
3.2 Omejitve planeta in splošni ekološki izzivi
3.2.1 |
Evropa, ki je predana boju proti podnebnim spremembam na svetovni ravni (tj. Pariškemu sporazumu) in se zavzema za ohranjanje naravnih virov, mora nujno korenito zmanjšati okoljski odtis svojega gospodarstva. Okoljska kriza nas je že prizadela. Zaradi rasti svetovnega prebivalstva, dolgoročne gospodarske rasti, ki temelji na fosilnih gorivih, ter netrajnostne uporabe virov in zemljišč je okolje pod čedalje večjim pritiskom. Eden ključnih izzivov, ki se kaže tudi v ciljih trajnostnega razvoja, je zagotoviti, da se pri gospodarskem razvoju in rasti upoštevajo omejitve našega planeta, bodisi z vidika varstva podnebja, rabe virov in gospodarjenja z njimi ter kakovosti zraka in vode bodisi z vidika zaščite kopenske in pomorske biotske raznovrstnosti. |
3.2.2 |
Da bi dosegli temeljito razogljičenje gospodarstva, je nujno preoblikovanje številnih gospodarskih sektorjev. Za prehod s fosilnih goriv na obnovljive vire sta potrebna večja energetska prilagodljivost in znanje. Pomemben in trajnosten del energetske politike EU (5) bi moral biti tudi splošni razvoj modela proizvajalcev-odjemalcev energije (6). V sisteme prevoza je treba uvesti strukturne spremembe z elektrifikacijo in souporabo vozil, stanovanjske objekte in infrastrukturo pa prenoviti. Napredno biogospodarstvo lahko postane pomemben dejavnik, ki bo spodbujal ekologizacijo gospodarstva. |
3.2.3 |
Evropa mora s trenutnega linearnega ekonomskega modela „vzemi, naredi, porabi in zavrzi“ preiti na krožni model, ki je zasnovan obnovitveno, po možnosti uporablja obnovljive naravne vire ter čim dlje ohranja vrednost izdelkov, materialov in virov v gospodarstvu. Digitalizacija ima lahko pri tem pomembno vlogo (glej točko 3.1.4). |
3.2.4 |
Prehod na nizkoogljično, krožno in okolju prijazno gospodarstvo Uniji ponuja priložnost, da poveča svojo konkurenčnost in odpornost, izboljšata pa se lahko tudi kakovost življenja in blaginja njenih državljanov, zmanjša odvisnost od uvoza fosilnih goriv in nujno potrebnih surovin ter ustvari stabilna podlaga za gospodarsko blaginjo. |
3.2.5 |
Vendar pa razogljičenje in ekologizacija prinašata socialne izzive (7), saj se bo zmanjšalo število delovnih mest v industrijskih panogah z velikim okoljskim odtisom. Izkoriščenje vsega njunega potenciala za ustvarjanje novih delovnih mest in izboljšanje socialne varnosti je treba uvrstiti med strateške politične naloge, tako da bo končni izkupiček čim bolj ugoden. |
3.2.6 |
Premik k nizkoogljičnemu in krožnemu gospodarstvu temelji na pobudah od spodaj navzgor, ki jih vodijo državljani, lokalne oblasti, potrošniki in inovativna podjetja, povezane pa so z energijo ali hrano. Toda namesto da bi spodbujali ustrezne pobude in dosegli kritično maso v Evropi, kar bi ugodno vplivalo na trg dela in socialno varnost, upravni in regulativni sistemi pogosto upočasnjujejo nadaljnji napredek. Premalo se zavedamo, da so lahko pobude od spodaj navzgor učinkovit način za premagovanje družbenih problemov razogljičenja in ekologizacije. Da bi prepoznali ta potencial, je treba odpraviti strukturne ovire, ki ljudem z omejenimi viri preprečujejo dostop do virov, ki jih potrebujejo (zlasti kapitala in ustreznih informacij). |
3.3 Povečevanje socialnih neenakosti
3.3.1 |
Čeprav sta se zaradi globalizacije in tehnološkega napredka močno povečala svetovna trgovina in svetovno bogastvo, je globalizacija v povezavi s tehnološkim napredkom prispevala tudi k povečanju (družbenih in okoljskih) neenakosti. Po podatkih organizacije Oxfam ima samo osem posameznikov, vsi so moški, v lasti toliko premoženja kot najrevnejša polovica svetovnega prebivalstva. |
3.3.2 |
V Evropi se neenakosti večajo. Po podatkih nedavne raziskave OECD je dohodkovna neenakost v Evropi še vedno na najvišji ravni doslej. V 80. letih prejšnjega stoletja je bil povprečni dohodek najbogatejših desetih odstotkov družbe sedemkrat višji od dohodka najrevnejših desetih odstotkov. Danes je devetinpolkrat višji. Porazdelitev bogastva je še bolj neenakomerna: 10 % najbogatejših gospodinjstev ima v lasti 50 % skupnega bogastva, medtem ko ga ima 40 % najmanj bogatih nekaj več kakor 3 % (8). |
3.3.3 |
Eden od razlogov za vse večjo neenakost v Evropi je ločevanje rasti od čistega dohodka. Medtem ko se je BDP euroobmočja med letoma 2008 in 2015 povečal za več kot 16 % (in za več kot 17 % v EU-28), je neto razpoložljivi dohodek gospodinjstev ostal tako rekoč na isti ravni in se v EU-28 povečal le za 2 %. |
3.3.4 |
V 24 državah OECD se je produktivnost od leta 1995 povečala za 27 %, medtem ko je rast povprečne urne postavke z 22 % zaostajala. Kar je še huje, dohodek od dela se je precej manj povečal v družbeni skupini z nižjimi neto plačami. Ta plačna neenakost se je v zadnjih dvajsetih letih povečala v vseh evropskih državah razen Španije, najbolj izrazito na Madžarskem, Poljskem, Češkem in v Združenem kraljestvu (9). |
3.3.5 |
Obstaja nevarnost, da se bo s spreminjanjem narave dela razkorak še poglobil, saj bi se denimo zaradi avtomatizacije zapletenih industrijskih postopkov z robotiko lahko zmanjšalo povpraševanje po srednjekvalificiranih delavcih in celo nižjih stopnjah visokokvalificiranih uslužbencev, ki zdaj izvajajo te zapletene naloge. To utegne prispevati k nadaljnji polarizaciji na trgu dela, saj se bodo novoustvarjena delovna mesta uvrščala v (še) višjekvalificirano skupino (razvoj in vzdrževanje teh izdelkov ali storitev) ali bolj storitveno naravnano nizkokvalificirano skupino. OECD navaja, da 9 % delovnih mest ogroža avtomatizacija, za dodatnih 25 % pa se bodo naloge bistveno spremenile. |
3.3.6 |
Pristop vlad k digitalizaciji največkrat ni proaktiven, pač pa se nanjo zgolj odzivajo in skušajo pretežno ublažiti njene stranske posledice, ne pa izkoristiti prednosti, ki jih prinaša. V svojih pristopih morajo zato bolje upoštevati zastopanost in udeležbo delavcev, saj je ta pomemben vidik naložb v človeški kapital na razvijajočem se trgu dela. EESO bi lahko še naprej poglobljeno analiziral vpliv digitalizacije na naravo dela. |
3.4 Usihanje javne podpore vladam in institucijam
3.4.1 |
Zaradi vse večje neenakosti, ki le delno izhaja iz globalizacije in tehnološkega napredka, se je skrhalo zaupanje v vlade, politične institucije, mednarodne organizacije, institucije in globalno upravljanje, to pa je spodbudilo rast populističnih gibanj in upad tradicionalnih političnih strank. Skrb vzbuja še zlasti volilna neudeležba med mladimi (da niti ne omenjamo glasov proti sistemu), saj se je leta 2015 volitev udeležilo le 63 % Evropejcev, starih od 15 do 30 let (10). |
3.4.2 |
Številni evropski državljani se počutijo odrinjene od političnega odločanja na nacionalni in evropski ravni. Menijo, da jim tradicionalni demokratični postopki ne omogočajo, da bi vplivali na bistvene odločitve. Pristop z več deležniki (npr. v okviru agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030) kot vključujoč demokratični model ponuja način za premostitev tega nezaupanja. |
3.4.3 |
Preobrazba v trajnostno družbo ne more in ne sme biti vsiljena „od zgoraj“, ampak bo uspešna le, če bo temeljila na širokem soglasju in dejavnem sodelovanju večine podjetij, lokalnih in regionalnih oblasti, delavcev ter državljanov. Temeljiti mora na sodelovanju „od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol“. Pri dogovarjanju o agendi za trajnostni razvoj do leta 2030 so bila uporabljena večstranska zavezništva, ki se oblikujejo tudi na področju podnebnih ukrepov (11). Uporabijo se lahko kot zgled za vključujoč model demokratičnega upravljanja, ki bi se lahko izvajal v vseh sektorjih politike ter olajšal korenite spremembe in inovacije. |
3.4.4 |
Zlasti mlajša generacija namesto konvencionalnih političnih strank in organov zahteva alternativne oblike politične udeležbe, kakršne ponujajo energetske skupnosti, partnerstva med državljani in občinami za spodbujanje energijske učinkovitosti (npr. s pogodbenimi modeli) ali ravnanja z odpadki, pobude za tranzicijska mesta, kmetijstvo, ki ga podpira skupnost, politični blogi in druge spletne oblike ali celo pobude za lokalno valuto. Te zanesljivo ne bodo nadomestile tradicionalnega političnega delovanja, lahko pa bistveno prispevajo k politični socializaciji in vključevanju v družbo. |
3.4.5 |
Uporaba možnosti, ki jih ponuja internet, je še en obetaven pristop k odpravi političnih zastojev. Še nikoli ni bilo prosto dostopnih več informacij kot v decentraliziranem omrežju brez klasičnega vratarja, kar prinaša nove izzive za družbo, kot se je pokazalo s pojavom postfaktičnih ali lažnih novic. Obenem smo priča razcvetu alternativnih, nehierarhičnih oblik aktivizma ter zelo razširjeni uporabi spletnih družbenih omrežij med državljani, zlasti mladimi. |
3.4.6 |
E-uprava lahko omogoči modele upravljanja z zdaleč najvišjo ravnjo udeležbe javnosti pri oblikovanju politike. EU bi se morala zgledovati po državah, kot je Estonija, ki so že dosegle precejšen napredek. Digitalizacija državljanom omogoča, da z razmeroma nizkimi stroški sodelujejo v postopkih odločanja, vendar pa se po dokazih sodeč tudi pri e-udeležbi kaže „prevlada srednjega razreda“ (večja zastopanost pripadnikov srednjega razreda v sodelovalnih forumih). Zaradi svoje vloge je EESO zelo primeren za sodelovanje v dialogu o tem vprašanju na ravni civilne družbe. |
4. Evropa, kakršne si želimo
Pri spoprijemanju z navedenimi tremi globalnimi problemi in splošnim trendom digitalizacije mora EU uspešno:
— |
izkoristiti vse prednosti digitalne revolucije za oblikovanje novega, konkurenčnega in trajnostnega gospodarstva, |
— |
preiti k nizkoogljičnemu, krožnemu in do okolja prijaznemu gospodarstvu, pri tem pa zagotoviti, da bo prehod pravičen za vse, |
— |
oblikovati odporen evropski socialni model, |
— |
zagotoviti bolj decentraliziran demokratični sistem, ki ga usmerjajo državljani, ob tem pa izkoristiti prednosti pravičnega gospodarskega sodelovanja na svetovni ravni. |
4.1 |
EESO meni, da bodo cilji trajnostnega razvoja skupaj s Pariškim sporazumom (COP 21) oživili vizijo „Evrope, kakršne si želimo“ (12) (13). Komisija mora utreti pot izvajanju teh sporazumov z razvojem politik, opisanih v sporočilu o „novih ukrepih“, ter njihovo vključitvijo v okvir evropske politike in med svoje prednostne naloge. „Evropa, kakršne si želimo“ tako kot Agenda 2030 (tj. cilji trajnostnega razvoja) v središče družbe in gospodarstva postavlja posameznika ter vsakomur omogoča, da sam izbere, kako želi izpolniti svoje potrebe v skladu z družbenim in naravnim okoljem. Ta koncept ni utopičen. V resnici ima Evropa danes tehnološke in ekonomske zmožnosti za uresničitev te vizije: internet stvari in velepodatke, nadzor nad zapletenimi procesi prek mobilnih aplikacij, koncept „proizvajalcev-odjemalcev“ z omejevanjem proizvodnje in zmanjševanjem stroškov proizvodnje (npr. obnovljivi viri energije, 3D-tiskanje), nove transakcije in načine plačila (blokovne verige, bitcoini in pametne pogodbe), sodelovalne platforme in ekonomijo delitve kot nove poslovne koncepte in druge novosti. |
4.2 |
Vse te novosti bi lahko omogočile, da vizija postane resničnost, vendar je za to potrebna strategija, ki ponuja rešitve za tri izzive, povezane z inovacijami. Ta vključuje nov pojem blaginje, ki presega BDP ter vključuje enovita prizadevanja za gospodarsko blaginjo, vključujočo družbo, okoljsko odgovornost in krepitev vloge državljanov. |
4.3 |
„Neukrepanje“ tu ne pride v poštev: če EU ni pripravljena ali zmožna razviti in izvajati celovite strategije, ne bo izpolnila ciljev agende za trajnostni razvoj do leta 2030 in vizije „Evrope, kakršne si želimo“. Brez ukrepanja poleg tega tvega, da ji bo spodletelo pri vseh bistvenih izzivih: porušen bo red na področju dela v Evropi, razogljičenje in zaščita virov bosta onemogočena zaradi previsokih socialnih stroškov ekologizacije, povečali se bodo socialne neenakosti in odtujevanje, kar bo ogrozilo demokracijo. |
4.4 |
Nujno je, da strategija zajema natančna priporočila glede politike, da bo lahko v pomoč pri spoprijemanju s tremi glavnimi evropskimi izzivi, in bo tako omogočila, da „Evropa, kakršne si želimo“ postane resničnost. |
5. Šest političnih pristopov k Evropi, kakršne si želimo
V nadaljevanju predlagamo ključne politične pristope v odgovor na tri globalne probleme (omejitve planeta, socialne razlike, izgubo podpore javnosti) in splošni trend digitalizacije. Vsak od teh pristopov zajema kombinacijo politik, ki jo sestavlja do šest elementov:
— |
inovacije, |
— |
predpisi in upravljanje, |
— |
socialna politika, |
— |
odprt dostop, |
— |
izobraževanje in usposabljanje, |
— |
raziskave. |
To kombinacijo politik bi bilo treba uporabiti na vsaj štirih področjih: pravično, digitalno in zeleno gospodarstvo (5.1), nove oblike upravljanja (5.2), trajnost in finančni sektor (5.3) ter spodbujanje trajnosti prek mednarodne trgovine (5.4). Navajamo vprašanja in ugotovitve, ki bi jih morali institucije in deležniki EU dolgoročno podrobneje proučiti.
5.1 Pravično, digitalno in zeleno gospodarstvo, ki omogoča blaginjo
5.1.1 |
Inovacije: nova industrijska revolucija je priložnost za Evropo, da prevzame vodilno mesto na področju tehnologije in postane bolj konkurenčna na globaliziranem trgu. Ustvarjanje ekonomske vrednosti brez visokih zunanjih stroškov mora postati običajen poslovni model. Potrebujemo inovativna in donosna podjetja, ki bodo vlagala v trajnostno proizvodnjo, ponujala kakovostna delovna mesta in ustvarjala ekonomske temelje blaginje. Če želimo, da inovacije prispevajo k bolj trajnostni Evropi, je treba razviti okvir, ki nagrajuje gospodarske dejavnosti brez zunanjega odtisa, z bistveno zmanjšanim odtisom ali z omejeno porabo virov. To bo trajnostnim inovatorjem (pa naj bodo to državljani, podjetja, mesta ali regije) omogočilo, da učinkovito tekmujejo s poslovnimi modeli, za katere je značilno obsežno izkoriščanje virov ali velik okoljski odtis. Proaktivno podporo – mikrokreditiranje za mala in srednja podjetja (MSP), državljane, gospodinjstva, pobude skupnosti ter socialna in mikropodjetja – je treba zagotoviti tudi inovatorjem, ki ponujajo nove rešitve za okoljske in socialne izzive in so med prvimi, ki jih tudi uvajajo (14). K temu bi lahko prispeval enotni evropski patent, če tega seveda ne bi onemogočali stroški njegove pridobitve (15). V zvezi z MSP je treba pregledati ukrepe za ponovno priložnost, da se zmanjša izjemna nenaklonjenost tveganjem, ki prevladuje v EU (16). Politika mora poleg tega omogočiti uvajanje eksperimentov po vsej Evropi, zlasti na področju mobilnosti, odpadkov, energije, kmetijstva, izobraževanja in zdravja. Treba je najti nove trge s prehodom javnega naročanja na digitalne, nizkoogljične, krožne in do okolja prijazne storitve, ki se izvajajo na socialno vključujoč način. |
5.1.2 |
Predpisi: regulativni okvir mora izpolnjevati tri cilje. Prvič, čim natančneje je treba oceniti stroške zunanjih učinkov, da se lahko razvijejo poslovni modeli, ki prispevajo k uresničitvi ciljev trajnostnega razvoja (17). Drugič, predpisi morajo zagotavljati, da se dobro razvita digitalna infrastruktura uvede po vsej Evropi, tudi na podeželju, in da imajo vsi dostop do nje (vključno s pametnim ogrevanjem, pametnimi električnimi omrežji in omrežji električne mobilnosti). Pravno gledano bi morala imeti status javne službe. Tretjič, ker gre digitalizacija v smeri platform, obstaja nevarnost monopolov na večjih digitalnih trgih. Zato so nujne dejavne protimonopolne politike (18). EESO je predlagal tudi, naj Komisija prouči možnosti, kako bi lahko evropske platforme spodbudili tako, da bi dodana vrednost ostala v lokalnih gospodarstvih (19). Pri uravnavanju njihove tržne moči bi lahko imela pomembno vlogo neodvisna evropska bonitetna agencija za digitalne platforme z enakimi pristojnostmi v vseh državah članicah, ki bi presojala upravljanje teh platform, kar zadeva konkurenco, zaposlovanje in obdavčitev (20). |
5.1.3 |
Socialna politika: spremembe, ki jih prinašata razogljičenje in digitalizacija (glej oddelek 3), sisteme socialne varnosti postavljajo pred izziv obvladovanja problema izgube delovnih mest in zmanjšanja davčnih prihodkov. Zato bi bilo treba preučiti nove pristope in modele, da bi zagotovili vzdržnost sistemov socialne varnosti v državah članicah, se odzivali na različne okoliščine prihodnjega dela in podpirali delavce in skupnosti v sektorjih in regijah, na katere bo prehod vplival. EESO je izzive dela v prihodnosti obravnaval v mnenju o evropskem stebru socialnih pravic in se zavzel za skladno evropsko strategijo zaposlovanja, ki bi se med drugim nanašala na naložbe in inovacije, zaposlovanje in ustvarjanje kakovostnih delovnih mest, poštene delovne pogoje za vse, pravičen in nemoten prehod ob podpori aktivnih politik trga dela ter vključevanje vseh deležnikov, zlasti socialnih partnerjev. Javne naložbe bi morale prav tako podpirati skupnosti, regije in delavce v sektorjih, ki jih je ta prehod že prizadel, pa tudi predvideti in omogočiti nadaljnje prestrukturiranje in prehod na bolj zeleno in trajnostno gospodarstvo (21). |
5.1.4 |
Odprt dostop: da bi izkoristili vse možnosti, ki jih za zeleno in pravično gospodarstvo ponuja digitalizacija, je potrebna predvsem splošna odprtost gospodarstva, ki ljudem omogoča, da dejavno sodelujejo pri tehnološkem napredku in izkoristijo priložnosti, ki jih ponuja (npr. združitev podatkov digitalne energije z decentralizirano proizvodnjo energije). Zato je izjemno pomembno, da se odpravijo ovire za udeležbo v gospodarstvu prek odprtih trgov, odprtih podatkov, odprtokodnih modelov ter odprtih standardov, ki morajo hkrati postati vodila programov politike v strateških sektorjih energije, prometa, logistike in proizvodnih postopkov. Treba je razviti pojem suverenosti podatkov in ga uveljaviti v evropskem pravu: evropski državljani morajo imeti pravico, da svoje podatke uporabljajo za lastne namene, da odločajo, katere osebne podatke uporabljajo tretje osebe in na kakšen način, da so seznanjeni z uporabo podatkov in imajo popoln nadzor nad njo ter da svoje podatke izbrišejo. |
5.1.5 |
Izobraževanje in usposabljanje: zeleno in digitalno gospodarstvo zahtevata posebna znanja in spretnosti, saj bodo v prihodnosti zlasti digitalne tehnologije pomembno sredstvo za razogljičenje evropskega gospodarstva (glej točki 3.1.4 in 3.2.3). Usposabljanje za pridobivanje potrebnih formalnih in neformalnih znanj in spretnosti, tudi na področjih, kot so sodelovalno in družbenokoristno delo ter podjetništvo (22), mora biti vključeno v splošne politike izobraževanja in vseživljenjskega učenja. Treba je nadaljevati dialog v zvezi s tem in opraviti dodatne analize. Da bi učinkovito podprli premoščanje obstoječe vrzeli v okolju prijaznih in digitalnih znanjih in spretnostih, zlasti v regijah v prehodu in tistih, na katere bo ta vplival v prihodnosti, se priporoča ciljno naravnana poraba sredstev strukturnih skladov. Vire v evropskih izobraževalnih sistemih bo treba usmeriti v razvoj izobraževanja ter znanj in spretnosti na področjih, na katerih človeških znanj in spretnosti in znanj ni mogoče nadomestiti s sistemi umetne inteligence ali kjer jih je treba dopolniti z ljudmi (npr. naloge, pri katerih je nujna človeška interakcija, pri katerih človek in stroj sodelujeta ali ki naj jih še naprej opravljajo ljudje) (23). |
5.1.6 |
Raziskave: digitalno, zeleno in pravično gospodarstvo bo izhodišče za prihodnosti prilagojene ekonomske modele. Prava pot v to gospodarstvo bo ciljno naravnana raziskovalna politika, ki temelji na analizi okoljskega in družbenega vpliva inovacij, zlasti digitalnih. Pri tem morajo biti razvojno-raziskovalna sredstva na voljo inovatorjem, ki razvijajo nove digitalne tehnologije in storitve v odgovor na okoljske ali družbene izzive. Njim v podporo pa je treba razviti tudi mrežo inkubatorjev. |
5.2 Nove oblike upravljanja
5.2.1 |
Inovacije: udeležba je ključen del demokracije. Ena od njenih oblik so volitve in predstavniški sistem, a potrebni so novi, inovativni pristopi, z e-udeležbo vred. Tradicionalno politiko je treba razširiti na nehierarhične, socialno neomejene in manj formalne oblike političnega delovanja ter spodbujati civilnodružbene pobude in pobude, ki prihajajo z lokalne ravni. |
5.2.2 |
Upravljanje: spremembe narekujejo pregleden in prosto dostopen dialog med različnimi deležniki na ravni EU in na lokalni ravni pri vseh zakonodajnih postopkih EU. „Civilna družba“ ne bi smela biti omejena na organizirano civilno družbo, temveč bi morala vključevati vse državljane. Nova zavezništva so zlasti pomembna pri podnebnih ukrepih in ohranjanju naravnih virov (24). Za okrepitev participativne demokracije je treba odpraviti tako rekoč dejanski monopol Evropske komisije v zvezi s pravico do zakonodajne pobude v korist pobud Evropskega parlamenta in zakonodajnih pobud od spodaj navzgor, na primer z odpravo tehničnih, pravnih in birokratskih ovir za evropsko državljansko pobudo (25). |
5.2.3 |
Odprt dostop: uporaba metod črpanja iz množic za vso zakonodajo EU je primeren pristop za premagovanje strukturnih ovir, zaradi katerih je oteženo sodelovanje državljanov v postopku odločanja EU. Pri zasnovi tega pristopa bi bilo treba posebno pozornost nameniti dostopnosti, možnosti vključevanja in odgovornosti. Prost dostop do politik in političnega delovanja je mogoče še povečati z uporabniku prijazno spletno objavo vseh dejavnosti in podatkov EU. |
5.2.4 |
Usposabljanje in izobraževanje: za premagovanje „prevlade srednjega razreda“ so potrebni programi za krepitev vloge državljanov (glej točko 3.4.6). Ti bi morali biti pritegniti tiste dele prebivalstva, ki običajno niso aktivno udeleženi v politiki, gospodarstvu in družbi. V splošnem izobraževanju je treba opozarjati, da je udeležba temeljno načelo demokracije in katere so priložnosti zanjo. Poudariti je treba, da aktivna udeležba v postopkih oblikovanja politične volje vzajemno koristi družbi in posamezniku, čigar interesi in stališča se upoštevajo. Potrebnih je več finančnih sredstev za organizacije civilne družbe, ki se posvečajo tem pasivnim delom prebivalstva in uresničujejo cilje trajnostnega razvoja. |
5.2.5 |
Raziskave: družboslovje se mora bolj osredotočati na alternativne demokratične postopke. Primer tega je možna uporaba metodologije prototipov v politiki. S tem pristopom bi bile politične rešitve oblikovane v krajšem času, nato uvedene na „preskusnem trgu“ in kmalu po tem ocenjen njihov vpliv na podlagi povratnih informacij od državljanov in drugih deležnikov. Na podlagi ocene učinka bi politične rešitve ustrezno prilagodili, preden bi jih širše uveljavili. |
5.2.6 |
Bolj na splošno pa so potrebne nadaljnje raziskave o tem, kako preoblikovati povezavo med (znanstvenim) strokovnim znanjem in oblikovanjem politik in kako vključitev povsem preglednega, neodvisnega strokovnega znanja v oblikovanje politik povezati s potrebo po tesnejšem sodelovanju civilne družbe. |
5.3 Trajnost in finančni sektor
5.3.1 |
Inovacije: za digitalno, zeleno in pravično gospodarstvo bodo potrebne obsežne naložbe tako v zasebne obrate (npr. obrate za pridobivanje energije iz obnovljivih virov ali polnilnice električnih vozil) in tudi v javno infrastrukturo (npr. v digitalizacijo elektroenergetskih sistemov in sistemov mobilnosti). Finančni sektor bo tako moral prevzeti osrednjo vlogo pri uresničevanju teh inovacij. Finančne vire, vključno z javnimi viri, je treba dodeliti naložbam, ki podpirajo trajnostno preobrazbo. Da bi bilo mogoče uresničiti cilje v zvezi s podnebjem in energijo, je potrebno stabilno in predvidljivo naložbeno okolje, pri čemer morajo inovativni finančni instrumenti usmerjati zasebna finančna sredstva v naložbe, ki sicer ne bi bile mogoče (26) (27). |
5.3.2 |
Predpisi: politika si mora prizadevati oblikovati bolj trajnosten zasebni finančni sistem, tako da se v oceno finančnega tveganja vključijo dejavniki trajnosti, odgovornost finančnih institucij razširi na nefinančne učinke odločitev o naložbah ter poveča preglednost njihovih okoljskih in socialnih učinkov (28). Politike bi morale poleg tega vlagatelje spodbujati, naj sprejmejo prostovoljne zaveze za naložbe v objekte, ki upoštevajo načela trajnosti. Za preusmeritev zasebnega financiranja s konvencionalnih naložb v nizkoogljične naložbe, na katere podnebne spremembe ne vplivajo, je zato nujna ekologizacija bančnih standardov. Centralne banke bi morale usmerjati dodeljevanje kapitala z monetarnimi ter mikro- in makrobonitetnimi politikami, vključno s trajnostnimi standardi. |
5.3.3 |
Socialna politika: zaradi digitalizacije in razogljičenja se bo povečal pritisk na gospodinjstva, zato je pomembna temeljita fiskalna reforma, da se poveča razpoložljivi dohodek gospodinjstev in ta cilj poveže z zahtevami razogljičenja. EESO poziva k fiskalnemu sistemu, ki bi temeljil na internalizaciji okoljskih stroškov in uporabi dodatnih prihodkov za zmanjšanje davčne obremenitve dela. Preusmeritev obdavčitve z dela na uporabo virov prispeva k odpravi nedelovanja trga, ustvarjanju novih trajnostnih in lokalnih delovnih mest, povečanju razpoložljivega dohodka gospodinjstev ter spodbujanju naložb v ekološke inovacije (29). |
5.3.4 |
Raziskave: za zdaj je vpliv digitalizacije in zmanjšanja rabe fosilnih goriv na javne finance (davčno zlorabo) še vedno precejšnja neznanka. Raziskave bi se morale usmeriti na ta vidik ter na splošni prispevek strateške finančne politike k trajnostnemu razvoju. |
5.4 Spodbujanje trajnostne naravnanosti prek mednarodne trgovine
5.4.1 |
Inovacije in poslovne priložnosti: zaradi globalne razsežnosti treh glavnih problemov ne bo zadoščalo, da z jasno inovacijsko politiko Evropa postane bolj trajnostno naravnana. V sodelovanju s trgovinskimi partnerji mora razviti koncepte inovacij, ki jih je mogoče prenesti v druge dele sveta. Pri tem se lahko opira na trgovino, dokler so vidiki trajnosti ključna merila v mednarodni trgovinski politiki, z večstranskimi in dvostranskimi trgovinskimi sporazumi vred. Posebno vlogo bi morala dobiti Svetovna trgovinska organizacija (STO), ki bi morala bolj upoštevati mednarodno okoljsko politiko, denimo Pariški sporazum ali cilje biotske raznovrstnosti iz Aičija. Ko bodo uveljavljeni ustrezni standardi, bodo lahko evropska podjetja, državljani, pobude skupnosti, občine in regije razvijali pomembne inovacije (proizvode in storitve), ki jih bo mogoče izvažati v odziv na potrebo po razogljičenju in z uporabo možnosti, ki jih ponuja splošni trend digitalizacije: te imajo potencial, da postanejo izvozne uspešnice. Predvsem pa bi si morala Evropska komisija skupaj s Svetovno trgovinsko organizacijo in njenimi ključnimi partnerji prizadevati, da bi spodbudili določanje cen CO2 in drugih zunanjih vplivov, ki škodijo trajnostnim inovacijam, prek trgovinskih sporazumov. |
5.4.2 |
Predpisi: eden od vzrokov za večji okoljski odtis naših gospodarstev je povečevanje razdalje med kraji proizvodnje, preoblikovanja, porabe in včasih tudi odstranjevanja ali predelave izdelkov. Da bi postala mednarodna trgovina združljiva s trajnostnim razvojem, je potreben pameten zakonodajni pristop k liberalizaciji, pri katerem se upoštevajo in krepijo lokalni mali proizvodni sistemi. S spodbujanjem in podporo politik na področju krožnega gospodarstva bi morali zagotoviti, da bodo sistemi trajni, majhni, lokalni in čisti. Za nekatere industrijske dejavnosti so lahko značilne velike zanke (30). V predpisih je treba to težavo odpraviti z dvostranskimi in večstranskimi trgovinskimi sporazumi. |
5.4.3 |
EU bi morala Svetovno banko in Mednarodni denarni sklad pozvati, naj prevzameta pomembno vlogo pri spodbujanju reform davčnega in finančnega sistema, da se ustvari okolje, v katerem bodo lahko države v razvoju pritegnile več lastnih sredstev. To bi moralo vključevati davčne reforme na nacionalni ravni pa tudi spodbujanje mednarodne skupnosti k skupnemu boju proti davčnim utajam, pranju denarja in nezakonitim kapitalskim tokovom, zaradi česar iz držav v razvoju prihaja več denarja od tistega, ki se vanje steka v okviru uradne razvojne pomoči. Evropska komisija bi morala zlasti 17 ciljev trajnostnega razvoja Agende 2030 uporabiti kot osnovo za vse zunanje politike in programe, ki jih financira EU (31). |
5.4.4 |
Socialna politika: eden od načinov za uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja in spodbujanje postopne trgovinske politike, ki koristi vsem, je pristop k odgovornemu poslovanju z več deležniki. Pri tem podjetja, nevladne organizacije, sindikati in vlade skupaj opredelijo, kako je odgovornost spoštovanja človekovih pravic mogoče uresničiti v praksi. Vse namreč bolj skrbijo kršitve človekovih pravic v dobavnih verigah, zlasti „konfliktnih rudnin“, kot je kobalt, ki se uporablja za izdelavo akumulatorskih baterij za prenosne telefone, prenosne računalnike, električna vozila, zrakoplove in električno orodje. Glede na zavezanost prehodu na gospodarstvo z nizkimi emisijami CO2, nadaljnjo digitalizacijo in zapletenost odgovornega poslovanja v mednarodnih dobavnih verigah je sodelovanje ključnega pomena. EESO je zato naklonjen in se pridružuje pobudi nizozemske vlade za ozaveščanje o tem, kako lahko ukrepi več deležnikov izboljšajo razumevanje o pomenljivem in odgovornem poslovanju, zlasti v zapletenih dobavnih verigah, v katerih se surovine pridobivajo z delom otrok, prisilnim delom ali delom v nevarnih razmerah. |
5.4.5 |
Odprt dostop: novi trgovinski sporazumi morajo temeljiti na odobravanju, doseženem z novimi demokratičnimi postopki z vse večjo udeležbo državljanov pri soodločanju. Poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju v obstoječih trgovinskih sporazumih EU niso optimalna. Prvič, vključevati bi morala globalne večstranske sporazume (agendo za trajnostni razvoj do leta 2030 in Pariški sporazum). Drugič, treba bi bilo okrepiti civilnodružbene mehanizme za spremljanje in vključiti analizo z vidika civilne družbe. Tretjič, mehanizmi izvrševanja morajo veljati tudi za sama poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju (32). |
5.4.6 |
Raziskave: potrebnih je več empiričnih dokazov za oceno vpliva hitrega pojava novih načinov porabe in proizvodnje v mednarodni trgovini, ki se postopoma širijo na čezmejne storitve, zlasti kar zadeva njihov vpliv na nadnacionalno obdavčenje. Na podlagi tega bi bilo treba sprejeti odločitev, ali naj se vključijo v splošna pravila STO ali v dvostranske in regionalne sporazume tako kot pri agendi za dostojno delo. |
5.4.7 |
EESO Komisijo opominja na svoje priporočilo, naj najprej izvede celovito oceno možnih učinkov izvajanja ciljev trajnostnega razvoja in Pariškega sporazuma na kmetijstvo in trgovinsko politiko EU. |
6. Oblikovanje strategije za trajnostno prihodnost Evrope – štiri merila
6.1 |
V oddelku 5 je bilo opredeljenih nekaj področij, na katerih so potrebni politični ukrepi za oblikovanje bolj trajnostne Evrope v družbenoekonomskem okviru, ki se korenito spreminja. Opredeliti je mogoče štiri merila za evropsko strategijo trajnostnega razvoja, in sicer mora biti:
Ta štiri merila so podrobneje obravnavana v nadaljevanju. |
6.2 Dolgoročna naravnanost
6.2.1 |
Strateško razmišljanje pomeni, da je treba razviti dolgoročen pogled na podlagi vizije Evrope, kakršne si želimo, ki je opisana v oddelku 4, in opredeliti, kateri poti mora slediti Evropa, da bi vizijo uresničila. Nekatere družbene spremembe, ki jih bodo prinesli globalni problemi in splošni trend digitalizacije iz oddelka 3, se bodo pokazale šele po treh desetletjih. Za mnoge pomembne odločitve, vključno z naložbenimi, je potreben čas. Tri desetletja se zato zdijo primeren časovni okvir za evropsko strategijo trajnostnega razvoja. Cilji in ustrezni ukrepi politike morajo tako biti začrtani v tem obdobju (33). Tak retrospektivni pristop pomeni, da se za izhodišče vzame najugodnejši scenarij za leto 2050 in na podlagi tega opredeli, kateri koraki so potrebni za njegovo uresničitev. Tako je mogoče slediti pozitivnim korakom. Premik z visokoogljičnega gospodarstva z visoko porabo virov in centralizirane družbe dvajsetega stoletja ne sme obveljati za kazen ali konec napredka, ampak za začetek nove, pozitivne dobe, ki državljanom ponuja privlačne priložnosti. |
6.3 Nedvoumnost
6.3.1 |
Dolgoročna naravnanost trajnostne strategije ne sme pomeniti, da kratkoročno ni treba sprejeti nobenih političnih ukrepov. Njen osrednji del bi moral namreč biti razvoj niza političnih ukrepov, potrebnih za doseganje predvidenih ciljev za leto 2050. Začeti bi bilo treba s političnimi programi, ki imajo dolgoročni učinek, političnimi načrti s srednjeročnimi učinki in posebnimi kratkoročnimi ukrepi. Da bi dosegli kar največjo učinkovitost, je treba jasno določiti hierarhijo programov, načrtov in ukrepov politik. V prejšnjih pristopih k trajnosti, zlasti tistih, ki so bili razviti v okviru lizbonske strategije in strategije Evropa 2020, je bilo očitno preveč nejasnosti v zvezi s konkretnimi ukrepi politik. V zvezi s tem bi bilo treba kot referenčno točko za strategijo za trajnostno Evropo uporabiti göteborško strategijo za trajnostni razvoj (34), saj je ta jasno osredotočena na politične ukrepe, kar je Komisija ponovno potrdila v svojem sporočilu o izhodiščih za ukrepanje (35). |
6.4 Horizontalna in vertikalna povezanost
6.4.1 |
Pri uresničevanju političnih pristopov, opisanih v oddelku 5, in izvajanju različnih ukrepov iz oddelka 5 je treba nekaj jemati zelo resno: tesno prepletenost treh globalnih problemov in splošnega trenda digitalizacije. Uspešna strategija se mora zato izogniti ozki miselnosti in biti horizontalno povezana ter zajemati vseh šest področij politike. Taka celovita dolgoročna strategija bi lahko postala naslednica sedanje strategije Evropa 2020 in bi združevala izvajanje 17 univerzalnih ciljev trajnostnega razvoja, ki zrcalijo odločno zavezanost pariškemu podnebnemu sporazumu, s prednostnimi nalogami dela Evropske komisije (36). |
6.4.2 |
Uspešna politika trajnosti mora biti tudi vertikalno povezana. Za trajnostni razvoj je potrebna podpora na vseh ustreznih političnih ravneh (lokalni, regionalni, nacionalni, evropski in globalni), zato je treba jasno opredeliti, na katerih političnih ravneh je treba izvesti ustrezne ukrepe, določene v strateškem okviru. EESO v dopolnitev strategiji priporoča vzpostavitev okvira upravljanja in usklajevanja, da bi zagotovili skladnost centraliziranih in decentraliziranih ukrepov ter vključitev organizirane civilne družbe na nacionalni in regionalni ravni. Evropski semester bi bilo treba še razviti in vanj vključiti mehanizem za vertikalno usklajevanje ciljev trajnostnega razvoja. |
6.5 Obvladljivost
6.5.1 |
Za trajnostni razvoj je potrebno politično vodenje. Na podlagi merljivih ciljev do leta 2050 (glej točko 6.2) bi bilo treba določiti vmesne cilje, ki bi se uporabljali kot mejniki. Potrebno je stalno vrednotenje, da bi spremljali, ali niz nedvoumnih političnih ukrepov (glej točko 6.3) prinaša predvidene rezultate. Če rezultati zaostajajo za cilji, mora biti poskrbljeno za takojšnjo prilagoditev političnih ukrepov. |
6.5.2 |
Da se oceni napredek v zvezi z dolgoročnim strateškim okvirom in najugodnejšim scenarijem za leto 2050, je potreben obsežen sistem kazalnikov, ki povzema zapleten večsektorski pristop, opisan v mnenju. Ta sistem bi moral vključevati kazalnike z vseh šestih področij politike, da bi izražal medsebojno povezanost treh globalnih problemov in splošnega trenda digitalizacije, opisanih v oddelku 2. Resničen strateški pristop k trajnosti bo mogoč le, če se ustrezni kazalniki določijo izjemno analitično in se vključijo v celovit sistem kazalnikov. Upravljati je treba tudi vertikalno in horizontalno usklajevanje politike trajnosti (glej točko 6.4). Za te tri naloge (spremljanje in vrednotenje, prilagajanje političnih ukrepov ter usklajevanje horizontalne in vertikalne povezanosti) so potrebni upravni organi, ki prevzamejo odgovornost. Možna rešitev so generalni direktorat na ravni EU in primerljivi organi na nacionalni ravni. |
6.5.3 |
EESO tudi priznava, da je treba v svetu, ki se hitro spreminja, skupnosti vrednotiti z drugimi kazalniki, ne le z gospodarsko rastjo, zato je predlagal novo merilo, in sicer napredek družb. Ta pri oceni napredka skupnosti upošteva druge dejavnike, ne gospodarsko rast. Napredek družb bi moral veljati za merilo, ki dopolnjuje merilo gospodarske rasti in omogoča širši pogled na položaj v skupnosti (37). |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) SWD(2016) 390 final.
(2) Pripombe generalnega sekretarja OZN na Političnem forumu na visoki ravni o trajnostnem razvoju iz julija 2017.
(3) Prvi podpredsednik Komisije Frans Timmermans na plenarnem zasedanju EESO 15. decembra 2016.
(4) Mnenje EESO o vključujočem digitalnem notranjem trgu (UL C 161, 6.6.2013, str. 8).
(5) Mnenje EESO o energiji in energetskih zadrugah proizvajalcev-odjemalcev (UL C 34, 2.2.2017, str. 44).
(6) Aktivni porabniki energije, ki porabljajo električno energijo in jo hkrati proizvajajo.
(7) Mnenje EESO o podnebni pravičnosti, NAT/712 (glej stran 22 tega Uradnega lista).
(8) OECD: Understanding the Socio-Economic Divide in Europe (Razumevanje družbenoekonomskega razkoraka v Evropi). Informativno poročilo, 2017.
(9) Schwellnus, C., Kappeler, A., in Pionnier, P.: OECD Working Papers (Delovni dokumenti OECD). Decoupling of Wages from Productivity: Macro-Level Facts (Ločevanje plač od produktivnosti: makroraven).
(10) Eurobarometer.
(11) Mnenje EESO o vzpostavitvi koalicije za uresničitev zavez iz Pariškega sporazuma (UL C 389, 21.10.2016, str. 20).
(12) Building the Europe We Want (Oblikovanje Evrope, kakršne si želimo), poročilo o študiji foruma deležnikov za Evropski ekonomsko-socialni odbor, 2015.
(13) Common appeal to European leaders by European Civil Society Organisations and Trade Unions (Skupni poziv evropskih organizacij civilne družbe in sindikatov evropskim voditeljem), 21. marec 2017.
(14) Mnenje EESO o novih trajnostnih gospodarskih modelih, SC/048 (glej stran 57 tega Uradnega lista).
(15) Mnenje EESO o akcijskem načrtu EU o pravicah intelektualne lastnine (UL C 230, 14.7.2015, str. 72).
(16) Mnenje EESO o naslednjih na čelu Evrope: pobuda za zagon in razširitev podjetij (UL C 288, 31.8.2017, str. 20).
(17) Mnenje EESO o trajnostnem razvoju: pregled notranjih in zunanjih politik EU (UL C 487, 28.12.2016, str. 41).
(18) Mnenje EESO o strategiji za enotni digitalni trg (UL C 71, 24.2.2016, str. 65).
(19) Mnenje EESO o spremembah pri delovnih razmerjih in njihovem vplivu na ohranjanje dostojnih plač (UL C 303, 19.8.2016, str. 54).
(20) Mnenje EESO o sodelovalnem gospodarstvu (UL C 75, 10.3.2017, str. 33).
(21) UL C 125, 21.4.2017, str. 10.
(22) Mnenje EESO o spodbujanju ustvarjalnosti, podjetništva in mobilnosti na področju izobraževanja in usposabljanja (UL C 332, 8.10.2015, str. 20).
(23) Mnenje EESO o umetni inteligenci (UL C 288, 31.8.2017, str. 1).
(24) Mnenje EESO o vzpostavitvi koalicije za uresničitev zavez iz Pariškega sporazuma (UL C 389, 21.10.2016, str. 20).
(25) Mnenje EESO o evropski državljanski pobudi (revizija) (UL C 389, 21.10.2016, str. 35).
(26) UL C 75, 10.3.2017, str. 57.
(27) Mnenje EESO o tržnih instrumentih za nizkoogljično gospodarstvo v EU, ki je učinkovito pri izrabi virov (UL C 226, 16.7.2014, str. 1), (točka 3.9.4).
(28) Poročilo Programa ZN za okolje Building a Sustainable Financial System in the EU (Oblikovanje trajnostnega finančnega sistema v EU), preiskava in dvostopenjska naložbena pobuda, marec 2016; glej tudi druga poročila o trajnostnih financah na http://web.unep.org/inquiry.
(29) Mnenje EESO o tržnih instrumentih za nizkoogljično gospodarstvo v EU, ki je učinkovito pri izrabi virov (UL C 226, 16.7.2014, str. 1), (točka 1.3).
(30) Mnenje EESO o svežnju o krožnem gospodarstvu (UL C 264, 20.7.2016, str. 98), (točka 1.3).
(31) Mnenje EESO o Agendi 2030 – Evropska unija, ki si prizadeva za cilje trajnostnega razvoja na svetovni ravni (UL C 34, 2.2.2017, str. 58).
(32) Mnenje EESO o trgovini za vse – za odgovornejšo trgovinsko in naložbeno politiko (UL C 264, 20.7.2016, str. 123), (točka 1.9).
(33) V sklepu Okvirne konvencije ZN o spremembi podnebja, ki spremlja Pariški sporazum, so omenjene „dolgoročne strategije za razvoj z nizkimi emisijami toplogrednih plinov do sredine stoletja“ (točka 35).
(34) Sporočilo Komisije o trajnostni Evropi za boljši svet: strategija Evropske unije za trajnostni razvoj, COM(2001) 264.
(35) Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu o pregledu strategije trajnostnega razvoja – Izhodišča za ukrepanje, COM(2005) 658 final.
(36) Mnenje EESO o novih ukrepih za trajnostno prihodnost Evrope (UL C 345, 13.10.2017, str. 91).
(37) Mnenje EESO o BDP in več – vključevanje civilne družbe v proces določanja dodatnih kazalnikov (UL C 181, 21.6.2012, str. 14).
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/57 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Novi trajnostni ekonomski modeli
(raziskovalno mnenje)
(2018/C 081/08)
Poročevalka: |
Anne CHASSAGNETTE |
Soporočevalec: |
Carlos TRIAS PINTÓ |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 7. 2. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
pododbor za nove trajnostne ekonomske modele |
Datum sprejetja mnenja pododbora |
25. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
187/3/4 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Zaradi številnih gospodarskih, socialnih in okoljskih izzivov v Evropi se pod vprašaj postavlja ekonomski model, ki temelji na konceptu „pridobi, proizvedi, poseduj in zavrzi“. |
1.2 |
Nastaja neke vrste hibridna ekonomija, v kateri so se poleg tradicionalne tržne strukture začeli pojavljati številni novi modeli, ki spreminjajo razmerja med proizvajalci, distributerji in potrošniki. |
1.3 |
Poleg gospodarske donosnosti skušajo – tako se vsaj trdi – nekateri od teh novih modelov, kot so funkcionalna ekonomija, ekonomija delitve in ekonomija odgovornega financiranja, upoštevati druge odločilne izzive za ljudi in naš planet, ki so hkrati tudi ključni za trajnostni razvoj, med drugim:
|
1.4 |
Evropska unija ima priložnost, da s spodbujanjem teh inovacij prevzame vodilno vlogo pri inovativnih ekonomskih modelih, ki neločljivo povezujejo pojme gospodarske blaginje, kakovostne socialne zaščite in okoljske trajnosti ter opredeljujejo „evropsko blagovno znamko“. EU bi morala zato pri tem vprašanju pokazati ambicioznost. |
1.5 |
V tem mnenju je 10 priporočil za dosego tega cilja: |
1.5.1 |
V EU bi bilo treba poskrbeti za boljše usklajevanje prizadevanj na področju trajnostnega gospodarstva z oblikovanjem stalne strukture za novo trajnostno gospodarstvo. Ta struktura mora imeti sredstva za ocenjevanje in komuniciranje, da bi lahko spremljala razvoj novih ekonomskih modelov s potencialom za trajnostni razvoj in izvajanje priporočil, predstavljenih v tem dokumentu. Takšna struktura bi olajšala dialog med različnimi deležniki na evropski ravni. EESO bi lahko k tem prizadevanjem prispeval z oblikovanjem opazovalne skupine za novo gospodarstvo, kakor je že predlagal v vrsti mnenj. |
1.5.2 |
Javni organi v EU morajo podpreti raziskave, zlasti odgovorne raziskave in razvoj
(1)
, da bi dosegli:
|
1.5.3 |
Prepričati se je treba, da ti novi modeli dejansko ustrezajo merilom trajnosti. V okviru koncepta novega trajnega gospodarstva nekateri akterji razvijajo modele, ki niso nujno v celoti trajnostni. Komisija mora upoštevati ne samo priložnosti, ampak tudi morebitna tveganja in posledice, ki bi jih lahko imeli nekateri novi ekonomski modeli, zlasti na področju socialnih vprašanj, delovne zakonodaje in nepoštene davčne konkurence. |
1.5.4 |
EU mora spodbujati in podpirati izobraževanje, usposabljanje in obveščanje, da bi bili vsi akterji bolje seznanjeni z novimi ekonomskimi modeli in vlogo vzdržnega financiranja. Gre za to, da se izpostavijo združljivost ter morebitne napetosti in kompromisi med izzivi trajnosti na eni strani in gospodarsko donosnostjo na drugi. |
1.5.5 |
Komisija bi morala preučiti in dopolniti (ne pa nadomestiti) zasebne pobude za izmenjavo dobrih praks in izkušenj med inovatorji prek omrežij, spletnih platform, konferenc ipd. EESO že podpira takšne pobude, saj z Evropsko komisijo skrbi za novo platformo za krožno gospodarstvo. |
1.5.6 |
Javni organi v EU morajo zagotoviti, da bodo imeli nosilci novih resnično trajnostnih ekonomskih modelov dostop do financiranja tako na začetku razvoja svoje dejavnosti kot tudi v kasnejših fazah. Oblikovati je treba orodja in opredelitve, da bodo lahko imeli prednostni dostop do instrumentov javnega financiranja oziroma jih bodo družbeno odgovorni vlagatelji lažje financirali. |
1.5.7 |
Evropska komisija bi lahko preizkušanje novih modelov spodbujala s financiranjem prek sklada za inovacije, ki bi bil namenjen trajnostnim modelom in odprt za javno-zasebna partnerstva. EESO zato priporoča vzpostavitev pilotnih projektov, ki bi lahko ustvarili skupno vrednost in uporabili mreže novega gospodarstva. |
1.5.8 |
Javni organi v EU bi morali nosilce teh novih ekonomskih modelov vključiti v obstoječe sektorske politike EU, da bi dobili večjo prepoznavnost in s tem ustvarili učinek vzvoda, ki bi spodbujal njihovo uporabo. V svežnju o mobilnosti, ki je v pripravi, bi lahko na primer podprli nove modele skupne vožnje oziroma souporabe avtomobila, s katerimi bi lahko dopolnili ponudbo javnega prevoza. |
1.5.9 |
EU mora na splošno vzpostaviti politični, davčni in regulativni okvir, s katerim bo podprla široko uporabo teh novih trajnostnih modelov, hkrati pa tudi:
|
1.5.10 |
Na novo bi bilo treba zastaviti način delovanja finančnega sektorja, da bi postal trajnosten, in drugače opredeliti pojem tveganja: vanj bi bilo treba vključiti dolgoročna, okoljska in socialna vprašanja ter vprašanja mikro- in makroupravljanja. V tej prenovi morajo sodelovati vsi akterji finančne vrednostne verige (potrošniki, banke, vlagatelji, regulativni organi, vlade). Tako bo mogoče bolje uskladiti rezultate glede naložb in posojil na eni strani ter pričakovanja odgovornih potrošnikov na drugi. EESO predlaga oblikovanje platforme (vozlišča), prek katere bi potrošniki dobili objektivne informacije o teh vprašanjih in smernice. |
2. |
Splošne ugotovitve: potreba po spodbujanju inovatorjev, ki so nosilci novih trajnostnih ekonomskih modelov v Evropi |
2.1 |
Vse pogosteje se pojavljajo vprašanja o trajnosti našega ekonomskega modela: ali lahko zadovolji potrebe sedanjih generacij, ne da bi ogrozil zmožnosti prihodnjih generacij, da zadovoljijo svoje potrebe (2)? |
2.2 |
Na gospodarski ravni je množična brezposelnost, ki je še vedno prisotna v nekaterih državah, razkrila težave, s katerimi se srečujejo skupine prebivalstva pri dostopanju do trga dela, ki se naglo spreminja. S padcem kupne moči in šibko rastjo v nekaterih razvitih državah se zastavljajo vprašanja glede ciljev našega ekonomskega modela. |
2.3 |
Na socialni ravni se zaradi poglabljanja neenakosti pojavljajo vprašanja o razporeditvi in pravični razdelitvi virov (ekonomskih in naravnih). Ker del družbe nima koristi od rasti, je treba pregledati naše modele upravljanja, da bi vzpostavili bolj vključujoč in participativen ekonomski model. |
2.4 |
Na okoljski ravni se zaradi tveganj, povezanih s podnebnimi spremembami, pojavljajo vprašanja v zvezi z našo odvisnostjo od energije iz virov z največ emisijami CO2. Linearnost naših sistemov proizvodnje in potrošnje povzroča prekomerno izkoriščanje naravnih virov in zmanjševanje biotske raznovrstnosti. Onesnaževanje, ki ga povzročajo naše gospodarske dejavnosti, vpliva na okolje in dobro počutje državljanov. |
2.5 |
V tem kontekstu se sedanji ekonomski model srečuje s konkurenco številnih inovatorjev, ki ponujajo „nove ekonomske modele“. |
2.5.1 |
Ti novi modeli, ki se lahko opirajo na nove tehnologije, zlasti digitalno tehnologijo, spreminjajo razmerja med proizvajalci, distributerji in potrošniki, ki včasih postanejo proizvajalci-odjemalci. Pretresli so nekatere tradicionalne koncepte, kot je zaposlitev, saj ponujajo bolj prožne in deljene oblike dela. Pravimo jim sicer „novi“ modeli, vendar gre v resnici lahko za ponovni pojav starih praks. |
2.5.2 |
V tem mnenju so obravnavani vsi novi ekonomski modeli, ki naj bi poleg gospodarske donosnosti upoštevali – ali se trdi, da upoštevajo – tudi druge glavne izzive trajnostnega razvoja, kot so:
|
2.5.3 |
Inovativni podjetniki, ki uvajajo nove ekonomske modele, ki naj bi bili bolj trajnostni, se povezujejo na podlagi številnih konceptov, kot so krožno gospodarstvo, funkcionalna ekonomija, ekonomija delitve, gospodarstvo za skupno dobro, odgovorno financiranje itd. S tem bogatijo že ustaljen ekosistem podjetnikov, socialno ekonomijo, ki se pri svojem delovanju osredotoča predvsem na vprašanja upravljanja ter socialne in ekološke koristi. Čeprav socialne ekonomije ni mogoče obravnavati kot „novega trajnostnega“ ekonomskega modela, se pod vplivom teh inovatorjev prenavlja. Ti novi modeli nimajo vedno istih ciljev (nekateri se osredotočajo na okoljske, drugi na socialne vidike), vendar pa je njihov namen ustvarjanje več vrednosti (ekonomske, socialne, okoljske), zato jih ne bi smeli obravnavati ločeno. |
2.6 |
EU bi morala izkoristiti priložnost, da prevzame vodilno vlogo pri uvajanju trajnostnega ekonomskega modela. Evropski ekonomski model bi se moral še naprej spreminjati, da bi vključeval dolgoročne izzive in ekonomsko blaginjo neločljivo povezal s konceptom trajnosti. |
2.6.1 |
Evropski potrošniki se vse bolj zavedajo socialnih in okoljskih posledic svoje potrošnje. Pojav proizvajalca-odjemalca, zlasti na področju energije iz obnovljivih virov, prispeva k spreminjanju novih razmerij v vrednostni verigi in med proizvajalci, distributerji in potrošniki. To se dogaja tudi znotraj gospodarskih akterjev. V finančnem sektorju, na primer, se je pojem tveganja razširil, da bi zajel tudi „nefinančna“merila, predvsem za vrednotenje sredstev. Nekateri upravljavci sredstev želijo tako spodbuditi podjetja, da bi – poleg svojih zakonskih obveznosti – natančno določila nekatere elemente družbene in okoljske odgovornosti. Takšna dinamika, ki je zdaj šele v zametkih, bi se morala nadaljevati in okrepiti na podlagi dejanske odgovornosti (3). Razvoj vzdržnega financiranja je najboljši način za preusmeritev evropskega finančnega sistema, da cilj ne bo več zgolj kratkoročna stabilizacija, temveč ga bo vodilo razmišljanje o dolgoročnejšem učinku. |
2.6.2 |
Evropa bi lahko imela veliko koristi od prevzema vodilnega položaja v tem novem gospodarstvu. |
2.6.3 |
EU bi lahko v novih ekonomskih modelih našla rešitve za konkretne probleme. Souporaba avtomobila, ki je spremenila naš način prevoza, lahko spodbuja bolj vključujočo in bolj ekološko mobilnost. Poslovni modeli, ki so namenjeni vključevanju oseb v težkem položaju, delu prebivalstva omogočajo boljši dostop do trga dela. |
2.6.4 |
EU bi se lahko s trajnostnim ekonomskim modelom tudi razlikovala od drugih gospodarstev, kar bi omogočilo tudi uveljavitev evropske blagovne znamke. |
2.6.5 |
EU ima možnosti za razvoj evropskih vodilnih podjetij na teh področjih. Nekatera podjetja so se odločila za poslovni model, ki kombinira gospodarsko donosnost s trajnostnimi merili, s čimer pridobivajo oziroma so že pridobila resnično primerjalno prednost pri uveljavljanju na novih trgih. |
2.6.6 |
Z določitvijo trajnosti kot osrednjega elementa načrtovanja posodobitve gospodarstva in reševanja političnih težav lahko EU države članice po pretresu zaradi brexita znova navduši za projekt povezovanja in človeka postavi nazaj v središče evropskega projekta. |
3. |
Pojav novih modelov, ki obljubljajo trajnost, je sicer resnična priložnost za EU, vendar pa je treba to „množenje“ dobro razumeti, da bo mogoče opredeliti in spodbuditi gonilne sile teh sprememb. |
3.1 |
Funkcionalna ekonomija, na primer, je pojem prodaje blaga zamenjala s pojmom uporabe blaga. Posamezni potrošnik ne kupi avtomobila, temveč prek ponudnika poišče storitev mobilnosti. Z vidika trajnosti prehod z lastnine na uporabo med drugim: spodbuja ponudnike storitev, da optimizirajo vzdrževanje proizvodov, podaljšajo njihovo življenjsko dobo, zagotovijo okoljsko primerno zasnovo in jih reciklirajo; omogoča, da več potrošnikov skupaj uporablja isti proizvod in tako poveča uporabo nekaterih že narejenih proizvodov, ki niso vedno polno izkoriščeni; omogoča dostop do proizvodov po nižjih cenah, kot so cene za njihovo posedovanje. |
3.2 |
Ekonomija delitve je pojem, ki še ni dokončno opredeljen (4). Na splošno se uporablja za podjetnike, ki razvijajo digitalne platforme, preko katerih lahko fizične osebe izmenjujejo izdelke in storitve: souporaba avtomobila, najem izdelkov, nakup rabljenih izdelkov, izposoja, darila itd. Vendar pa je ta opredelitev še sporna, saj nekateri vključujejo tudi sisteme za izmenjavo med fizičnimi osebami, ki ne temeljijo na digitalnih platformah, drugi podjetja, ki dajejo svoje izdelke v najem, tretji pa izključujejo vse pobude s strani podjetij, katerih cilj je ustvarjanje dobička. |
3.3 |
Krožno gospodarstvo se je oblikovalo kot nasprotje linearnemu modelu (5). Temelji na ustvarjanju „pozitivnih vrednostnih zank“, ki omogočajo ponovno uporabo proizvodov in materialov na koncu njihove življenjske dobe v proizvodnem ciklu. V popolnem krožnem modelu imajo izdelki okoljsko primerno zasnovo, pri njihovi proizvodnji se uporabljajo obnovljivi ali reciklirani viri in odpadki iz drugih sektorjev, izdelki se ponovno uporabljajo, popravljajo in nadgrajujejo, na koncu pa reciklirajo. Prednosti krožnega gospodarstva so omejitev tveganj, zmanjšanje stroškov, dodana vrednost, zvestoba potrošnikov in motiviranost zaposlenih. |
3.4 |
Novi ekonomski modeli, ki se imajo za trajnostne, ne nastajajo samo v okviru naštetih treh konceptov. Vendar pa ti omogočajo vsaj to, da se poudari nejasnost nekaterih pojmov, ki se uporabljajo za opisovanje novih ekonomskih modelov, na primer razhajanja pri opredelitvi ekonomije delitve ali njej sorodnega pojma sodelovalnega gospodarstva. Nekateri pojmi se lahko tudi prekrivajo: funkcionalna ekonomija in ekonomija delitve se lahko tako štejeta za člena v krožnem gospodarstvu. |
3.5 |
Poudariti je treba tudi razlike med podjetniki, ki razvijajo te nove ekonomske modele: poleg velikih podjetij, ki se prenavljajo, se pojavljajo zagonska podjetja, ki si prizadevajo za eksponentno rast, socialna podjetja, ki so lahko vključena v socialno ekonomijo, skupine prostovoljcev in državljanske pobude. |
3.6 |
Nekateri podjetniki si hkrati prizadevajo za gospodarsko donosnost in doseganje okoljskih, socialnih ali upravljavskih ciljev, trajnost umeščajo v jedro svojega projekta ter ocenjujejo svoje rezultate, da bi jih izboljšali, drugi pa ne sprejemajo tega „namena“ glede trajnosti. Prizadevajo si predvsem za donosnost in menijo, da njihov ekonomski model pozitivno vpliva na družbo, čeprav teh učinkov ne preverjajo in jih ne poskušajo izboljšati. |
3.7 |
Cilj novih modelov ni nujno trajnost na vseh področjih. Podjetja, ki razvijajo ekonomske modele na podlagi krožnega gospodarstva, se pri svojih projektih osredotočajo na primer bolj na okoljska vprašanja in poskušajo čim bolj varčevati z viri. Za trajnost sistema tudi na socialni ravni pa je treba zagotoviti, da je krožni model potrošnikom dosegljiv in cenovno dostopen. Čeprav so lahko proizvodne povezave popolnoma lokalne narave, da podpirajo lokalne vire in delovna mesta, ni izključeno, da se viri, ki se uporabljajo kot reciklirani materiali, kljub temu prevažajo na dolge razdalje. Po drugi strani pa je lahko osnovni cilj ekonomije delitve razširitev dostopa uporabnikov do proizvoda brez kakršnihkoli okoljskih zahtev. |
3.8 |
Nujno pa se je treba zavedati, da dejanski učinki novih ekonomskih modelov, ki veljajo za trajnostne, še niso znani. Okoljske koristi platform ekonomije delitve ostajajo vprašljive. Okoljske posledice platform, ki posameznikom omogočajo dostop do izdelkov drugih oseb namesto nakupa novih izdelkov, so pogosto bolj zapletene, kot je videti na prvi pogled (6). Primer je skupni prevoz na dolge razdalje, ki se pogosto ne uporablja namesto individualne vožnje z avtomobilom, temveč neposredno konkurira vožnji z vlakom. Poleg tega posamezniki pogosto kupijo rabljene izdelke, da bi povečali svojo potrošnjo, namesto da bi omejili nakup novih izdelkov. Na splošno prehod z lastnine na uporabo ni dovolj za zmanjšanje okoljskega odtisa potrošnje in omejitev stroškov za potrošnika. Tako podjetja, ki namesto prodaje ponujajo najem pametnih telefonov, svojim uporabnikom pogosto ponujajo hitrejše obnavljanje proizvodov in ne vzpostavijo vedno sistema za recikliranje ali ponovno uporabo. |
3.9 |
Na koncu je treba opozoriti, da ekonomija delitve prinaša pomembna vprašanja v zvezi z monopolizacijo, varstvom podatkov, delovnim pravom, obdavčitvijo izmenjav in konkurenco s tradicionalnimi ekonomskimi modeli, kar se odraža v razpravah o platformah za nastanitev pri fizičnih osebah. |
3.10 |
Javni organi morajo pri zagotavljanju podpore podjetnikom, ki uvajajo inovacije na podlagi teh konceptov, kritično ocenjevati njihove namene in dejanske učinke ter upoštevati razlike med njimi in nejasnost pojmov, ki jih uporabljajo. |
4. |
V zadnjem delu mnenja navajamo seznam glavnih „vzvodov“, s katerimi bi EU lahko spodbujala uporabo teh novih modelov in njihovo trajnost. |
4.1 |
Najprej je treba obravnavati že sprejete pobude na evropski ravni za spodbujanje teh novih ekonomskih modelov. To vprašanje je že vzbudilo pozornost nosilcev odločanja v državah članicah in na ravni Unije. Zato so začeli spremljati njihov razvoj, postavljati vprašanja o dejanskem prispevku novih modelov k trajnostnemu razvoju in razmišljati o javnih ukrepih, s katerimi bi lahko podprli modele z največjim učinkom. |
4.1.1 |
Na ravni Evropske komisije se obravnava več področij v okviru njenega sporočila o pametni, inovativni in trajnostni industriji, ki predvideva sprejem celostne strategije za konkurenčnost industrije z aktivno vlogo vseh deležnikov ter prevzemanje odgovornosti posameznikov:
|
4.1.2 |
EESO je že sprejel mnenja o funkcionalni ekonomiji (10) , ekonomiji delitve in sorodnem pojmu sodelovalnega gospodarstva (11) , krožnem gospodarstvu (12) , inovacijah kot gonilni sili novih ekonomskih modelov (13) in gospodarstvu za skupno dobro (14). V teh mnenjih je poudarjeno naslednje:
|
4.2 |
Ta mnenja vsebujejo predloge ukrepov, ki jih lahko sprejmejo javni organi, da bi podprli razvoj podjetij, ki uvajajo nove ekonomske modele, ki so tudi trajnostni. V spodnjem seznamu je povzetek teh sklopov ukrepov, dodane pa so še druge ideje, ki so se pojavile med razpravami v zvezi s tem mnenjem. |
4.2.1 |
Najprej je treba ustvariti stalno strukturo za nove ekonomske modele s trajnostnim potencialom, ki bi bila zadolžena za spremljanje njihovega razvoja in izvajanje priporočil iz prejšnjih mnenj. V to strukturo bi morale biti vključene evropske institucije, predvsem Komisija in EESO, pa tudi združenja inovativnih podjetij, sindikalne organizacije, združenja in raziskovalci. |
4.2.2 |
Evropski javni organi bi morali prispevati k boljšemu razumevanju in boljšemu spremljanju tega razvoja. |
4.2.2.1 |
V ta namen bi lahko Komisija povečala svoj prispevek za raziskave, zlasti za odgovorne raziskave, da se izboljša razumevanje dejanskih socialnih in okoljskih vplivov novih ekonomskih modelov in ovir za njihov razvoj. Tako bi lahko pojasnili nejasnosti, povezane s številnimi od teh pojmov. Pri tem delu bi morali sodelovati vsi deležniki procesa raziskav in inovacij, da bi bile izhodišče ravno njihove izkušnje. |
4.2.2.2 |
Na evropski ravni (Eurostat) in tudi v državah članicah (statistični uradi) je pomembno oblikovati kazalnike in statistike, s katerimi bi lahko te modele spremljali in povečali njihovo prepoznavnost. |
4.2.2.3 |
Eden od ključnih vzvodov za zagotovitev razvoja novih ekonomskih modelov je spodbujanje izobraževanja in usposabljanja različnih deležnikov, da bi povečali njihovo seznanjenost s temi modeli in povečali njihovo prepoznavnost. Danes je delež novih trajnostnih ekonomskih modelov v evropskem gospodarstvu še omejen. Pogosto jih ovirajo že uveljavljeni sistemi in mehanizmi ter pomanjkanje znanja o izzivih, ki so povezani z njimi. Zato bi bilo koristno pripraviti usposabljanje za:
|
4.2.3 |
Poleg spremljanja in boljšega razumevanja teh modelov je treba uporabiti tudi druge vzvode: |
4.2.3.1 |
Nepogrešljivo je spodbujanje izmenjave dobrih praks in izkušenj med inovatorji – in z raziskovalci – prek spletnih omrežij in platform. Pri nekaterih novih ekonomskih modelih že potekajo zasebne pobude. Komisija bi morala preučiti, kako jih lahko podpre in dopolni, ne da bi prevzela njihovo delo, ter se jim pridružiti, da bi te inovacije bolje razumeli in vzpostavili dialog z inovatorji. Pri drugih ekonomskih modelih se takšne pobude stežka pojavljajo, zlasti ker primanjkuje kadrovskih in finančnih virov. Komisija bi jim morala nuditi večjo podporo in se jim tudi pridružiti. |
4.2.3.2 |
Med nalogami teh mrež bi moral biti tudi lažji dostop inovatorjev do evropskih podpornih mehanizmov, do katerih imajo pravico. Podjetja nosilci novih trajnostnih ekonomskih modelov so pogosto MSP, ki se pritožujejo zaradi težav, ki jih imajo z razumevanjem zapletenih postopkov EU. |
4.2.3.3 |
Komisija bi lahko trajnostnim ekonomskim modelom prednostno zagotovila dostop do financiranja s povabili k oddaji ponudb, namenjenimi inovacijam. Prepričati bi se tudi morala, da javna naročila niso nesorazmerna ovira nosilcem novih trajnostnih ekonomskih modelov in si zamisliti mehanizem odstopanja, s katerim bi jih zaščitili pred konkurenti, s katerimi ne morejo tekmovati. Običajni viri financiranja inovacij, zasebni ali javni, slabo poznajo te nove modele, oklevajo pri njihovi podpori in ne cenijo njihovih družbenih in okoljskih koristi. Evropska komisija mora bolje analizirati težave pri dostopanju novih trajnostnih ekonomskih modelov do financiranja in pripraviti priporočila o tem, kako jih odpraviti. Razmislila bi lahko tudi o pojavu alternativnih valut (virtualnih, družbenih) in vlogi, ki bi jo te lahko imele za podpiranje teh modelov. |
4.2.3.4 |
Novi trajnostni ekonomski modeli bodo za svoj razvoj potrebovali preizkušanje. V nekaterih primerih – kot na področju mobilnosti in industrijske ekologije – mora to preizkušanje potekati v partnerstvu z javnimi organi. Evropska komisija lahko spodbuja preizkušanje novih modelov s financiranjem prek sklada za financiranje inovacij, ki je namenjen trajnostnim modelom in odprt za javno-zasebna partnerstva. Predvsem mora zagotoviti, da bo preizkušanje potekalo tudi na podeželskih in primestnih območjih in ne samo v velikih mestnih središčih. |
4.2.3.5 |
Pridobljene izkušnje bi morale pomagati pri ugotavljanju novih potreb po standardizaciji pa tudi ugotavljanju standardov in predpisov, ki preprečujejo pojav določenih inovativnih modelov. Uskladiti jih je treba z inovacijami, podobno kot velja za postopek odobritve novih proizvodov in storitev v gradbeništvu. Podjetja, ki so povezana z novimi ekonomskimi modeli, so večinoma MSP, ki nimajo vedno možnosti obvladati delovne obremenitve, ki jih prinašajo standardi. |
4.2.3.6 |
Tudi vključevanje novih modelov v sektorske politike EU je pomemben vzvod za spodbujanje njihovega razvoja. Nove platforme za izmenjavo izdelkov med fizičnimi osebami in podjetji funkcionalne ekonomije bi morale veljati za akterje preprečevanja nastajanja odpadkov, zato bi jih morali podpreti v okviru evropskih politik, ki spodbujajo krožno gospodarstvo. V tem primeru ne gre za uvajanje novih pobud ali sektorskih predpisov, temveč za vključevanje novih ekonomskih modelov v okvir nove industrijske strategije (15) in obstoječih sektorskih politik. |
4.2.3.7 |
Komisija mora upoštevati morebitne posledice, ki bi jih lahko imeli nekateri novi ekonomski modeli, zlasti glede socialnih vprašanj, delovne zakonodaje in nepoštene davčne konkurence. Kar zadeva sodelovalno gospodarstvo, mora Evropska unija nadaljevati spremljanje in prizadevanja za uskladitev na evropski ravni. |
4.2.4 |
Splošno gledano se novi trajnostni ekonomski modeli ne bodo mogli razvijati, če podjetja in podjetniki ne bodo verjeli, da bodo smiselni z ekonomskega vidika v EU leta 2030 ali leta 2050. Zato je treba trajnost upoštevati kot horizontalni cilj EU. Politični, davčni in regulativni okvir EU mora zagotoviti večjo prepoznavnost, da bo moč usmerjati ukrepe gospodarskih akterjev, javnih organov in civilne družbe. Zato se v tem mnenju predlaga naslednje:
|
4.2.4.1 |
Nazadnje, potrebne so spremembe v načinu delovanja finančnega sektorja, da se zagotovi trajnost ter okoljski in družbeni izzivi jasno vključijo v izbor naložb in pojem tveganja v okviru bonitetnih zahtev in standardov solventnosti. Ta proces se je že začel pri družbeno odgovornih vlagateljih in v nekaterih velikih podjetjih, in sicer z idejo o „celostnem razmišljanju“ pri sprejemanju strateških in operativnih odločitev (18). V praksi bi tak razmislek lahko privedel tudi do:
|
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Na primer v okviru 9. okvirnega programa za obdobje 2021–2027.
(2) SC/047: Prehod na bolj trajnostno evropsko prihodnost – strategija za leto 2050 (mnenje v pripravi) (glej str. 44 tega Uradnega lista).
(3) Na to temo glej UL C 21, 21.1.2011, str. 33, kjer je podrobno opisan razvoj „družbeno odgovornih finančnih produktov“.
(4) UL C 303, 19.8.2016, str. 36.
(5) UL C 264, 20.7.2016, str. 98.
(6) Inštitut za trajnostni razvoj in mednarodne odnose IDDRI: Ekonomija delitve, izzivi in priložnosti za ekološki prehod.
(7) http://ec.europa.eu/environment/circular-economy/index_en.htm.
(8) COM(2016) 356 final.
(9) COM(2016) 288 final.
(10) UL C 75, 10.3.2017, str. 1.
(11) UL C 75, 10.3.2017, str. 33; UL C 303, 19.8.2016, str. 36; UL C 177, 11.6.2014, str. 1.
(12) UL C 264, 20.7.2016, str. 98, in UL C 230, 14.7.2015, str. 91.
(13) UL C 303, 19.8.2016, str. 28.
(14) UL C 13, 15.1.2016, str. 26.
(15) COM(2017) 479 final.
(16) UL C 226, 16.7.2014, str. 1.
(17) Delovni načrt za okoljsko primerno zasnovo za obdobje 2016–2019.
(18) Delo strokovne skupine na visoki ravni o vzdržnem financiranju.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/65 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Obdavčitev sodelovalnega gospodarstva – analiza možnih davčnih politik za razvoj sodelovalnega gospodarstva
(raziskovalno mnenje na zaprosilo estonskega predsedstva)
(2018/C 081/09)
Poročevalec: |
Giuseppe GUERINI |
Soporočevalec: |
Krister ANDERSSON |
Zaprosilo |
raziskovalno mnenje (na zaprosilo estonskega predsedstva), 17. 3. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
168/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da je lahko sodelovalno gospodarstvo, glede na to da ustvarja družbeno vrednost na področju digitalnega gospodarstva, nova priložnost za rast in razvoj za države Evropske unije, saj omogoča pridobivanje še neizkoriščenih virov in izvajanje pobud posameznih državljanov. EESO jasno razlikuje med sodelovalnim gospodarstvom, digitalnim gospodarstvom in gospodarstvom platform, in sicer zaradi različne intenzivnosti in obsega njihove razsežnosti vključevanja in sodelovanja. |
1.2 |
Čeprav širjenje novih informacijskih in komunikacijskih tehnologij spodbuja in krepi širjenje sodelovalnega gospodarstva, k čemur pripomorejo predvsem digitalne platforme in razširjena uporaba pametnih telefonov, EESO meni, da je treba pojav sodelovalnega gospodarstva ocenjevati kot celoto in se ne sme popolnoma zliti z digitalnim gospodarstvom. |
1.3 |
EESO meni, da EU ne bi smela izpustiti priložnosti za prenovo povezav med institucijami, podjetji, državljani in trgi, ki jo ponuja sodelovalno gospodarstvo. Glede na posebno fluidnost in hitrost razvoja tega sektorja pa je davčne ureditve in obdavčitve nujno treba pametno in prožno prilagoditi novemu okviru sodelovalnega gospodarstva in splošneje digitalnega gospodarstva. |
1.4 |
Po mnenju EESO ni potrebna nova, posebna obdavčitev podjetij sodelovalnega gospodarstva. Meni pa, da je nujno treba okrepiti oblike sodelovanja in usklajevanja med državami članicami in med različnimi sodelujočimi upravami znotraj različnih držav članic, da bi javni organi lahko sledili hitrosti in dinamiki digitalnega in sodelovalnega gospodarstva. |
1.5 |
EESO priporoča, naj se pri obdavčitvi sodelovalnega gospodarstva spoštuje načelo nevtralnosti (tj. naj se izogne vmešavanju v razvoj trga), pri čemer naj se opredelijo ustrezni in pravični mehanizmi obdavčitve za različne oblike podjetij, ki delujejo v okviru sodelovalnega gospodarstva ali v klasični obliki. |
1.6 |
EESO upa, da se bo hitro vzpostavil usklajen in celovit evropski sistem, ki bo zagotavljal skupna pravila v zvezi s pojavom digitalnega gospodarstva v različnih državah članicah in bo upošteval naravno težnjo digitalnih omrežij k čezmejnemu delovanju. Zato bi bilo škodljivo, če bi se v različnih državah članicah razvile različne ureditve, saj je potreben pravi evropski pristop. |
1.7 |
EESO poziva evropske organe, naj si na vso moč prizadevajo za vzpostavitev različnih oblik mednarodnega sodelovanja zunaj Evrope, s katerimi bi vzpostavili nekatera osnovna pravila digitalnega gospodarstva, saj potencial digitalnih omrežij omogoča upravljanje storitvenih dejavnosti in menjave blaga kjer koli na svetu prek digitalne platforme na enem samem mestu. |
1.8 |
EESO poleg tega meni, da bi bilo treba veljavna pravila in načela prilagoditi novim razmeram, ki se tudi zaradi priložnosti, ki so jih ustvarile nove tehnologije, razlikujejo od preteklih, da bi zagotovili enotno in sorazmerno obravnavo vseh gospodarskih subjektov, ki izvajajo nekatere dejavnosti v klasični obliki ali v okviru digitalnega gospodarstva. |
1.9 |
EESO spodbuja Komisijo in države članice k skupnim prizadevanjem za sprejetje splošnega pravnega okvira za digitalno gospodarstvo, ki bi omogočil uskladitev davčnih pravil za te nove oblike gospodarske dejavnosti. |
1.10 |
Glede na vse bolj čezmejen in vse manj ozemeljsko vezan okvir, v katerem se razvijata digitalno in sodelovalno gospodarstvo, bi bilo tudi za poenostavitev obdavčitve, zlasti pa za lažjo določitev DDV, po mnenju EESO vredno preizkusiti uvedbo stalne virtualne organizacije. |
1.11 |
EESO se zdi poleg tega pomembno opozoriti, da je poleg ustrezne obdavčitve pomembno zagotoviti tudi varstvo in spoštovanje: (i) pravic potrošnikov, (ii) zasebnosti in pravil v zvezi z obdelavo osebnih podatkov ter (iii) delavcev in ponudnikov storitev, ki sodelujejo v novih poslovnih modelih in v dejavnostih sodelovalnih platform. |
2. Uvod
2.1 |
Po različnih podatkih sodeč, ima sodelovalno gospodarstvo ima vse večji obseg in se hitro širi. Leta 2015 so z njim povezani prihodki v Evropski uniji po ocenah znašali približno 28 milijard EUR, še leto pred tem pa le polovico tega zneska. |
2.1.1 |
Od leta 2015 so znatne naložbe velikih platform dodatno prispevale k razvoju tega sektorja, tako da bo v prihodnosti promet v okviru sodelovalnega gospodarstva v EU predvidoma znašal od 160 do 572 milijard EUR. |
2.2 |
Kot kažejo podatki, se sodelovalno gospodarstvo širi na vse več sektorjev ter bi lahko proizvedlo dodano vrednost, ustvarilo delovna mesta na različnih ravneh in evropskim potrošnikom zagotovilo učinkovite storitve po konkurenčnih cenah. |
2.3 |
Hkrati evropskemu zakonodajalcu prinaša vrsto izzivov, saj mora ta oblikovati načela in pravila za vzpostavitev jasnega in predvidljivega pravnega okvira (1), njegovi regulativni ukrepi pa ne smejo ogroziti velikega potenciala za inovacije, ki ga je sektor že pokazal. |
2.4 |
Pojem sodelovalno gospodarstvo (angl. collaborative economy) se pogosto sopojavlja s pojmom ekonomija delitve (angl. sharing economy), tako da je bila leta 2015 v slovar Oxford English Dictionary vključena nova besedna zveza sharing economy, ki je opredeljena kot gospodarski sistem, v katerem se blago oziroma storitve delijo med posamezniki, in sicer brezplačno ali za plačilo denarnega zneska, običajno po internetu. |
2.5 |
V tem mnenju se bo uporabljal izraz „sodelovalno gospodarstvo“, ki ga je Evropska komisija uporabila v sporočilu Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z dne 2. junija 2016 z naslovom Evropska agenda za sodelovalno gospodarstvo. |
2.6 |
„Sodelovalno gospodarstvo“ se natančneje nanaša na poslovne modele, pri katerih se dejavnosti omogočajo prek platform za sodelovanje, ki omogočajo začasno uporabo blaga ali storitev, ki jih pogosto zagotavljajo posamezniki. |
2.6.1 |
Vključuje tri kategorije akterjev: (i) ponudnike storitev, ki si delijo sredstva, vire, čas ali znanja in spretnosti – to so lahko posamezniki ali poklicni ponudniki storitev, (ii) uporabnike teh storitev in (iii) posrednike, ki prek ustrezne platforme (sodelovalne platforme) povezujejo ponudnike storitev s končnimi uporabniki. Posli v okviru sodelovalnega gospodarstva običajno ne vključujejo spremembe lastništva in se lahko izvajajo profitno ali neprofitno. |
2.7 |
Natančneje, sodelovalno gospodarstvo prek platform za povezovanje in sodelovanje omogoča lažji in učinkovitejši dostop do blaga in storitev kot v preteklosti, pri čemer je lažje uskladiti povpraševanje potrošnikov s ponudbo blaga in storitev, ki jih lahko zagotovijo poklicni ali nepoklicni ponudniki. |
2.8 |
Uporaba učinkovitih tehnologij in platform za povezovanje je preobrazila različne sektorje, kot so prevoz na kratke in dolge razdalje, hotelirstvo ali najem stanovanj ali sob, ki omogočajo učinkovito in hitro organizacijo storitev za usklajevanje povpraševanja s ponudbo. |
2.8.1 |
Na tem področju so se uveljavili nekateri veliki upravljavci, večinoma s sedežem zunaj Evropske unije, ki so zgled vse večjega uveljavljanja sodelovalnega gospodarstva. Ti primeri kažejo izreden potencial rasti sektorja, hkrati pa razkrivajo težave, ki jih sodelovalno gospodarstvo prinaša za zakonodajalca s pravnega vidika, z vidika obdavčevanja in oblik ureditve dela ter socialne varnosti in zdravstvenega zavarovanja delavcev. |
2.9 |
Poleg teh sektorjev se v sfero sodelovalnega gospodarstva vse bolj uvrščajo tudi drugi, denimo nekatere finančne storitve, storitve osebne nege in zdravstvene storitve. V prihodnjih letih se jim bo pridružilo še več sektorjev, tako da bo sodelovalno gospodarstvo dobilo še vidnejšo vlogo. Jasno je torej, da je obsežen razmislek o njegovih regulativnih in davčnih vidikih ne le koristen, pač pa tudi nujen. |
3. Sodelovalno gospodarstvo in novi poslovni modeli
3.1 |
S širitvijo orodij informacijskih in komunikacijskih tehnologij ter interneta stvari so se uveljavile številne nove tehnološke družbe. Danes se pojavljajo številni poslovni modeli digitalnega in sodelovalnega gospodarstva, ki se razlikujejo po strukturi in velikosti podjetja pa tudi po velikosti referenčnih trgov, načinih uporabe tehnologij in organizaciji poslovanja. Z vidika davčnega poslovanja pa lahko kljub temu opredelimo tri večje skupine:
|
3.2 |
Model velikih platform za splošno iskanje na spletu omogoča obdelavo podatkov in ustvarjanje dodane vrednosti, ki jo je nato mogoče prilagoditi konkretnemu povpraševanju potrošnikov in prodati. |
3.3 |
EESO želi v zvezi s tem opozoriti na posebno vrednost podatkov, ki so jih razglasili celo za „novo valuto“ (2). Za dodano vrednost se obračuna DDV in uporabi načelo namembne države. Vendar je včasih težko oceniti obseg ustvarjanja vrednosti v različnih fazah, in torej porazdeliti davčne obveznosti. |
3.4 |
Zaradi hitrega vzpona novih poslovnih modelov je potrebna splošna ocena ustvarjanja vrednosti in davčnih obveznosti. |
3.5 |
Pri platformah, ki posredujejo pri usklajevanju povpraševanja s ponudbo (model Uberja), se vnaprej zastavlja bistveno vprašanje določitve pravil in zahtev za dostop do trga, ki bi se uporabljali za digitalne platforme v sektorju sodelovalnega gospodarstva, zlasti pa za ponudnike storitev, ki uporabljajo take platforme. |
3.5.1 |
Med zahteve za dostop do trga lahko spadajo uradna odobritev poslovanja, dovoljenje za poslovanje ali minimalne zahteve glede kakovosti (npr. o velikosti prostorov ali vrsti vozila, obvezno zavarovanje ali vložek itd.). Ustvarjeni prihodki se pogosto ocenijo in dodelijo posamezniku ali poslovnemu subjektu, ki je zavezanec za plačilo davka od dobička pravnih oseb. |
3.6 |
Direktiva o storitvah določa, da morajo biti zahteve za dostop do trga v različnih državah članicah utemeljene in sorazmerne, pri čemer je treba upoštevati posamezen poslovni model in vključene inovativne storitve, noben poslovni model ali model upravljanja storitev pa ne sme imeti prednosti pred drugimi modeli (načelo nevtralnosti). |
3.7 |
EESO se strinja s pripombo Komisije v letnem pregledu rasti za leto 2016, da bi bolj prilagodljiva ureditev trgov storitev, vključno s trgi v sodelovalnem gospodarstvu, prinesla večjo produktivnost, olajšala vstop novih akterjev na trg, znižala cene storitev in zagotovila večjo izbiro za potrošnike. |
3.8 |
Zato upa, da bodo zahteve za dostop do trga za sodelovalno gospodarstvo, če obstajajo in bodo obstajale v različnih nacionalnih pravnih ureditvah, usklajene z direktivo o storitvah in bodo zagotovile: (i) enake konkurenčne pogoje za različne gospodarske subjekte v sektorjih, v katerih hkrati obstajajo konvencionalni subjekti in subjekti sodelovalnega gospodarstva, ter (ii) jasne in preproste regulativne zahteve, ki bodo spodbujale potencial za inovacije in možnosti, ki jih lahko sodelovalno gospodarstvo ponuja vse večjemu številu ljudi. |
4. Institucionalni okvir
4.1 |
Sektor sodelovalnega gospodarstva sestavljajo spletne storitve, ki jih zagotavljajo digitalne platforme, zato vsaj delno presega vezanost na določeno ozemlje, ki je značilna za klasično gospodarsko dejavnost. Zato je pomembno, da se tudi za sodelovalno gospodarstvo oblikuje ustrezen in jasen regulativni okvir, ki bo izražal splošni cilj Evropske komisije, tj. obdavčevanje prihodkov, kjer so ustvarjeni. |
4.2 |
EESO ugotavlja, da bi bila pravna varnost tako podkrepljena s pravili, v skladu s katerimi bi se štelo, da imajo družbe, ki ponujajo in spodbujajo storitve sodelovalnega gospodarstva, davčno povezavo v Evropi. Prav v zvezi s posebnostmi digitalnih podjetij se razmišlja o možnosti določitve nove oblike virtualnega sedeža podjetij, opredeljenih kot „stalna virtualna organizacija“. Gre za zanimivo opredelitev, s katero bi lahko obšli težave z določanjem sedeža tovrstnih dejavnosti, vendar sta za to potrebna poglobljen razmislek in ustrezna študija, ki bi ju bilo treba izvesti v prihodnjih letih. Tako bi lahko dejavnostim, ki se izvajajo prek digitalnega trga, določili sedež v EU in tako zagotovili, da bi bila ekonomska vrednost posla obdavčena v Evropi oziroma, bolj na splošno rečeno, tam, kjer se ustvarja vrednost. |
4.3 |
Sodelovalno gospodarstvo bi lahko delno olajšalo delo nacionalnih davčnih organov z digitalizacijo plačil prek platform za sodelovanje in popolno sledljivostjo takih plačil. Zasnova plačilnih sistemov bi subjektom v sektorju olajšala izpolnjevanje davčnih obveznosti, tako kot v Estoniji, kjer je bil postopek za prijavo prihodkov voznikov in nekaterih ponudnikov storitev poenostavljen v sodelovanju z digitalnimi platformami. |
4.4 |
EESO na splošno upa, da bo izmenjava točnih in sledljivih informacij med davčnimi organi, subjekti in platformami za sodelovanje pomagala zmanjšati upravno breme v zvezi s plačilom davkov v sektorju sodelovalnega gospodarstva in breme izvrševanja za finančne organe, pri čemer bi tehnološko okolje, v katerem potekajo posli, omogočilo enostavnejše in varnejše sodelovanje. |
5. Obdavčitev sodelovalnega gospodarstva
5.1 |
V zvezi z obdavčitvijo sodelovalnega gospodarstva je treba poudariti, da je strokovna skupina za obdavčenje v digitalnem gospodarstvu, ki jo je ustanovila Evropska komisija, v svojem poročilu z dne 28. maja 2014 sklenila, da ne bi smeli imeti posebnega davčnega režima za digitalno gospodarstvo ali podjetja, veljavna davčna pravila in modele pa bi bilo treba prilagoditi novim razmeram, pri čemer bi lahko za vodenje postopkov glede izpolnjevanja davčnih obveznosti izkoristili visoko stopnjo sledljivosti poslov, ki se izvajajo na platformah sodelovalnega gospodarstva. |
5.2 |
Novi poslovni modeli v praksi zahtevajo posebno pozornost Evropske komisije in nacionalnih davčnih organov, zlasti če imajo platforme sedež zunaj EU, da bi lahko pravično in sorazmerno porazdelili davčno obremenitev ekonomske vrednosti, ki so jo proizvedli različni akterji: ponudniki, uporabniki oziroma upravičenci in platforme za posredovanje. |
5.3 |
EESO meni, da je pri prilagajanju splošnih davčnih pravil in načel sodelovalnemu gospodarstvu potreben razumen in sorazmeren pristop. Ta bi moral subjektom ponuditi jasna in predvidljiva pravila, da ne bi nastali čezmerni stroški izpolnjevanja obveznosti, ki bi lahko ogrozili rast nedavno razvitega sektorja s svetlimi obeti za prihodnost, ki pa jih še ni mogoče v celoti predvideti ali izmeriti. |
5.4 |
Morebitne prihodnje evropske pobude glede obdavčitve poslovnih modelov digitalnega gospodarstva bi morale upoštevati različne pobude proti izogibanju davkom, ki jih je v zadnjih letih začela izvajati Evropska komisija, s čimer bi zagotovili usklajenost regulativnih ukrepov znotraj celovitega in skladnega okvira za ukrepanje. |
5.5 |
Za krepitev in razvoj evropskega notranjega trga je potrebna usklajena pobuda za obdavčitev digitalnega gospodarstva, saj je ta sektor že pomemben del evropskega gospodarstva in bo imel v prihodnjih letih še vidnejšo vlogo. |
5.5.1 |
Člena 113 in 115 Pogodbe v zvezi s tem zagotavljata trdno pravno podlago za pripravo pravil o neposrednem in posrednem obdavčenju za sodelovalno gospodarstvo, namenjenih utrjevanju notranjega trga in izboljšanju njegovega delovanja. |
5.6 |
Nekatere države članice so se odločile, da bodo v zvezi z obdavčitvijo digitalnega gospodarstva sprejele novo, zavezujočo zakonodajo, druge pa so odobrile smernice, namenjene subjektom v sektorju. Kot je že bilo poudarjeno, pa bi bila potrebna tudi pobuda za obdavčitev digitalnega gospodarstva na evropski ravni. |
5.7 |
EESO zato upa, da bi bilo mogoče na evropski ravni sprejeti zakonodajni ukrep o obdavčitvi digitalnega gospodarstva, če bi zagotovili ustrezno uskladitev in sodelovanje med državami članicami, s čimer bi okrepili notranji trg in v celoti izkoristili možnosti, ki jih ponuja digitalno gospodarstvo. |
5.8 |
Ponudniki storitev sodelovalnega gospodarstva so vsekakor zavezani davčnim obveznostim, vendar je davkoplačevalce včasih težko opredeliti, tudi zaradi dejstva, da lahko delujejo v poklicni (npr. stalno zagotavljanje storitev) ali občasni vlogi (kot dodaten zaslužek, ne da bi ta postala poklic). Poleg težav pri opredelitvi davkoplačevalcev je pogosto težko natančno opredeliti obdavčljivi prihodek. |
5.9 |
EESO v zvezi s tem meni, da je določitev minimalnih dohodkovnih pragov uporaben način odločanja, ali se neka dejavnost šteje za poklicno ali ne, vendar upa, da je določitev takih pragov upravičena z ustreznimi dokazi ali razlogi. |
5.10 |
V zvezi z novimi poslovnimi modeli je potrebno usklajevanje na ravni EU, da bi preprečili dvojno obdavčitev in davčne zlorabe. Države članice bi morale uvesti in uporabljati dobre prakse modelov obdavčitve, zlasti za podjetja, ki upravljajo in izvajajo dejavnosti za usklajevanje povpraševanja s ponudbo prek digitalnih platform. Evropska komisija mora zagotoviti uskladitev pravil, tako da z direktivo opredeli nekatera skupna pravila. |
5.11 |
EESO hkrati nacionalne finančne uprave poziva, naj objavijo smernice, da bi zagotovile jasne kazalnike za ponudnike storitev, ki poslujejo v sodelovalnem gospodarstvu. Glede na to da so ponudniki storitev pogosto posamezniki, je treba zagotoviti informacije o davčnih obveznostih, saj se pogosto ne zavedajo, da so postali zavezanci za plačilo davkov. |
5.12 |
EESO upa, da se bodo v evropski zakonodaji in nacionalnih zakonodajah predvideli mehanizmi, ki bodo spodbujali sodelovanje med subjekti sodelovalnega gospodarstva in davčnimi organi. S široko uporabo točnih in sledljivih podatkov bi to sodelovanje lahko spodbudilo poenostavitev obdavčenja in davčno preglednost ter celo omogočilo, da bi digitalne platforme za nekatere dejavnosti v sodelovanju z davčnimi organi postale „nadomestno mesto za neposredno plačilo davka“. |
5.12.1 |
Da se zagotovi pravna varnost, EESO v zvezi s tem poudarja, da je treba posebno pozornost nameniti hitremu razvoju in rasti novih poslovnih modelov, ki vzbujajo pomisleke zaradi negotovosti v davčnih zadevah in vpliva na čezmejno trgovino in naložbe, zlasti v okviru mednarodne obdavčitve (3). |
5.13 |
EESO poudarja, da bi sodelovalno gospodarstvo lahko razširilo nacionalno davčno osnovo z zagotavljanjem delovnih mest in novih virov v gospodarstvu. Da bi izkoristili to novo osnovo, bi morali nacionalni pristojni organi razviti učinkovitejše sisteme za izmenjavo informacij. Ti podatki bi lahko v povezavi z novimi tehnološkimi možnostmi pomagali zagotoviti večjo pravno varnost na davčnem področju z nižjimi stroški za ponudnike storitev in davčne organe. Na digitalni platformi sta lahko ponudnik storitve in stranka v različnih državah članicah, zato bi bilo treba to vprašanje nadalje raziskati na ravni Skupnosti, da bi ustrezno pozornost namenili čezmejnemu varstvu podatkov. |
6. DDV
6.1 |
V zvezi s tem, ali za dejavnosti sodelovalnega gospodarstva velja obveznost plačila DDV, je treba najprej razlikovati med dejavnostmi različnih novih poslovnih modelov, npr. neposrednih platform za sodelovanje, in dejavnostmi posameznih ponudnikov storitev, ki so registrirani pri takih platformah, in modelov, ki prek platform razvijajo različne dejavnosti, npr. prodajajo prostor ali podatke uporabnikov za oglaševanje. |
6.2 |
Podjetja, ki temeljijo na platformah, morajo že plačevati davek od dobička pravnih oseb. Ta podjetja zbirajo podatke o uporabniku, vsakič ko vnese iskalni niz. Te podatke lahko nato prodajo oglaševalcem in drugim zainteresiranim stranem, če pa je ustvarjena vrednost, bi bilo treba za izmenjavo podatkov obračunati DDV (zbiranje in prodaja podatkov). |
6.3 |
V zvezi z modeli, ki so usmerjeni k usklajevanju povpraševanja s ponudbo, je mogoče trditi, da se z zagotavljanjem storitve in omogočanjem posla/izmenjave med strankami in vozniki ustvarja „dodana vrednost“, zato bi bilo treba za storitev plačevati DDV. |
6.4 |
Na splošno je treba za namene DDV razlikovati med tremi vrstami primerov v zvezi z načinom plačila za zagotovljene storitve v sodelovalnem gospodarstvu: (i) primeri, v katerih se storitve zagotovijo za plačilo denarnega zneska, (ii) primeri, v katerih se za storitev ne plača denarnega zneska, ampak se zagotovi druga storitev ali nedenarno nadomestilo, in (iii) primeri, v katerih se storitev zagotovi brezplačno brez nadomestila. |
6.5 |
Pravila o DDV, ki veljajo za primer (i), je mogoče določiti na podlagi pravil in načel veljavne zakonodaje, kot jih določa Sodišče, medtem ko primer (iii) morda ne spada na področje uporabe sedanjih pravil o DDV. |
6.5.1 |
EESO v zvezi s konkretnimi primeri, ki bi lahko spadali pod točko (ii), poziva k podrobni proučitvi vprašanja, ali za dejavnosti platform za sodelovanje veljajo obveznosti plačevanja DDV ali ne. Pravni okvir na tem področju trenutno res ni jasen, zlasti glede storitev, za katere, kot je bilo že omenjeno, ni zahtevano denarno plačilo, se pa pri njihovem izvajanju uporabljajo podatki o potrošnikih in njihovih preferencah za komercialne namene. |
6.6 |
EESO meni, da je pomembno, da Komisija v akcijskem načrtu obravnava in uredi vprašanje DDV v sodelovalnem gospodarstvu, morda z uporabo poenostavljenih pravil in načel pod določenimi dohodkovnimi pragovi, kar se že izvaja v nekaterih državah, da bi omejili stroške izpolnjevanja obveznosti, zlasti za mala in srednja podjetja ter občasne ponudnike storitev. |
6.7 |
Evropska komisija in nacionalni davčni organi bi morali poleg tega spodbujati sodelovanje in usklajevanje pri uporabi pravil o DDV za sektor sodelovalnega gospodarstva. |
7. Sklepne ugotovitve
7.1 |
EESO podpira mnenje Evropskega parlamenta o evropski agendi za sodelovalno gospodarstvo, v katerem „ugotavlja, da so evropski podjetniki močno nagnjeni k ustvarjanju sodelovalnih platform v socialne namene, in priznava, da obstaja vse večje zanimanje za sodelovalno gospodarstvo na podlagi zadružnih modelov upravljanja“ (4). |
7.2 |
Zaradi posebnih značilnosti sodelovalnega gospodarstva, njegovega potenciala za inovacije in potrebe po uskladitvi davčnih pravil z eksponentno rastjo sektorja bi bilo organizirano civilno družbo smiselno vključiti v posvetovanja in analize, ki jih izvaja Evropska komisija. Njen cilj je namreč deležnike sektorja, predstavnike institucij EU in nacionalnih finančnih uprav ter predstavnike akademskih krogov pritegniti k skupnemu razmisleku o vprašanjih, povezanih z obdavčitvijo sodelovalnega gospodarstva. |
7.3 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj predlaga dodatna priporočila za boljšo izmenjavo informacij med nacionalnimi davčnimi organi in za enako davčno obravnavo ponudnikov storitev. Meni, da bi bilo potrebno dodatno mnenje, da bi podrobneje ocenili zahteve davčne politike ter učinek in rezultate obdavčitve digitalnega gospodarstva. |
7.4 |
EESO se v zvezi s pravicami delavcev in potrošnikov, ki so vključeni v sodelovalno gospodarstvo, sklicuje na mnenje o ekonomiji delitve in samourejanju (5). V zvezi s tem pa je treba opozoriti, da ima učinek sodelovalnega gospodarstva na trg dela pomembne posledice, zaradi katerih je treba nameniti posebno pozornost zaščiti delavcev, zlasti kar zadeva prispevke za socialno varnost in zdravstveno varstvo ter za sistem socialnih prejemkov. |
7.4.1 |
EESO v zvezi s tem znova poudarja, da je treba proučiti učinek sodelovalnega gospodarstva na trg dela, in opozarja, da je celovita zaščita delavcev in ponudnikov storitev cilj, ki bi ga zakonodajalca EU in nacionalni zakonodajalci morali vedno imeti pred očmi. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 303, 19.8.2016, str. 36, točka 8.2.4.
(2) Več informacij je na voljo v prispevku s Svetovnega gospodarskega foruma https://www.weforum.org/agenda/2015/08/is-data-the-new-currency/.
(3) Več informacij je na voljo v poročilu MDS/OECD o pravni varnosti na davčnem področju za zasedanje finančnih ministrov držav G-20.
(4) Poročilo o Evropski agendi za sodelovalno gospodarstvo (2017/2003(INI), 11. maj 2017.
(5) UL C 303, 19.8.2016, str. 36, točka 8.2.4.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/72 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Raba zemljišč za trajnostno proizvodnjo hrane in trajnostne ekosistemske storitve
(raziskovalno mnenje na zaprosilo estonskega predsedstva)
(2018/C 081/10)
Poročevalec: |
Roomet SÕRMUS |
Zaprosilo |
pismo predsednika vlade Republike Estonije z dne 17. 3. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Sklep predsedstva |
28. 3. 2017 |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
3. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
126/0/2 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Skupni referenčni okvir EU za varstvo tal, namenjen spremljanju napredka pri zbiranju in uporabi podatkov, bi bistveno prispeval k trajnostni rabi in varstvu kmetijskih zemljišč. Hkrati bi ga lahko uporabili za opredelitev dobre sestave tal, določitev enotne terminologije, enotnih meril za spremljanje ter prednostnih nalog in različnih političnih ukrepov za zagotavljanje dobre sestave tal. |
1.2 |
V vseh državah članicah izguba kmetijskih zemljišč zaradi degradacije tal, opuščanja zemljišč, podnebnih sprememb in urbanizacije pomeni resen problem. Zato EESO predlaga posodobitev veljavnega okvira EU, da bi v državah članicah zaščitili kmetijska zemljišča, pomembna za proizvodnjo hrane in zagotavljanje drugih ekosistemskih storitev, ter njihovo rodovitnost, obenem pa izboljšali nadzor in zagotavljali zanesljive informacije. |
1.3 |
Kmetje imajo kot lastniki in uporabniki kmetijskih zemljišč posebne naloge pri zagotavljanju ekosistemskih storitev, ki jih je treba priznati in podpirati. Tla zagotavljajo najpomembnejše ekosistemske storitve in so osnova za večji del svetovne proizvodnje hrane, potrebna pa so tudi za proizvodnjo biomase. Poleg tega shranjujejo ogljik in tako prispevajo k blaženju podnebnih sprememb. |
1.4 |
Namen posodobitve skupne kmetijske politike bi tudi v prihodnje moral biti med drugim poskrbeti za varstvo zdravja in rodovitnosti kmetijskih zemljišč in tal, kar je nujno za ohranitev in dodatno izboljšanje produktivnosti in trajnosti kmetijstva. |
1.5 |
V skladu s sporazumi o varstvu podnebja bilo treba spodbujati obstoječe in nove pobude za vzpostavitev ravnovesja v ogljikovem ciklu tal na način, ki ne bi ogrožal proizvodnje hrane. Za povečanje vsebnosti ogljika v tleh EESO predlaga, da se v ukrepe politike EU vključijo načela iz smernic za trajnostno gospodarjenje s tlemi. Med drugim je treba podpreti proizvodnjo biomase z izboljšanjem dostopa do vode in drugih dejavnikov v zvezi s tlemi (kot so struktura in prezračevanje tal, razpoložljivost hranilnih snovi, pH vrednost in biološka aktivnost tal), z okolju prijazno obdelavo zemljišč, pašništvom in trajnostnim ravnanjem s travišči, integrirano pridelavo z uporabo uveljavljenih postopkov ekološkega in konvencionalnega kmetovanja, kot so kolobarjenje, gojenje stročnic, predelava organskih odpadkov, kompostiranje ter ustvarjanje zimske rastlinske odeje za polja. S tlemi, bogatimi z ogljikom, in traviščem je treba ravnati trajnostno, da bi spodbujali sekvestracijo ogljika v tleh in v rastlinah. |
1.6 |
Države članice je treba v okviru drugega stebra SKP spodbujati, naj sprejmejo ukrepe za varstvo tal. |
1.7 |
Spodbujati je treba dodatne naložbe v okolju in podnebju prijazne tehnologije ter melioracijske sisteme, da se zagotovi trajnostna raba zemljišč in tal. |
1.8 |
Spodbujati je treba na znanju temelječe kmetovanje, tj. precizno kmetovanje in agroekološke pristope. S povezovanjem podatkov o tleh, gnojilih, pesticidih, vremenu in pridelkih bi lahko uresničili potencial preciznega kmetovanja, prijaznega do virov, tal in okolja, kar med drugim zahteva boljši dostop do primerljivih podatkov v nacionalnih zbirkah podatkov, večjo mobilnost in večjo prijaznost do uporabnika, pri čemer velja načelo, da so ustvarjeni podatki v lastništvu kmetov. Pogoj za to je, da imajo kmetje dostop do interneta in uporabljajo informacijske in komunikacijske tehnologije. |
1.9 |
Pri oblikovanju politik in odločanju na področju rabe tal je treba v večji meri upoštevati podatke o tleh. Hkrati je treba izboljšati kakovost in razpoložljivost teh podatkov, zlasti na območjih, na katerih doslej še ni bilo opravljenih dovolj raziskav. Na ravni EU se je treba dogovoriti o usklajenem spremljanju tal. |
1.10 |
V celotnem izobraževalnem sistemu je treba povečati ozaveščenost o pomenu tal. V ta namen bi morali uporabiti sodobna pedagoška sredstva in vprašanje tal vključiti v učne načrte na vseh ravneh izobraževanja. |
1.11 |
Pomembni so tudi ukrepi za ozaveščanje kmetov o pomenu tal in dobrih kmetijskih praksah. Zaradi tega je zelo pomembno sodelovanje svetovalnih služb. |
2. Uvod
2.1 |
EESO je to mnenje pripravil na zaprosilo estonskega predsedstva, njegov namen pa je poudariti ključni pomen trajnostne rabe zemljišč (1) in tal (2) pri proizvodnji hrane in zagotavljanju ekosistemskih storitev. |
2.2 |
Odbor je na zaprosilo estonskega predsedstva Sveta preučil, kako se vprašanje kmetijskih zemljišč obravnava v okviru različnih področij politike EU. Prav tako obravnava vprašanje, kaj je mogoče za trajnostno in učinkovito rabo tal, ki so nujen vir za proizvodnjo hrane in zagotavljanje preostalih ekosistemskih storitev, storiti na ravni politike in kaj lahko v ta namen storijo podjetja EU. |
2.3 |
Na ravni EU je trenutno veliko predpisov o varstvu tal. Čeprav različne politike EU prispevajo k varstvu in trajnostnemu ravnanju s kmetijskimi zemljišči, varstvo tal večinoma ni njihov glavni cilj. EESO meni, da je zdaj pravi čas za začetek razprave o tem, kako bi različne ukrepe bolje uskladili na ravni EU. |
2.4 |
Tako EU kot države članice morajo svojo politiko oblikovati na podlagi ciljev trajnostnega razvoja ZN do leta 2030 (3). Ti cilji vključujejo spodbujanje ekosistemov, boj proti dezertifikaciji, zaustavitev in preusmeritev slabšanja in degradacije tal, trajnostno ravnanje z naravnimi viri in njihovo učinkovito uporabo ter vključevanje ukrepov za blaženje podnebnih sprememb v nacionalne politike, strategije in načrtovanje. Pogoj za trajnostno kmetijstvo in proizvodnjo hrane je varstvo kmetijskih zemljišč, pa tudi trajnostna raba tal, ki predstavljajo omejen in praviloma neobnovljiv vir. |
2.5 |
Poleg tega so bile uvedene številne pobude (4) za spodbujanje trajnostnega gospodarjenja s tlemi in ozaveščanje o pomenu kmetijskih zemljišč za zanesljivo preskrbo s hrano in blažitev podnebnih sprememb. |
2.6 |
EESO opozarja tudi na načelo, ki upošteva zmogljivosti našega planeta in ki bi ga lahko uporabili za določitev okoljskih omejitev, ki jih človeštvo ne sme preseči, če ne želi škodovati okolju, ter ugotavlja, da smo tri od devetih omejitev (podnebne spremembe, izguba biotske raznovrstnosti, dušikov cikel) že prekoračili (5). Hkrati se Odbor zaveda, da je zanesljiva preskrba s hrano na svetovni ravni izziv, ki ga mora Evropa v okviru svoje globalne odgovornosti jemati resno. |
3. Ključna vprašanja glede rabe zemljišč in tal v kmetijski proizvodnji
3.1 |
V prihodnjih desetletjih se bo svetovno povpraševanje po hrani povečevalo. Posledično bo treba kmetijska zemljišča v nekaterih regijah sveta še intenzivneje obdelovati, kar bi lahko negativno vplivalo na tla in širše okolje, če raba tal ne bo potekala v skladu z okoljevarstvenimi načeli. Da bi zagotovili ustrezno preskrbo s hrano, je treba ohraniti produktivnost razpoložljivih kmetijskih površin ter njihovo rodovitnost v biološkem, kemičnem in fizikalnem smislu. |
3.2 |
V mnenju EESO o bolj trajnostnih prehranskih sistemih (6) so opisane posledice neustreznih kmetijskih praks pri proizvodnji hrane: izguba biotske raznovrstnosti, degradacija tal, onesnaževanje vode in zraka ter emisije toplogrednih plinov. Zato je treba zagotoviti, da se ti viri učinkovito in trajnostno uporabljajo, in tako zavarovati preskrbo s hrano. To mora biti tudi del celostne prehranske politike, kot je opisana v mnenju EESO o prispevku civilne družbe k oblikovanju celostne prehranske politike v EU, ki je še v pripravi. |
3.3 |
Podnebne spremembe vplivajo tudi na razpoložljivost osnovnih naravnih virov, kot sta voda in tla. Čeprav je bilo sprejetih več ukrepov za preprečevanje podnebnih sprememb, se v skladu z najbolj kakovostnimi podatki o tleh vsebnost ogljika v tleh iz leta v leto zmanjšuje. Dodatni podatki o globljih slojih bi omogočili realnejši vpogled v trende. |
3.4 |
Evropska agencija za okolje (EEA) v svojem poročilu z naslovom Evropsko okolje – stanje in obeti 2015 (7) opozarja, da so ekosistemske storitve tal, kot so proizvodnja hrane, varstvo biotske raznovrstnosti ter shranjevanje ogljika, vode in hranilnih snovi v tleh, vse bolj ogrožene. V poročilu so navedene glavne težave, ki se razlikujejo glede na posamezno regijo: erozija tal, izguba organskih snovi v tleh, onesnaženje in pozidava tal ter urbanizacija, opuščanje zemljišč in vpliv vse intenzivnejše kmetijske proizvodnje na naravne in polnaravne habitate. Med splošno priznanimi grožnjami je tudi izguba rodovitnosti tal. |
4. Vprašanja v zvezi s kmetijskimi zemljišči na različnih področjih politike EU
4.1 |
V poročilu, ki ga je naročila Evropska komisija, so analizirani ukrepi za varstvo tal v 28 državah članicah EU (8). V analizi je bilo opredeljenih 35 ukrepov EU in 671 nacionalnih ukrepov za varstvo tal. Ukrepi EU zajemajo strateške dokumente, direktive, uredbe in različne spremljevalne ukrepe. Tri četrtine nacionalnih ukrepov so predvsem zavezujoči predpisi. |
4.2 |
Raznolikost ukrepov v državah članicah je priložnost za ukrepanje na večplastnem področju varstva tal in za izboljšanje usklajevanja. Zakonodaja EU ponuja nekaj pomembnih in strogih predpisov o varstvu tal, vendar ima sistem nekaj slabosti. Nacionalne politike ne zadostujejo za odpravo vrzeli v zakonodaji EU o varstvu tal, predpisi pa se med državami razlikujejo. |
4.3 |
V sedmem okoljskem akcijskem programu EU, ki se uporablja od začetka leta 2014, je degradacija tal priznana kot resen problem. V programu je opredeljen cilj EU za leto 2020 glede zagotavljanja trajnostnega gospodarjenja s tlemi in ustreznega varstva tal ter doseganja napredka pri sanaciji onesnaženih zemljišč. EU in njene države članice so se tudi zavezale, da bodo okrepile ukrepe za preprečevanje erozije tal in izboljšanje organskih snovi v tleh. |
4.4 |
Ukrepi EU, ki se štejejo kot pomembni za varstvo tal in sorazmerno učinkoviti, so med drugim: direktiva o industrijskih emisijah, direktiva o okoljski odgovornosti in predpisi o varstvu voda (okvirna direktiva o vodah), direktiva o nitratih, sistem navzkrižne skladnosti SKP ter dobri kmetijski in okoljski pogoji. Vendar pa bi lahko stanje tal izboljšali z učinkovitejšim izvajanjem ukrepov, če bi prožno upoštevali lokalne razmere, ukrepe pa bolje usklajevali. |
4.5 |
Vprašanja v zvezi z varstvom tal bi lahko reševali tudi z različnimi oblikami finančne podpore, dostopne prek Kohezijskega sklada, Evropskega sklada za regionalni razvoj, instrumenta Life+ in pobude Obzorje 2020. |
4.6 |
Neposredna plačila v okviru prvega stebra SKP, ki pokrivajo približno 90 % kmetijskih zemljišč v rabi v EU, so pomembna gospodarska spodbuda za kmete pri njihovem odločanju o rabi zemljišč in gospodarjenju z njimi. Neposredna plačila so močno odvisna od ohranjanja dobrega kmetijskega in okoljskega stanja kmetijskih površin ter upoštevanja zahtev glede navzkrižne skladnosti in ekologizacije iz osnovnih uredb SKP. Pri tem imajo države članice nekaj manevrskega prostora. Za 30 % neposrednih plačil veljajo okoljske zahteve, katerih namen je izboljšati kakovost tal, zaščititi biotsko raznovrstnost in spodbuditi sekvestracijo ogljika (9). Zagotoviti je treba, da se koristi ekologizacije ne izničijo zaradi pretirane birokracije pri izvajanju ukrepov. |
4.7 |
Programi za razvoj podeželja v okviru drugega stebra skupne kmetijske politike državam članicam prav tako omogočajo izvajanje ukrepov EU za varstvo tal, prilagojenih lokalnim posebnostim v določeni državi članici. |
4.8 |
Tudi številne načrtovane zakonodajne pobude (kot so sveženj ukrepov za podnebne spremembe in energijo iz obnovljivih virov, uredba o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva (LULUCF), uredba o porazdelitvi prizadevanj itd.) bi lahko prispevale predloge za varstvo tal, blažitev podnebnih sprememb in prilagajanje na njihove posledice. |
4.9 |
Za vprašanja v zvezi z varstvom tal je zelo pomembna tudi posodobitev uredbe EU o gnojilih, ki se obravnava v okviru svežnja ukrepov za krožno gospodarstvo, saj bo zagotovila enostavnejšo uporabo organskih gnojil in gnojil iz odpadkov. Vendar pa reciklirani materiali, ki se uporabljajo kot izboljševalci tal ali gnojila, ne smejo vsebovati nevarnih snovi (ksenobiotikov). Čeprav so v predlogu Komisije opredeljene mejne vrednosti za koncentracije škodljivih snovi v mineralnih ali organskih gnojilih, še vedno obstaja potreba po novih, čistih tehničnih rešitvah za proizvodnjo gnojil in sredstev za izboljšanje tal, pri katerih v zvezi z rabo tal ne obstajajo pomisleki, ne da bi se pri tem zmanjšala primarna produktivnost. EESO v svojem mnenju pozdravlja pobudo Komisije in poudarja, da sta rodovitnost tal in njihovo varstvo ključna cilja v okviru pregleda te uredbe (10). |
5. Predlogi za spodbujanje trajnostne rabe tal kot ključnega vira za proizvodnjo hrane in zagotavljanje ekosistemskih storitev v Evropski uniji
5.1 |
Skupni referenčni okvir EU za varstvo tal, namenjen spremljanju napredka pri zbiranju in uporabi podatkov, bi bistveno prispeval k trajnostni rabi in varstvu kmetijskih zemljišč. Hkrati bi ga lahko uporabili za opredelitev enotne terminologije in dobre sestave tal, za določitev prednostnih nalog in meril za spremljanje ob upoštevanju različnih pogojev v zvezi s tlemi in podnebjem ter za opredelitev različnih političnih ukrepov za zagotavljanje dobre sestave tal. To je pogoj za ustrezno oceno stanja tal in sprejemanje potrebnih ukrepov. |
5.2 |
V vseh državah članicah izguba kmetijskih zemljišč zaradi degradacije tal, opuščanja zemljišč, podnebnih sprememb in urbanizacije pomeni resen problem. Kmetijska območja izginjajo, nadomeščajo pa jih umetne površine. Med letoma 2006 in 2012 je bilo v evropskih državah iz kmetijstva odvzetih približno 107 000 ha zemljišč na leto. Za gradnjo se najpogosteje uporabijo orna zemljišča in trajne njivske površine, sledijo pašniki in mešane kmetijske površine (11). Zato EESO predlaga posodobitev obstoječega okvira EU, da bi v državah članicah zaščitili kmetijska zemljišča, pomembna za proizvodnjo hrane in zagotavljanje drugih ekosistemskih storitev, in njihovo rodovitnost. V ta namen bi bilo treba poiskati več tehničnih rešitev, da bi omogočili boljši nadzor in zagotovili zanesljive informacije. |
Skupna kmetijska politika Evropske unije
5.3 |
V prihodnjem finančnem programskem obdobju bi bilo treba v okviru posodobitve SKP zagotoviti učinkovito in trajnostno ravnanje s kmetijskimi zemljišči. Med drugim bi moral biti namen še naprej skrbeti za varstvo zdravja in rodovitnosti kmetijskih zemljišč in tal, kar je nujno za ohranitev in dodatno izboljšanje produktivnosti in trajnosti kmetijstva. |
5.4 |
V okviru ukrepov za ekologizacijo iz prvega stebra SKP je treba najti boljše rešitve za izboljšanje stanja tal. Spodbujati bi bilo treba na primer kolobarjenje s stročnicami ali travami. Razprave o učinkovitosti ekologizacije se osredotočajo predvsem na vprašanja biotske raznovrstnosti, ob tem pa bi morali bolj kot doslej upoštevati tudi pozitivni vpliv stročnic na rodovitnost tal (12). |
5.5 |
Kmetijstvo ne proizvaja samo visokokakovostne hrane, temveč je pomembno tudi za biotsko raznovrstnost in odprto krajino. Prav tako je pomembno za prilagajanje na podnebne spremembe in njihovo blažitev. Javne dobrine se zagotavljajo predvsem z ukrepi za trajnostno ravnanje z naravnimi viri, ki prinaša dodano vrednost in izravnava vpliv kmetijstva na tla, vodo in biotsko raznovrstnost. |
5.6 |
Države članice je treba spodbujati, naj v okviru drugega stebra SKP sprejmejo ukrepe za varstvo tal, pri tem pa omogočiti čim večjo prožnost, da se upoštevajo lokalne razmere, različni pogoji (vključno z vrstami tal) in posebne težave. |
5.7 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj bolj kot doslej upošteva posebne predloge držav članic za izboljševanje kakovosti tal in njihovo trajnostno rabo (na primer s spodbujanjem apnenja za preprečevanje zakisljevanja tal ali s podpiranjem namakanja in izsuševanja za boj proti pomanjkanju ali višku vode). Pri ravnanju z organskimi tlemi se ne sme izključiti nobena možnost gospodarjenja, temveč je treba zagotoviti raznovrstne ukrepe za varstvo in vzdrževanje tal. |
5.8 |
Spodbujati je treba dodatne naložbe v okolju in podnebju prijazne tehnologije, da se zagotovi trajnostna raba zemljišč in tal. Za trajnostno proizvodnjo hrane bi bilo treba spodbujati na znanju temelječe kmetovanje (med drugim precizno kmetovanje in agroekološke pristope), da bi zagotovili, da se kmetijski viri uporabljajo v ustrezni količini, na ustreznem mestu in v ustreznem času. Izjemnega pomena je izboljšanje biološke aktivnosti z vnosom organskih snovi in dosego uravnoteženosti hranilnih snovi v tleh – prekomerno gnojenje zaradi morebitnega odtekanja hranil prinaša okoljska tveganja, pomanjkanje hranilnih snovi pa vodi k zmanjšanju rodovitnosti. Nadalje je treba nameniti ustrezno pozornost upoštevanju pravila minimuma (13), saj se pri pomanjkanju določene hranilne snovi (kot je na primer fosfor) poveča tveganje za pomanjkanje drugih hranilnih snovi. |
5.9 |
Živinoreja ima pomembno in pogosto ključno vlogo pri rabi zemljišč, saj prispeva h kroženju hranil, vzdrževanju rodovitnosti tal (14) in shranjevanju ogljika. V EU je veliko kmetijskih zemljišč, vključno s pašniki, primernih le za pašo živine in pridelavo trave za krmo, tako da je treba v nekaterih regijah še naprej spodbujati živinorejo, sicer bodo kmetje ta zemljišča opustili. V nekaterih delih EU je razširjena praksa, da se trajna travišča ohranjajo izključno s košnjo, kar pa z vidika proizvodnje hrane, učinkovitosti virov ali tal ne pomeni alternative za pašno kmetijstvo. Zato je treba v okviru SKP sprejeti ukrepe, ki bi zagotovili donosnost živinoreje v različnih regijah EU, in poiskati rešitve, ki omogočajo aktivno in trajnostno rabo zemljišč za proizvodnjo hrane. |
5.10 |
V nekaterih regijah EU so velika težava zastareli kmetijski drenažni sistemi. Zato je treba odslej ob upoštevanju podnebnih sprememb več pozornosti nameniti dolgoročnim naložbam v kmetijsko infrastrukturo, kot je posodobitev drenažnih sistemov, da se ohrani raba kmetijskih zemljišč za proizvodnjo hrane in ohranja rodovitnost tal. |
Raba zemljišč in ekosistemske storitve
5.11 |
V oceni ekosistemov novega tisočletja iz leta 2005 (15) je zapisano, da so ekosistemske storitve okoljske, družbene in gospodarske skupne dobrine, ki jih zagotavljajo ekosistemi. Nastajanje tal je ekosistemska storitev in pogoj za vse druge ekosistemske storitve, na primer proizvodnjo hrane. Trajnostna proizvodnja hrane torej ni mogoča brez varstva tal. |
5.12 |
Priznati je treba, da imajo kmetje ključno vlogo pri zagotavljanju ekosistemskih storitev, in jih pri tem podpirati. Tla zagotavljajo najpomembnejše ekosistemske storitve (16), saj so vir življenja za mikrobe, rastline in živali ter pomemben rezervoar biotske raznovrstnosti. Poleg tega filtrirajo in skladiščijo vodo, potrebno za rast rastlin, regulirajo poplave in shranjujejo hranilne snovi, ki jih uporabljajo rastline, sposobne pa so tudi pretvarjati toksine. Tla so osnova za večji del svetovne proizvodnje hrane, potrebna pa so tudi za proizvodnjo biomase. Poleg tega lahko shranjujejo ogljik in tako prispevajo k blaženju podnebnih sprememb. |
5.13 |
Več pozornosti je treba nameniti rabi zemljišč, saj ta vpliva na delovanje ekosistemov in s tem na zagotavljanje ekosistemskih storitev. Urbanizacija ter gradnja stavb in cest povzročata siromašenje tal, netrajnostno rabo zemljišč in razdrobljenost habitatov, kar ogroža zagotavljanje številnih ključnih ekosistemskih storitev, negativno vpliva na biotsko raznovrstnost in zmanjšuje odpornost Evrope na podnebne spremembe in naravne nesreče. Posledica pa je tudi širjenje degradacije tal in dezertifikacije (17). Za odpravo navedenih težav bi morali v večji meri upoštevati načela, opredeljena v smernicah Komisije iz leta 2012 o najboljši praksi za omejevanje, blažitev ali nadomestitev pozidave tal (18). |
5.14 |
Vprašanja v zvezi s funkcijami in ekosistemskimi storitvami tal se zelo redko obravnavajo v zakonodaji, saj trg za te storitve ne obstaja, prav tako pa jih družba ne priznava v zadostni meri. Tako je na primer v uredbi o neposrednih plačilih v okviru skupne kmetijske politike nekajkrat omenjena kakovost tal, nikjer pa nista izrecno navedena biotska raznovrstnost tal ali njihova sinergija s primarno produktivnostjo. Poleg kemičnih in fizikalnih lastnosti tal je njihova temeljna funkcija odvisna od stanja mikroorganizmov in živalskih vrst v tleh ter njihovih bioloških procesov, vključno z asimilacijo dušika, sekvestracijo ogljika, filtriranjem vode in sposobnostjo za preprečevanje uhajanja hranil. Poleg lastnosti tal je pomembno tudi zdravje kultur, da je mogoče izkoristiti celoten potencial tal za proizvodnjo hrane in asimilacijo dušika. |
5.15 |
V mnenju EESO o preoblikovanju skupne kmetijske politike (19) je omenjeno, da bi se lahko ukrepi v okviru drugega stebra SKP v zvezi z varstvom okolja in podnebja ter biotsko raznovrstnostjo v prihodnje bolj osredotočali na to, da bi kmetje zagotavljali boljše ekosistemske storitve. V zvezi s tlemi in rabo zemljišč bi se morali podporni ukrepi usmeriti predvsem k ravnanju s travišči in organskimi tlemi, da bi se spodbujala sekvestracija ogljika v tleh. Po eni strani je treba v korist zemljišč čim bolj omejiti obdelavo tal, po drugi strani pa je treba zaradi kopičenja hranil tudi neobdelane površine vsaj malo obdelovati, da se hranilne snovi premešajo v območju korenin in da se zmanjša tveganje odtekanja hranil. Tudi z zbijanjem tal se zmanjša njihova zmožnost preprečevanja odtekanja hranil. |
5.16 |
V nekaterih regijah EU bi bilo treba spodbujati preoblikovanje ornih zemljišč v travišča in zmanjševanje gostote populacije rejnih živali na traviščih ob upoštevanju najmanjše gostote živine ter podpirati ohranjanje močvirij in ukrepe za omejevanje erozije tal ter dezertifikacije v sušnih območjih. |
5.17 |
V nekaterih regijah se kmetijstvo sooča predvsem z vprašanji, kako ohraniti biotsko raznovrstnost na kmetijskih zemljiščih, dodatno spodbuditi trajnostne načine kmetovanja in povečati učinkovitost proizvodnje brez nadaljnje krepitve intenzivnosti kmetijstva. V drugih regijah je glavna potreba zmanjšanje pritiska na rabo zemljišč, tla in naravne ekosisteme. V južnih regijah je velik izziv tudi pomanjkanje vode. |
5.18 |
Pri oblikovanju in preoblikovanju skupne kmetijske politike in drugih političnih področij je treba upoštevati te vidike kmetijske proizvodnje, ki so zelo pomembni za ekosistem. |
Tla in podnebne spremembe
5.19 |
Ker so tla največji kopenski rezervoar ogljika (20), so pomembna za obvladovanje podnebnih sprememb in sekvestracijo ogljika. V mednarodnem okviru za varstvo podnebja je trajnostno gospodarjenje s tlemi omenjeno kot ključni dejavnik pri stabilizaciji in povečanju vsebnosti organskih snovi, ki prispevajo k ohranjanju funkcij tal in preprečujejo njihovo degradacijo. V skladu s Pariškim sporazumom o podnebnih spremembah bi bilo treba spodbujati obstoječe in nove pobude za vzpostavitev ravnovesja v ogljikovem ciklu tal na način, ki ne bi ogrožal proizvodnje hrane, kot je zapisano v členu 2 Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah. |
5.20 |
V skladu z načelom 9 svetovne listine o tleh (21) Organizacije združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO) vse vrste tal zagotavljajo ekosistemske storitve, ki so izjemnega pomena za uravnavanje podnebja na svetovni ravni. Za povečanje vsebnosti ogljika v tleh EESO predlaga, da se v ukrepe politike EU vključijo načela iz prostovoljnih smernic za trajnostno ravnanje s tlemi (22), ki jih je leta 2016 sprejela Organizacija Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO). Med drugim je treba podpreti proizvodnjo biomase z izboljšanjem dostopa do vode (npr. z izgradnjo namakalnih sistemov ob upoštevanju lokalnih okoljskih pogojev), omejevanjem obdelave zemljišč, pašništvom, integrirano pridelavo, ekološkim kmetovanjem, kolobarjenjem, gojenjem stročnic, predelavo organskih odpadkov, kompostiranjem in ustvarjanjem zimske rastlinske odeje za polja. S tlemi, bogatimi z ogljikom, in traviščem je treba ravnati trajnostno. |
5.21 |
Glavne pobude v zvezi s podnebnimi spremembami je treba podpreti na evropski ravni. Pri tem pa ne smemo pozabiti, da se stanje tal med državami članicami močno razlikuje, zato je treba pri obstoječih in novih ukrepih upoštevati regionalne razlike. |
Razpoložljivost podatkov o tleh in njihova uporaba
5.22 |
Za izvajanje politik, ki temeljijo na dejstvih, in načrtovanje rabe zemljišč na nacionalni, regionalni in lokalni ravni je treba pri oblikovanju politik in odločanju na področju rabe tal bolj upoštevati podatke o tleh. Souporabo podatkov je treba uskladiti ob upoštevanju lastništva podatkov v okviru dogovorjenega regulativnega okvira. |
5.23 |
Hkrati je treba izboljšati kakovost in razpoložljivost podatkov o tleh, zlasti na območjih, na katerih doslej še ni bilo opravljenih dovolj raziskav (na primer podatki o vsebnosti ogljika v tleh). Za izboljšanje razpoložljivosti podatkov je treba določiti jasne kratko- in dolgoročne cilje. |
5.24 |
Da bi se izboljšal dostop do podatkov o tleh in spodbujala njihova uporaba, je treba posodobiti karte tal in okrepiti minimalne zahteve, ki jih morajo države članice izpolnjevati v zvezi merilom teh kart. Upoštevati pa je treba tudi izzive, povezane s kartografiranjem tal v nekaterih regijah Evropske unije. |
5.25 |
Na ravni EU se je treba dogovoriti o usklajenem in rednem spremljanju tal ter uvesti omejeno število kazalnikov o spremembah stanja tal in učinkovitosti ukrepov za varstvo tal. |
5.26 |
Odločitve, ki jih morajo kmetje vsakodnevno sprejemati, niso lahke. Precizno kmetovanje, ki je prijazno do virov, tal in okolja, ne bi bilo izvedljivo brez uporabe informacijskih in komunikacijskih tehnologij. Pogoj zato je, da se pri kmetih spodbuja uporaba digitalnih rešitev, ki vključujejo različne možnosti in zagotavljajo prožnost glede na talne in podnebne značilnosti. |
5.27 |
S povezovanjem podatkov o tleh, gnojilih, pesticidih, vremenu in pridelkih bi lahko uresničili potencial preciznega kmetovanja, ki med drugim zahteva boljši dostop do podatkov v nacionalnih zbirkah podatkov, večjo mobilnost in večjo prijaznost do uporabnika. Spodbujati je treba rešitve, ki kmetom omogočajo dostop do masovnih podatkov v nacionalnih zbirkah podatkov med njihovim vsakodnevnim delom, v ta namen pa uporabljati programske rešitve javnih ali zasebnih ponudnikov, tudi v sodelovanju s svetovalnimi službami. Ponudnikom programske opreme je treba na primer na podlagi soglasja oseb, ki jih to zadeva, omogočiti enostavnejši dostop do čim bolj natančnih podatkov o kmetijskih zemljiščih in vzorcih tal. Kmetje morajo ohraniti lastništvo podatkov, ki jih ustvarijo. |
Razvoj baze znanja ter uporaba raziskav in inovacij
5.28 |
Znanost ima pomembno vlogo pri ustvarjanju novega znanja, širjenju inovacij, razvoju tehnologij in vzpostavitvi pogojev za trajnostno rabo zemljišč in tal. EESO se strinja s priporočilom iz Dunajske deklaracije o tleh (23), da bi se morala pedologija osredotočati predvsem na odnose med človeškimi dejavnostmi in tlemi ter njihove učinke na druge dele okolja. Pomembno je tudi povezovanje pedologije s sorodnimi vejami znanosti. |
5.29 |
V okviru pobude EU Obzorje 2020 so bile ustvarjene razmeroma dobre možnosti za financiranje raziskav na področju tal in proizvodnje hrane, ki jih je treba ohraniti pri pripravi 9. okvirnega programa EU za raziskave in inovacije. |
5.30 |
Poseben poudarek je treba nameniti prenosu rezultatov iz raziskav in razvoja v podjetja, saj bi s tem zagotovili, da bi se zemljišča in tla uporabljala za trajnostno proizvodnjo hrane. EESO poziva znanstvenike, kmete, svetovalce in druge deležnike, naj vzpostavijo sodelovanje na tem področju in izkoristijo možnosti, ki jih ponuja evropsko partnerstvo za inovacije. |
5.31 |
V kmetijstvu se vse bolj širi uporaba različnih biostimulantov za izboljšanje strukture tal, hranilne učinkovitosti rastlin in oskrbe z vodo, katerih namen je povečanje obsega in kakovosti pridelkov. Glede na to, da so vsaka tla edinstvena, njihova sestava pa se nenehno spreminja, je vpliv uporabe biostimulantov na biološko ravnovesje tal premalo raziskan, zato bi bile potrebne neodvisne raziskave na tem področju. |
Ozaveščanje
5.32 |
Potrebna bi bila obsežna razprava o stanju tal in možnostih za varstvo tal, ki bi zajemala širok krog zainteresiranih strani, da bi se povečala ozaveščenost kmetov, političnih nosilcev odločanja in drugih akterjev o pomenu kmetijskih zemljišč za trajnostno proizvodnjo hrane in zagotavljanje ekosistemskih storitev. Večja ozaveščenost bo pripomogla k večjim naložbam v trajnostno rabo tal in raziskave. |
5.33 |
Na vseh ravneh izobraževalnega sistema je treba ozaveščati o pomenu tal in zagotoviti možnosti za pridobivanje praktičnih izkušenj. Pri obravnavi vprašanj, povezanih z rabo in varstvom tal, bi bilo treba uporabljati sodobne učne metode. |
5.34 |
Pomembni so zlasti ukrepi za povečanje ozaveščenosti kmetov o različni sestavi tal, dobrem kmetovanju, pomenu kolobarjenja, gnojilih itd. V ta namen sta ključna sodelovanje in vključenost svetovalnih služb. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Zemljo lahko opredelimo kot del zemeljske površine, ki ni pokrit z vodo.
(2) Tla je mogoče opredeliti kot vrhnjo plast zemeljske skorje, ki jo tvorijo mineralni delci, organska snov, voda, zrak in živi organizmi. So vezni člen med zemljo, zrakom in vodo ter habitat za večino biosfere. [http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX%3A52006DC0231].
(3) http://www.un.org/sustainabledevelopment/sustainable-development-goals/
(4) Te pobude vključujejo na primer Mednarodno desetletje tal, globalno partnerstvo za tla Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo (FAO), francosko pobudo 4 ‰: tla za zanesljivo preskrbo s hrano in varstvo podnebja, evropsko državljansko pobudo People4Soil itd.
(5) J. Rockström in drugi, 2009: Planetary Boundaries: Exploring the Safe Operating Space for Humanity, Ecology and Society (Omejitve našega planeta: varen manevrski prostor za človeštvo, okolje in družbo), zvezek 14, https://www.consecol.org/vol14/iss2/art32/main.html.
(6) UL C 303, 19.8.2016, str. 64.
(7) https://www.eea.europa.eu/soer
(8) Updated Inventory and Assessment of Soil Protection Policy Instruments in EU Member States (Posodobljen pregled in ocena političnih instrumentov za varstvo tal v državah članicah EU), http://ecologic.eu/14567.
(9) https://ec.europa.eu/agriculture/direct-support/greening_sl
(10) Mnenje EESO o gnojilih (UL C 389, 21.10.2016, str. 80).
(11) https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/indicators/land-take-2/assessment-1
(12) Bakterije Rhizobium, ki so aktivne v koreninskih vozlih številnih vrst stročnic (detelja, medena detelja, volčji bob, grah, fižol itd.), so najpomembnejši organizmi, ki prispevajo k asimilaciji dušika, kar je zelo pomembno za vzdrževanje rodovitnosti tal.
(13) https://en.wikipedia.org/wiki/Liebig%27s_law_of_the_minimum
(14) Mnenje EESO o bolj trajnostnih prehranskih sistemih (UL C 303, 19.8.2016, str. 64).
(15) http://www.millenniumassessment.org/en/index.html
(16) http://www.iuss.org/index.php?article_id=588
(17) https://www.eea.europa.eu/soer-2015/synthesis/report/3-naturalcapital
(18) http://ec.europa.eu/environment/soil/pdf/guidelines/SL%20-%20Sealing%20Guidelines.pdf
(19) UL C 288, 31.8.2017, str. 10.
(20) V tleh je shranjeno dvakrat toliko ogljika kot v ozračju in trikrat toliko kot v rastlinstvu v obdobju rasti.
(21) http://www.fao.org/soils-2015/news/news-detail/en/c/293552/
(22) http://www.fao.org/documents/card/en/c/5544358d-f11f-4e9f-90ef-a37c3bf52db7/
(23) http://www.iuss.org/index.php?article_id=588
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/81 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Nadzor uporabe zakonodaje EU
(pregled, ki ga izvaja Evropsko računsko sodišče)
(mnenje na lastno pobudo)
(2018/C 081/11)
Poročevalci: |
Bernd DITTMANN, Denis MEYNENT in Ronny LANNOO |
Sklep predsedstva |
30. 5. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(2) poslovnika |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
176/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO opozarja, da so za pripravo ustrezne zakonodaje, ki omogoča doseganje ciljev iz člena 3 PEU, pomembni načela pravočasne izvedbe, subsidiarnosti in sorazmernosti, previdnostno načelo, načelo predvidljivosti, načelo najprej pomisli na male, zunanja razsežnost konkurenčnosti in preskus notranjega trga. |
1.2 |
Evropska zakonodaja mora biti vedno namenjena oblikovanju pravnega okvira, ki bo podjetjem in državljanom omogočil, da izkoristijo prednosti notranjega trga in se izognejo nepotrebnim upravnim bremenom. EESO zato meni, da je izjemno pomembno nadzorovati uporabo zakonodaje na terenu. Odbor ravno tako podpira zakonodajo, ki je prilagodljiva. Ugotavlja, da mora biti prilagodljiva ne le njena vsebina, temveč tudi sam zakonodajni postopek, saj je lahko le tako skladen s potrebami podjetij in državljanov. |
1.3 |
Zato meni, da je treba uporabo prava Evropske unije upoštevati že na začetku zakonodajnega cikla, ko se izvajajo ocene učinka, in da je treba evropski ekosistem na tem področju še naprej razvijati. |
1.4 |
EESO kljub temu poudarja, da boljše pravno urejanje ni nadomestilo za politične odločitve in nikakor ne more privesti do deregulacije niti znižati raven socialne zaščite, varstva okolja in temeljnih pravic. |
1.5 |
Večina težav z uporabo in izvajanjem prava Evropske unije izhaja iz pomanjkljivega prenosa direktiv v nacionalno zakonodajo. Tudi EESO se v svojih mnenjih na splošno bolj zavzema za uporabo uredb kot direktiv. |
1.6 |
EESO meni, da je bistvenega pomena izboljšati postopek posvetovanja Komisije z deležniki, če želimo, da bodo lahko države članice in deležniki zakonodajo enostavno izvajali. |
1.7 |
EESO meni, da lahko k temu koristno prispeva kot posrednik med zakonodajalcema in uporabniki zakonodaje EU. Tudi EESO nenehno prilagaja svoj način dela. Tako je pred kratkim sklenil, da se s svojimi naknadnimi ocenami pravnega reda Unije aktivno vključi v ocenjevanje zakonodajnega cikla. |
2. Uvod
2.1 |
Pietro Russo, član Evropskega računskega sodišča (ERS), je 21. decembra 2016 v pismu podpredsednika EESO, Michaela Smytha, obvestil, da bo Sodišče na upravni ravni navezalo stike zaradi začetka panoramskega pregleda nadzora uporabe zakonodaje EU, ki ga v skladu s svojimi obveznostmi izvaja Evropska komisija. Pregled, ki ga zahteva ERS, temelji na členu 17(1) Pogodbe o Evropski uniji, v skladu s katerim „Komisija spodbuja splošni interes Unije in v ta namen sprejema ustrezne pobude. Skrbi za uporabo Pogodb in ukrepov, ki jih institucije sprejmejo na njuni podlagi. Skrbi za uporabo prava Unije pod nadzorom Sodišča Evropske unije […]“. |
2.2 |
Član Sodišča Leo Brincat je 3. maja 2017 generalnem sekretarju EESO izročil dokument s tremi sklopi vprašanj. |
2.3 |
Generalni sekretar je zaradi političnega pomena te zadeve s tem seznanil predsedstvo, ki je nato sklenilo ustanoviti tričlansko ad hoc skupino, zadolženo, da v skladu s členom 29(2) poslovnika EESO pripravi odgovor v obliki mnenja na lastno pobudo. Ko bo Sodišče prejelo prispevek EESO, ga bo vključilo s svoje poročilo, ki bo predvidoma objavljeno maja 2018. |
2.4 |
ERS pravzaprav želi izvedeti, ali EESO meni, da se Evropska komisija z ukrepi, namenjenimi zagotavljanju spoštovanja prava EU, odziva na skrbi evropskih državljanov. ERS se želi seznaniti s tistimi konkretnimi vidiki nadzora uporabe zakonodaje, na katere je EESO še posebej pozoren. |
3. Vprašanja Sodišča
3.1 |
ERS je pripravil tri sklope vprašanj, na podlagi katerih se želi seznaniti s stališčem EESO o:
|
3.2 |
To mnenje podaja odgovore, ki temeljijo na stališčih iz številnih mnenj EESO, vendar ni izčrpno (2). |
4. Splošne ugotovitve
4.1 |
Cilji Unije so navedeni v členu 3 PEU. Unija si zlasti „[prizadeva] za trajnostni razvoj Evrope, ki temelji na uravnoteženi gospodarski rasti […], za visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek, ter za visoko raven varstva in izboljšanje kakovosti okolja. […] Spodbuja ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo ter solidarnost med državami članicami.“ |
4.2 |
EESO zato opozarja, da so za pripravo ustrezne zakonodaje, ki omogoča doseganje zgoraj navedenih ciljev, pomembna že opredeljena načela. Med drugim gre za načela pravočasne izvedbe, subsidiarnosti in sorazmernosti, previdnostno načelo, načelo predvidljivosti, načelo najprej pomisli na male, zunanjo razsežnost konkurenčnosti in preskus notranjega trga (3). |
5. Posebne ugotovitve
5.1 |
Glavne pobude, ki jih je začela izvajati Evropska komisija, da bi poskrbela za boljšo uporabo prava EU (boljša priprava zakonodaje (4) in pravo EU: z boljšo uporabo do boljših rezultatov (5)) |
5.1.1 |
EESO se z vprašanjem boljše priprave zakonodaje ukvarja že dolgo časa in mu je tudi namenil večje število mnenj in informativnih poročil (6), kakor tudi številne razprave, seminarje, študije in posvetovanja (7). |
5.1.2 |
V zvezi z uporabo načel programa za boljšo pripravo zakonodaje EESO meni, da pravno urejanje samo po sebi ni ovira, temveč je bistveno za uresničevanje ciljev Pogodbe. Odbor zato veseli, da je podpredsednik Timmermans večkrat spomnil, da program REFIT ne more imeti za posledico deregulacije ali slabitve socialne zaščite ter varstva okolja in temeljnih pravic (8). |
5.1.3 |
EESO meni, da je boljše in pametno pravno urejanje skupna naloga vseh evropskih institucij in držav članic v korist državljanov, podjetij, potrošnikov in delojemalcev. Kljub temu poudarja, da boljše pravno urejanje ni nadomestilo za politične odločitve. |
5.1.4 |
Tako je EESO v mnenju (9) o sporočilu o boljšem pravnem urejanju:
|
5.1.5 |
EESO je poleg tega s tem, da je sprejel povabilo Komisije k sodelovanju v platformi REFIT in podal predloge za boljše delovanje te platforme (10), pokazal, da si prizadeva za takšen pravni okvir Unije, ki bi podjetjem in državljanom omogočil, da izkoristijo prednosti notranjega trga in se izognejo nepotrebnim upravnim bremenom. |
5.1.6 |
EESO je s sodelovanjem v skupini deležnikov platforme REFIT dejavno prispeval k pripravi večjega števila mnenj te platforme, ki so bila takrat in so še vedno upoštevana v letnem delovnem programu Komisije. Prednostne naloge EESO so bile določene na podlagi prispevka strokovnih skupin in so med drugim vključevale predlog poenostavitve v zvezi s prekrivanjem in ponavljajočimi se zahtevami različnih pravnih aktov Unije ter potrebo po jasnih in popolnih evropskih standardih za gradbene proizvode (uredba o gradbenih proizvodih). Odbor je ravno tako pomagal pripraviti izčrpen seznam predlogov za izboljšanje mehanizma Evropske komisije za posvetovanje z deležniki, ki bo pripomogel k sedanji reviziji smernic in nabora orodij za boljše pravno urejanje. |
5.2 |
Glavne teme, povezane z boljšo uporabo prava EU (uporaba prava, preglednost in ozaveščanjem javnosti) |
5.2.1 Uporaba prava
5.2.1.1 |
EESO nenehno prilagaja svoj način dela, da bi lahko pomagal ocenjevati kakovost uporabe prava EU. Pred manj kot dvema letoma je sklenil, da se s svojimi naknadnimi ocenami pravnega reda Unije aktivno vključi v ocenjevanje zakonodajnega cikla. |
5.2.1.2 |
EESO meni (11), da je treba uporabo prava Evropske unije upoštevati že na začetku zakonodajnega cikla, ko se izvajajo ocene učinka. Kljub dosedanjemu napredku je treba evropski ekosistem na področju ocen učinka še naprej razvijati. EESO predlaga več smernic za izboljšave, da bi se povečala kakovost ocen učinka, med drugim pregledne, dostopne in pluralne razpisne pogoje za ocene učinka, razširitev evropskega registra ocen učinka, oblikovanje kvalitativnega pristopa in oblikovanje konvergentnega metodološkega pristopa na ravni raziskovalne matrike za ocene učinke, ki bi se uporabljal v različnih evropskih institucijah. Tudi EESO bi moral v prihodnosti analizirati nekatere ocene učinka (v zvezi s temami, o katerih ima institucija trdno stališče), pregledovati metodološke vidike in dajati mnenje o morebitnem upoštevanju gospodarskih, socialnih, okoljskih in teritorialnih razsežnosti v končnih fazah zakonodajnega cikla. To delo bi lahko tudi olajšalo pripravo morebitnih svetovalnih mnenj EESO o zakonodajnih projektih, pripravljenih na podlagi teh ocen učinka. |
5.2.1.3 |
EESO meni (12), da mora biti evropska zakonodaja vedno namenjena oblikovanju pravnega okvira, ki bo podjetjem in državljanom omogočil, da izkoristijo prednosti notranjega trga in se izognejo nepotrebnim upravnim bremenom. EESO zato meni, da je izjemno pomembno izvajati nadzor uporabe na terenu. Odbor ravno tako podpira zakonodajo, ki je prilagodljiva. |
5.2.1.4 |
Evropska zakonodaja mora zvesto slediti svojemu cilju in vedno biti skladna s cilji Pogodbe, z vidika prenosa v nacionalno zakonodajo pa mora biti prožna (13). EESO se zato zavzema za pojasnitev načel subsidiarnosti in sorazmernosti. |
5.2.1.5 |
EESO poleg tega ugotavlja, da mora biti prilagodljiva ne le vsebina zakonodaje, temveč tudi sam zakonodajni postopek, saj je lahko le tako skladen s potrebami podjetij in državljanov (14). V tej zvezi se EESO zavzema (15) za:
|
5.2.1.6 |
Večina težav z uporabo in izvajanjem prava EU izhaja iz pomanjkljivega prenosa direktiv v nacionalno zakonodajo. Tudi EESO se v svojih mnenjih na splošno bolj zavzema za uporabo uredb kot direktiv (16). |
5.2.1.7 |
Ravno tako je Komisija v povezavi s programom REFIT napovedala, da bi bilo treba opraviti posvetovanje o ocenah, pregledih ustreznosti ter pripravi delegiranih in izvedbenih aktov. Komisija bi morala tudi bolj upoštevati mnenja svojega Odbora za regulativni nadzor, ki je zdaj pristojen tudi za naknadne ocene. |
5.2.1.8 |
EESO meni, da je izboljšanje postopka, po katerem se Komisija posvetuje z deležniki, bistvenega pomena za pripravo zakonodaje, ki jo bodo lahko države članice in deležniki enostavno izvajali. Zato je že oblikoval predloge, da bi strukturirano izboljšal postopek posvetovanja in poskrbel za njegovo spremljanje (17). |
5.2.1.9 |
EESO je že izrazil razočaranje, ker v ukrepih programa za boljšo pripravo zakonodaje niso zadostno upoštevane vloga, funkcija in reprezentativnost Odbora, kot so določene s Pogodbami, ter tako niso izkoriščene možnosti, ki jih ponujajo člani Odbora s svojim strokovnim znanjem in poznavanjem problematike, pa tudi ne možnosti, ki izhajajo iz nalog EESO. Sodelovanje EESO v platformi REFIT (faza naknadne obravnave) žal ne odraža zadovoljivo njegovih nalog in odgovornosti za krepitev demokratične legitimnosti in učinkovitosti institucij (18). |
5.2.1.10 |
EESO meni, da je uporaba pravnega reda EU pogosto zaznamovana s premajhno politično voljo nacionalnih oblasti za upoštevanje pravil in zagotavljanje skladnosti s pravili, ki veljajo za „tujke“ v nacionalni zakonodaji in nacionalnih običajih, ter z vztrajnim nagibanjem k dodajanju novih, nepotrebnih regulativnih mehanizmov k pravilom EU ali odbiranju le nekaterih delov teh pravil (19). |
5.2.1.11 |
EESO na koncu meni, da je sistem EU Pilot (neformalni dialog med Komisijo in državami članicami zaradi nespoštovanja prava EU pred začetkom uradnega postopka za ugotavljanje kršitev) še en korak v pravo smer, vendar je treba njegovo delovanje še oceniti. Obenem ta sistem ne bi smel nadomeščati postopka za ugotavljanje kršitev. |
5.2.2 Preglednost
5.2.2.1 |
EESO meni (20), da bi morala biti vsa zakonodaja rezultat javnih političnih razprav. Mnenja je tudi, da bi bilo treba evropski zakonodajni postopek ponovno proučiti v okviru Lizbonske pogodbe in po potrebi v okviru nove pogodbe, da bi evropske politike dosegale boljše rezultate. EESO želi poudariti kakovost, legitimnost, preglednost in vključujočo naravo zakonodaje. |
5.2.2.2 |
Zasedanja sestav Sveta, ki delujejo na podlagi kvalificirane večine, bi morala biti javna, s čimer bi dosegli večjo preglednost in demokratičnost. EESO meni, da se lahko pospešen zakonodajni postopek v okviru trialoga uporablja samo v nujnih primerih, kar je tudi v skladu z določbami Pogodb (21). |
5.2.2.3 |
V nasprotju s sejami odborov Evropskega parlamenta tristranska srečanja niso niti pregledna niti dostopna. Omejitev zakonodajnega postopka na eno samo obravnavo pomeni omejitev sodelovanja civilne družbe (22). |
5.2.2.4 |
Evropski parlament in organe, kot sta Evropski odbor regij (OR) in EESO, je treba bolj vključiti v cikel evropskega semestra (23). |
5.2.2.5 |
Evropska komisija bi morala zagotoviti večjo preglednost sprejemanja odločitev v zvezi z delegiranimi akti (glej člen 290 PDEU), kar je Odbor že večkrat izpostavil (24). |
5.2.2.6 |
Poleg tega vse večje število agend in programov (boljša priprava zakonodaje, pametna pravna ureditev, najprej pomisli na male itd.) povzroča zmedo. Treba bi bilo pojasniti, kakšna je hierarhična razvrstitev teh programov in projektov ter njihova medsebojna povezava, da bo javnost vedela, komu so namenjeni (25). |
5.2.2.7 |
Odbor je zaradi preglednosti in legitimnosti pozval (26), naj se posvetovanje Komisije izvaja brez poseganja v strukturirani civilni dialog (člen 11(2) PEU) ali v posvetovanje, ki poteka v točno določenih okvirih, kot je posvetovanje s socialnimi partnerji v okviru socialnega dialoga (člen 154 PDEU), ali posvetovanje s posvetovalnimi organi, kot je EESO (člen 304 PDEU). |
5.2.3 Ozaveščanje javnosti
5.2.3.1 |
Treba je okrepiti in izboljšati komunikacijo z javnostjo. S komunikacijo se povečuje zanimanje in s tem razumevanje. Tako imenovani nov pogled na Evropo bi moral izhajati iz strategije za komuniciranje in poenostavitev, ki bi uživala podporo tako Komisije kot držav članic. Zato je vredno ponoviti poudarke, ki jih je EESO navedel v mnenju o Aktu za enotni trg, in sicer, da imajo politične stranke, mediji, izobraževalne ustanove in vse udeležene strani zgodovinsko odgovornost za to, da se bo EU zmožna uspešno soočati z izzivi globaliziranega sveta na podlagi vrednot, ki so bile doslej značilnost naših socialnih tržnih gospodarstev (27). |
5.2.3.2 |
Podporne mreže, ki jih je vzpostavila Komisija, so še vedno preslabo poznane. To zlasti velja za SOLVIT, katerega cilj je pomagati državljanom in podjetjem EU, kadar javni organ druge države članice ne spoštuje njihovih pravic. EESO pozdravlja pobudo Komisije, s katero želi ta bolj promovirati to mrežo. |
5.2.3.3 |
Ena od možnosti (28) bi bila, da bi se Komisija v zvezi s kršitvami v večji meri oprla na javno obveščanje, saj so nenazadnje vlade držav članic tiste, ki pravno ureditev prenašajo napačno, prepozno ali pa je sploh ne. Poleg tega so one tiste, ki so se v Svetu strinjale s to pravno ureditvijo. Države članice so tudi odgovorne za splošno pomanjkljivo izvajanje pravnega reda EU, ki je vsako leto ugotovljeno v poročilih o uporabi prava Unije. Komisija bi morala poleg tega sistematično preverjati, kateri ukrepi so nujno potrebni za temeljno spremembo sedanjega stanja ter upoštevati predhodne predloge EESO (29) v zvezi s tem. |
5.3 |
Glavne pristojnosti Komisije v zvezi z boljšo uporabo prava EU (nadzor uporabe prava EU (30) in spoštovanje tega prava v državah članicah) |
5.3.1 |
EESO se brez dvoma zanima za vprašanje nadzora uporabe prava EU, zato ga je obravnaval v posebnih mnenjih (31). Obravnaval ga je tudi v mnenjih o drugih temah (pametna pravna ureditev, boljša priprava zakonodaje, REFIT itd.) in na posvetovanjih in seminarjih na to temo (zlasti v okviru opazovalne skupine za enotni trg). |
5.3.2 |
EESO je zato večkrat pozval Komisijo, naj mu pošlje svoje letno poročilo, da bo nanj podal mnenje, s čimer bi bilo mogoče upoštevati vidik organizirane civilne družbe v zvezi z izvajanjem zakonodaje EU in tako podpreti uporabo prava v EU (32). |
5.3.3 |
EESO meni, da lahko ima kot posrednik med zakonodajalcema in uporabniki zakonodaje EU koristno vlogo. Lahko denimo da poseben doprinos k samoiniciativnemu poročilu Evropskega parlamenta o letnem poročilu o izvajanju zakonodaje EU v državah članicah s poudarkom na elementih, ki so jih države članice dodale med prenosom (33). |
5.3.4 |
EESO je poleg tega predlagal (34) ukrepe za izboljšanje prenosa direktiv v nacionalno zakonodajo, zlasti naslednje:
|
5.3.5 |
EESO ravno tako meni, da bi bilo spremljanje evropskih zadev v državah članicah zelo koristno za Komisijo in bi pripomoglo h kakovosti njenega dela (35). |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Glej Poročilo Komisije – Spremljanje uporabe prava Evropske unije – Letno poročilo 2015 [COM(2016) 463 final].
(2) UL C 132, 3.5.2011, str. 47, UL C 18, 19.1.2011, str. 100, UL C 277, 17.11.2009, str. 6, UL C 248, 25.8.2011, str. 87, UL C 24, 31.1.2006, str. 52, UL C 325, 30.12.2006, str. 3, UL C 43, 15.2.2012, str. 14, UL C 230, 14.7.2015, str. 66, UL C 383, 17.11.2015, str. 57, UL C 13, 15.1.2016, str. 192, UL C 303, 19.8.2016, str. 45, UL C 487, 28.12.2016, str. 51.
(3) UL C 487, 28.12.2016, str. 51 (točka 2.14).
(4) COM(2016) 615 final.
(5) UL C 18, 19.1.2017, str. 10.
(6) Glej zlasti mnenja Boljše pravno urejanje (poročevalec: g. Dittmann, UL C 13, 15.1.2016, str. 192), Ocena posvetovanja Evropske komisije z deležniki (poročevalec: g. Lannoo, UL C 383, 17.11.2015, str. 57), Program ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT) (poročevalec: g. Meynent, UL C 303, 19.8.2016, str. 45), Boljša priprava zakonodaje: izvedbeni in delegirani akti (informativno poročilo še ni objavljeno v Uradnem listu, poročevalec: g. Pegado Liz).
(7) Kot primer naj navedemo evropski dan potrošnikov 2016 na temo Kako poskrbeti za boljše pravno urejanje za potrošnike?, razpravo s podpredsednikom Timmermansom na plenarnem zasedanju 18. marca 2017, študijo z naslovom Uresničevanje cilja boljša priprava zakonodaje – učinek Stoiberjevega poročila in tudi dan civilne družbe 2015 na temo Civilni dialog: sredstvo za boljšo pripravo zakonodaje v javnem interesu.
(8) UL C 303, 19.8.2016, str. 45 (točka 2.2).
(9) UL C 13, 15.1.2016, str. 192.
(10) UL C 303, 19.8.2016, str. 45 (točka 2.12.1).
(11) UL C 434, 15.12.2017, str. 11 (točka 4.6.1).
(12) UL C 487, 28.12.2016, str. 51 (točka 1.7).
(13) Prav tam (točka 1.11).
(14) Prav tam (točka 2.7).
(15) UL C 248, 25.8.2011, str. 87 (točka 3.6).
(16) UL C 204, 9.8.2008, str. 9 (točka 2.1).
(17) UL C 383, 17.11.2015, str. 57.
(18) UL C 13, 15.1.2016, str. 192 (točka 2.6).
(19) UL C 18, 19.1.2011, str. 100 (točka 3.5).
(20) UL C 487, 28.12.2016, str. 51 (točki 1.9 in 2.6).
(21) Prav tam (točka 3.11).
(22) Prav tam (točka 3.15).
(23) Prav tam (točka 3.16).
(24) Prav tam (točka 3.17).
(25) UL C 230, 14.7.2015, str. 66 (točka 5.2).
(26) UL C 383, 17.11.2015, str. 57 (točka 2.1.2).
(27) UL C 132, 3.5.2011, str. 47 (točka 1.7).
(28) UL C 13, 15.1.2016, str. 192 (točka 4.4.9).
(29) UL C 230, 14.7.2015, str. 66.
(30) COM(2016) 463 final.
(31) UL C 204, 9.8.2008, str. 9 in UL C 347, 18.12.2010, str. 62.
(32) UL C 347, 18.12.2010, str. 62 (točka 1.10).
(33) UL C 303, 19.8.2016, str. 45 (točka 3.2.4).
(34) UL C 204, 9.8.2008, str. 9 (točka 5).
(35) UL C 325, 30.12.2006, str. 3 (točka 6.1.13).
III Pripravljalni akti
EVROPSKI EKONOMSKO-SOCIALNI ODBOR
529. plenarno zasedanje EESO – 18. in 19. oktober 2017
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/88 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sveženj o skladnosti
(a) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Akcijski načrt za krepitev mreže SOLVIT: zagotovitev prednosti enotnega trga državljanom in podjetjem
(COM(2017) 255 final – SWD(2017) 210 final)
(b) Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi enotnega digitalnega portala za zagotavljanje informacij in postopkov ter služb za pomoč in reševanje težav ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1024/2012
(COM(2017) 256 final – 2017/0086 (COD))
(c) Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi pogojev in postopka za zahteve po podatkih na področju notranjega trga, kmetijstva in ribištva (razen ohranjanja morskih bioloških virov), prometa, okolja in energetike, ki jih Komisija pošlje podjetjem in združenjem podjetij
(COM(2017) 257 final – 2017/0087 (COD))
(2018/C 081/12)
Poročevalec: |
Bernardo HERNÁNDEZ BATALLER |
Zaprosilo |
|
||||||
Pravna podlaga |
|
||||||
|
|
||||||
Pristojnost |
strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo |
||||||
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
4. 10. 2017 |
||||||
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
||||||
Plenarno zasedanje št. |
529 |
||||||
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
184/0/5 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) odobrava načrte Evropske komisije, da bo ustvarila kulturo izpolnjevanja pravil in pametnega izvajanja enotnega trga, saj ta osebam, ki želijo živeti in delati v drugi državi članici, ter podjetjem, ki želijo razširiti svoje trge, ponuja številne možnosti. |
1.2 |
EESO podpira akcijski načrt Komisije za krepitev kakovosti in učinkovitosti mreže SOLVIT. Komisiji priporoča tudi, naj v tesnem sodelovanju z vsemi organizacijami civilne družbe okrepi seznanjanje z njenim obstojem, da bodo imele večje koristi od ponudbe storitev mreže SOLVIT, ki bi jo morala podjetja v okviru ekonomskih svoboščin enotnega trga bolje izkoristiti, zato je pomembno, da se to orodje okrepi. |
1.3 |
EESO podpira pobudo iz predloga uredbe o enotnem digitalnem portalu, ki bo državljanom in podjetjem omogočil preprost dostop do izčrpnih informacij. Meni, da je pozitivno, da bo imel portal dostop do podatkov, postopkov in služb za pomoč in učinkovito reševanje težav na podlagi uporabe načel „samo enkrat“ in „celovit pristop k upravi“. |
1.4 |
Kar zadeva predlog uredbe o določitvi pogojev in postopka za zahteve po podatkih, imajo različne organizacije civilne družbe različna mnenja, saj ga nekateri subjekti podpirajo, medtem ko drugi, na primer organizacije delodajalcev, izražajo resno zaskrbljenost. Če bo predlog uredbe sprejet v takšni obliki, EESO poziva Komisijo, naj to orodje uporablja čim bolj sorazmerno, kadar bo to potrebno v primerih s pomembno čezmejno razsežnostjo, in ob spoštovanju temeljnih pravic zadevnih oseb, zlasti ko gre za varstvo zaupnih podatkov. Kar zadeva informacije, ki jih ima Komisija na voljo za obravnavo ovir na enotnem trgu, obstaja že veliko informacijskih kanalov, ki bi jih lahko bolje in bolj sistematično izkoristili za prepoznavanje ovir na enotnem trgu, vključno z neskladnostjo z zakonodajo EU. EESO v vsakem primeru pričakuje, da bo v roku petih let obvezno opravljena ocena delovanja uredbe. |
1.5 |
EESO spodbuja države članice EU, naj bolj napredujejo na področju e-upravljanja, zlasti v zvezi s priznavanjem elektronske identifikacije in tujih osebnih dokumentov, saj ocena storitev, ki so na voljo, ni najboljša. |
1.6 |
EESO poziva Komisijo, naj v postopek vključi civilno družbo ter izkoristi njena prizadevanja in rezultate njenega dela kot sredstvo za ocenjevanje razmer na notranjem trgu EU. Organizacije, ki sestavljajo EESO, imajo vsekakor dovolj izkušenj, sredstev in zmogljivosti za sodelovanje v zvezi z mrežo SOLVIT, namenjeno krepitvi dejavnosti za njeno promocijo in spremljanju njene kakovosti pri predlogu enotnega digitalnega portala. Ob vsem tem je treba še naprej prispevati tudi k izvajanju ocen, ki se bodo izkazale za potrebne. |
2. Predlogi Komisije
2.1 |
Evropski parlament, Svet in Evropska komisija so v skupni izjavi o zakonodajnih prednostnih nalogah EU za leto 2017, objavljeni 13. decembra 2016, ponovno poudarili svojo zavezo, da bodo spodbujali pravilno uporabo veljavne zakonodaje. Komisija je istega dne predstavila svoje sporočilo Pravo EU: z boljšo uporabo do boljših rezultatov, v katerem je določeno, kako bo okrepila svoja prizadevanja za zagotavljanje uporabe zakonodaje EU v korist vseh. Zlasti v strategiji za enotni trg je določenih deset prednostnih nalog Komisije za vzpostavitev kulture izpolnjevanja pravil enotnega trga s posebnim poudarkom na krepitvi mreže SOLVIT. |
2.2 |
SOLVIT trenutno (1) obstaja kot mreža centrov, ki so jih ustanovile države članice (+ EGP) v okviru svojih nacionalnih uprav, da bi omogočile hitro in neformalno sredstvo za reševanje težav posameznikov in podjetij pri uveljavljanju njihovih pravic na notranjem trgu. |
2.2.1 |
Primer mreže SOLVIT je vsak čezmejni problem, ki ga povzroči morebitna kršitev prava Unije, ki velja za notranji trg, s strani javnega organa, pod pogojem, da ni predmet sodnega postopka na nacionalni ravni ali ravni EU. |
2.2.2 |
Mreža SOLVIT je del nacionalne uprave in njeno delovanje je povsem neformalnega značaja. V naslednjih primerih ne more posredovati:
|
2.3 |
T. i. sveženj o skladnosti Komisije sestavljajo naslednji dokumenti: |
2.4 |
Akcijski načrt za krepitev mreže SOLVIT (2) |
2.4.1 |
Komisija se skupaj z državami članicami zavezuje k uvedbi novih ukrepov za krepitev strateške vloge mreže SOLVIT, da bi dosegli boljše delovanje enotnega trga v praksi za državljane in podjetja. |
2.4.2 |
Dopolnjuje cilje evropskega stebra socialnih pravic in sorodnih pobud ter zrcali spodbujanje socialne pravičnosti in enakih možnosti v Uniji kot prednostne naloge Komisije. |
2.4.3 |
Cilj sporočila je spodbujanje mreže SOLVIT na tri načine:
|
2.4.4 |
Na splošno bo z bolj strateško usmerjenimi dejavnostmi za promocijo mreže SOLVIT in razvojem bolj strukturiranega sodelovanja s posredniškimi organizacijami in zadevnimi mrežami mogoče okrepiti vlogo mreže SOLVIT pri prizadevanjih za zagotovitev uporabnih ugotovitev in dokazov o delovanju enotnega trga v praksi. Na voljo bo večji nabor primerov, kar bo vključevalo več podjetij. |
2.4.5 |
Komisija bo v skladu z akcijskim načrtom za e-upravo preučila izvedljivost načela „samo enkrat“. To bi preprečevalo, da bi bili državljani in podjetja, ki bi prvič želeli vložiti pritožbo pri Komisiji, potem ko njihov primer ni bil rešen, primorani ponovno predložiti vse informacije, ki jih SOLVIT že ima. |
2.5 |
Predlog uredbe o vzpostavitvi enotnega digitalnega portala (3) |
2.5.1 |
Predlog uredbe določa okvirna pravila za vzpostavitev in delovanje enotnega digitalnega portala, ki bo državljanom in podjetjem zagotavljal preprost dostop do kakovostnih in izčrpnih informacij, učinkovitih služb za pomoč in reševanje težav ter učinkovitih postopkov v zvezi z nacionalno zakonodajo in zakonodajo Unije, ki se uporablja za državljane in podjetja, ki uveljavljajo ali želijo uveljaviti svoje pravice, povezane s pravom Unije, na področju notranjega trga. |
2.5.2 |
Njegov namen je tudi lažja uporaba postopkov za uporabnike iz drugih držav članic, prav tako pa podpira izvajanje načela „samo enkrat“ in določa pravila za obveščanje o ovirah na notranjem trgu z zbiranjem mnenj uporabnikov, obvestil o delovanju notranjega trga in statističnih podatkov o službah, ki so vključene v portal. |
2.5.3 |
Priloge k temu predlogu vsebujejo seznam trinajstih temeljnih postopkov za državljane in podjetja, ki se preselijo v drugo državo članico, ter seznam služb za pomoč in reševanje težav, ustanovljenih z zavezujočimi akti Unije, ki so dostopne prek portala. |
2.5.4 |
Področja informacij v zvezi z državljani: potovanje v Uniji, delo in upokojitev v Uniji, vozila v Uniji, prebivanje v drugi državi članici, izobraževanje ali pripravništvo v drugi državi članici, zdravstveno varstvo, čezmejne družinskopravne pravice, obveznosti in pravila ter potrošniki v čezmejnih položajih. |
2.5.5 |
Področja informacij v zvezi s podjetji: ustanovitev, vodenje in zaprtje podjetja, zaposleni, davki, blago in storitve, financiranje podjetja, javna naročila ter varnost in zdravje pri delu. |
2.6 |
Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi pogojev in postopka za zahteve po podatkih na področju notranjega trga, kmetijstva in ribištva (razen ohranjanja morskih bioloških virov), prometa, okolja in energetike, ki jih Komisija pošlje podjetjem in združenjem podjetij (4) |
2.6.1 |
Cilj predloga uredbe je pomagati Komisiji pri nadzoru in izvajanju predpisov o notranjem trgu, da bo z natančno določenimi zahtevami po podatkih od izbranih udeležencev na trgu lahko pravočasno pridobila kvantitativne in kvalitativne ter izčrpne in zanesljive informacije. |
2.6.2 |
Predlog, ki iz svojega področja uporabe izključuje mikropodjetja, pri obravnavi izrednega in dopolnilnega postopka za pridobitev potrebnih podatkov v primerih, ko bi bilo lahko delovanje notranjega trga ovirano, ne določa nobenih dodatnih upravnih bremen. Mehanizem za zbiranje informacij, vzpostavljen s to pobudo, se uporabi kot zadnja možnost, če informacij ni mogoče pridobiti kako drugače. |
2.6.3 |
Predlog opredeljuje postopek, ki ga je treba izvesti za zahtevo podatkov, sklep o potrditvi, način zaščite zaupnih informacij in poklicne skrivnosti ter možnost kazni v primerih, ko ni dan premišljen odgovor, ali zaradi hude malomarnosti in dajanja napačnih, nepopolnih ali zavajajočih informacij. Pristojnost sodnega nadzora se v vsakem primeru ureja pred Sodiščem. |
2.6.4 |
V skladu s predlogom bodo lahko Komisija in nacionalni organi z zanesljivimi informacijami o nepravilnostih na enotnem trgu zagotavljali večjo skladnost s pravili enotnega trga in boljše oblikovanje politik Unije. Po mnenju Komisije bi to okrepilo zaupanje potrošnikov na enotnem trgu in prispevalo k celovitemu razvoju njegovega potenciala. |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
Odbor poudarja, da je treba v sveženj o skladnosti, ki ga je predstavila Komisija, vključiti nekatere elemente za okrepitev legitimnosti njenega zakonodajnega predloga, izpolnitev pričakovanj vseh institucij in organov, ki jih zadeva njegovo izvajanje v prihodnosti, ter zagotavljanje učinkovitega izvajanja te ureditve. |
3.2 |
Glavni cilj tega svežnja, to je okrepitev mreže SOLVIT, so pri Komisiji izrecno zahtevale tako države članice prek Sveta za konkurenčnost kot tudi Evropski parlament, kar pomeni, da obravnavani zakonodajni predlog uživa trdno demokratično legitimnost. |
3.2.1 |
Smiselna bi bila razširitev in natančna opredelitev ureditve in funkcij organov in institucij, odgovornih za spremljanje izvajanja tega zakonodajnega okvira v prihodnosti, natančneje Uredbe o določitvi pogojev in postopka za zahteve po podatkih na področju notranjega trga, kmetijstva in ribištva (razen ohranjanja morskih bioloških virov), prometa, okolja in energetike, ki jih Komisija pošlje podjetjem in združenjem podjetij. |
3.2.2 |
V tem smislu Odbor meni, da bi bilo treba predlog Komisije preoblikovati, saj na eni strani v njem ni navedena vloga Odbora v fazi izvajanja uredbe, na drugi strani pa je videti, da je njegov glavni namen okrepitev vloge Komisije v upravni fazi pred vložitvijo pritožbe zaradi neskladnosti. |
3.2.2.1 |
Navedeni predlog slabi legitimnost funkcionalne subsidiarnosti Unije, saj Odbor izključuje iz opravljanja del, ki so mu bila posebej dodeljena s Pogodbami in katerim je uspešno namenil pomemben del svoje dejavnosti. |
3.2.2.2 |
EESO ima izkušnje, sredstva in zmogljivosti za pomoč pri večjem ozaveščanju o delovanju mreže SOLVIT. Prav tako je Odbor izključen iz kakršnegakoli sodelovanja pri spremljanju in ocenjevanju izvajanja predlaganih uredb. |
3.2.2.3 |
Ta pristop predloga o enotnem digitalnem portalu je treba spremeniti, saj v sedanji različici ni skladen z institucionalno razsežnostjo člena 11(2) Pogodbe o Evropski uniji, izpodriva vlogo Odbora kot zastopnika interesov organizirane civilne družbe in ogroža načelo participativne demokracije v njeni funkcionalni razsežnosti, zaradi česar bi bilo prihodnje izvajanje uredbe manj učinkovito. |
3.2.2.4 |
Enotni digitalni portal mora pripomoči k pospešenemu izvajanju učinkovite, interoperabilne in vsem dostopne e-uprave. EESO podpira uporabo načela „samo enkrat“ in ponovno poudarja (5) izvor načela „celovitega pristopa k upravi“, ki predvideva sodelovanje med različnimi javnimi organi zunaj okvira njihovih pristojnosti, da bi lahko na vprašanja uporabnikov v celoti odgovoril en organ. |
3.2.3 |
Poleg tega v odgovor na večkratni poziv Sveta za konkurenčnost in Evropskega parlamenta točka III Akcijskega načrta za krepitev mreže SOLVIT vsebuje pomembne ukrepe za izpopolnitev njene vloge pri izvrševanju prava Unije. |
3.3 |
Za čim bolj učinkovito izvajanje predloga sporočila bi bilo treba tudi predložiti različne pripombe. |
3.3.1 |
Kar zadeva namero o spodbujanju mreže SOLVIT, bi bilo treba obravnavati dve vprašanji, ki nista vključeni v akcijski načrt Komisije. |
3.3.2 |
Zaradi izstopa Združenega kraljestva iz Unije, ki je predviden za sredino leta 2019, bo pojem trga iz točke II tega načrta močno okrnjen. Če hkrati do takrat ne bo sklenjen sporazum za ureditev dvostranskih odnosov med Združenim kraljestvom in EU in ta država ne bo del Evropskega gospodarskega prostora, bodo samodejno prenehale obveznosti njene uprave glede izvajanja načrta, kar bo posledično škodilo njenim državljanom in državljanom držav članic, v katerih deluje mreža središč SOLVIT. |
3.3.3 |
Ker pa se pravo EU in, natančneje, temeljne ekonomske svoboščine uporabljajo ekstrateritorialno in so zavezujoči za državljane tretjih držav in njihove uprave, bi bilo treba po drugi strani v prihodnje, če bo to mogoče, razmisliti o ustanovitvi središč in uporabi mreže SOLVIT na ozemlju držav, s katerimi je EU sklenila mednarodne sporazume o posebni povezanosti, kot je predvideno v prvih treh alineah člena 218(6)(a) PDEU. To bi imelo jasne prednosti za državljane in podjetja ter državljane iz tretjih držav in bi vodilo v boljše izvajanje pravil o notranjem trgu. |
3.4 |
Poleg tega je treba tudi oblikovati spodbude za javne uprave tistih držav članic, ki zaradi digitalnega razkoraka ali iz drugih razlogov potrebujejo več sredstev kot druge, da bi lahko izvajale uredbo o vzpostavitvi enotnega digitalnega portala. |
3.4.1 |
Komisija bi lahko razmislila, ali bo predlagala sprejetje ukrepov za krepitev ekonomske, socialne in teritorialne kohezije. Videti je, da so ti ukrepi tudi upravičeni za spodbujanje zadevnih podjetij glede na podatke iz točke III navedenega akcijskega načrta Komisije, iz katerih so razvidne nesorazmerne razlike med številom primerov na središče SOLVIT, ki jih ni mogoče utemeljiti le z različno demografsko in ekonomsko težo sodelujočih držav. |
3.5 |
Nazadnje je treba določiti zavezo vseh držav članic, v katerih deluje mreža SOLVIT, da bo izbira ustreznega in stalnega osebja za reševanje primerov, predloženih središčem mreže, potekala v najkrajšem možnem času s preglednimi javnimi natečaji. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 O mreži SOLVIT
4.1.1 |
EESO podpira konkretne izboljšave za izpopolnitev dela mreže SOLVIT. Ta lahko postane uporabno orodje, saj državljanom in podjetjem ponuja platformo za reševanje širokega razpona vprašanj v zvezi z notranjim trgom. Komisija bi morala dodatno izboljšati splošno prepoznavnost mreže SOLVIT. |
4.1.2 |
Boljše izvajanje zakonodaje koristi tako državljanom kot podjetjem. Številke kažejo, da se je z leti povečal delež primerov državljanov, predloženih mreži SOLVIT, v primerjavi s primeri podjetij, zlasti na področju socialne varnosti. Na drugi strani je 80-odstotna stopnja rešenih primerov podjetij nižja od povprečja mreže (89 %). Komisija mora sprejeti ustrezne ukrepe, da bodo lahko vsi uporabniki izkoristili možnosti, ki jih ponuja mreža. Pomembno je okrepiti orodje in EESO upa, da se bodo uresničila pričakovanja iz časovnega načrta za krepitev mreže SOLVIT, natančneje tista v zvezi z uvedbo pritožbenega postopka za podjetja na področju vzajemnega priznavanja blaga in z bolj neposredno in učinkovitejšo pravno podporo mrež z izboljšano zmogljivostjo za neformalno pravno svetovanje in interaktivnimi orodji za usposabljanje ter z usklajevanjem razhajanj v stališčih. |
4.2 O predlogu Uredbe o enotnem digitalnem portalu
4.2.1 |
Odbor podpira pobudo o enotnem digitalnem portalu iz predloga uredbe. Portal mora državljanom in podjetjem zagotavljati vse informacije in pomoč, ki jih potrebujejo za delovanje na celotnem notranjem trgu. Če bo orodje dobro oblikovano, lahko pomaga tako državljanom, ki živijo in delajo v drugi državi EU, kot podjetjem, ki želijo uporabiti katero od ekonomskih svoboščin v drugi državi članici, zlasti MSP in novim podjetjem. |
4.2.2 |
Državljani in podjetja se pogosto ne zavedajo popolnoma, kakšne pravice in možnosti imajo na enotnem trgu. Enotni digitalni portal mora izboljšati in povezati obstoječa orodja ter pomagati podjetjem, da bodo največkrat uporabljene upravne in druge postopke urejala prek spleta. S portalom mora enotni trg postati preglednejši, obenem pa varnejši in bolj predvidljiv. |
4.2.3 |
Bistveno je, da enotni digitalni portal ponudi vse informacije in pomoč, ki jih podjetja potrebujejo za lažje sklepanje čezmejnih poslov. To vključuje posodobljene in kakovostne informacije o trgu, reševanje težav in mehanizme za reševanje sporov pa tudi e-postopke za podjetja, ki želijo razvijati čezmejne dejavnosti. |
4.3 O predlogu uredbe o mehanizmu za zbiranje informacij o enotnem trgu
4.3.1 |
Različne organizacije civilne družbe, ki sestavljajo EESO, zlasti organizacije delodajalcev, imajo različna mnenja o predlogu uredbe o določitvi pogojev in postopka za zahteve po podatkih na področju notranjega trga, ki jih Komisija pošlje podjetjem in združenjem podjetij. |
4.3.2 |
Predstavniki delodajalcev predlog postavljajo pod vprašaj, ker je usmerjen predvsem na podjetja, čeprav so za vztrajne ovire na enotnem trgu odgovorne države članice:
|
4.3.3 |
Na drugi strani organizacije, ki zastopajo subjekte civilne družbe, menijo, da je predlog uredbe pozitiven, ker je pomembno:
|
4.3.4 |
Zato EESO, če bo predlog uredbe sprejet v takšni obliki, poziva Komisijo, naj se to orodje uporablja čim bolj sorazmerno, v primerih s pomembno čezmejno razsežnostjo, kadar bo to potrebno, in ob spoštovanju temeljnih pravic zadevnih oseb, zlasti ko gre za varstvo zaupnih podatkov. |
4.3.4.1 |
Poleg tega je treba predlog o izvedbi ocene, vključen v pojasnjevalni del besedila predloga, premestiti v normativni del besedila, da bo postal obvezujoče pravilo. Omenjeno oceno ureditve je treba opraviti v petih letih od sprejetja uredbe, da se preuči delovanje teh nadzornih dejavnosti. |
5. Vloga EESO v postopku
5.1 |
Dokončna vzpostavitev enotnega trga EU in pravilna uporaba njegovih pravil sodita med glavne prednostne naloge EESO. |
5.2 |
Državljani in podjetja se pogosto ne zavedajo popolnoma, kakšne pravice in priložnosti jim omogoča enotni trg. Enotni digitalni portal mora izboljšati in povezati obstoječa orodja ter pomagati podjetjem, da bodo največkrat uporabljene upravne in druge postopke urejala prek spleta. S tem portalom mora notranji trg postati preglednejši, obenem pa varnejši in bolj predvidljiv. |
5.3 |
EESO je pripravljen prispevati k tej pobudi kot predstavnik organizacij civilne družbe. V skladu s tem ponuja svojo pomoč pri spremljanju in ocenjevanju izvajanja uredbe o enotnem digitalnem portalu. |
5.4 |
EESO poziva Komisijo, naj tesno sodeluje z njim ter izkoristi znanja in izkušnje njegovih članov, ki prihajajo iz vseh 28 držav članic. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Priporočilo Komisije z dne 17. septembra 2013 (UL L 249, 19.9.2013, str. 10).
(2) COM(2017) 255 final.
(3) COM(2017) 256 final.
(4) COM(2017) 257 final.
(5) UL C 487, 28.12.2016, str. 99.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/95 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremljanju emisij CO2 in porabe goriva pri novih težkih vozilih ter o poročanju o njih
(COM(2017) 279 final – 2017/0111 (COD))
(2018/C 081/13)
Poročevalec: |
Dirk BERGRATH |
Soporočevalec: |
Mihai MANOLIU |
Zaprosilo |
Evropski parlament, 15. 6. 2017 Svet, 22. 6. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 192(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije |
Pristojnost |
strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
4. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
188/0/3 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da bi morali biti ključni cilji politike EU ustvarjanje delovnih mest in naložbe, namenjene ponovni industrializaciji Evrope, gospodarska rast, prehod na čisto energijo, novi poslovni modeli, vrhunske tehnologije, varovanje okolja in javno zdravje. |
1.2 |
Po mnenju EESO so prevozniki zamudili priložnosti za zmanjšanje stroškov goriva, ki znašajo četrtino njihovih obratovalnih stroškov. Učinkovitost porabe goriva je osnovno merilo pri odločitvah o nakupu, z zmanjšanjem porabe goriva pa bi lahko zmanjšali stroške uvoza goriva. EU potrebuje certificiranje, ocenjevanje porabe goriva ter standarde za emisije in porabo, kar bi moralo biti temelj za spodbujanje inovacij. Politike in načrti za električna vozila so ustvarili veliko konkurenco med proizvajalci vozil. Prometni sektor mora skupaj z gradbeništvom, kmetijstvom in sektorjem ravnanja z odpadki prispevati k zmanjševanju emisij. |
1.3 |
Ukrepanje EU je upravičeno zaradi čezmejnega učinka podnebnih sprememb in potrebe po zaščiti enotnih trgov goriv, vozil in prometnih storitev. Razdrobljenost trga prometa in izguba preglednosti trga, razlike v zakonodaji in različne prakse politike pri spremljanju ter neobstoj skupne podatkovne zbirke, ki bi vsebovala podatke o spremljanju, imajo pomembne socialne in ekonomske učinke. |
1.4 |
EESO pozdravlja dejstvo, da predlog uredbe zagotavlja lažje spremljanje in sporočanje meritev CO2 pri težkih vozilih, ki se na novo registrirajo v EU, ter strankam, ki so večinoma MSP, zagotavlja jasne informacije o porabi. |
1.5 |
EESO pozdravlja dejstvo, da je bila v predlogu uredbe izbrana tretja možnost kombiniranega poročanja, saj se s tem varuje digitalni pretok informacij, podatki se zbirajo na nacionalni ravni in ravni EU, upravni stroški pa so nizki. |
1.6 |
EESO poudarja, da so bili na pomembnih trgih, kot so Združene države Amerike, Kanada, Japonska in Kitajska, v zadnjih letih uvedeni ukrepi za certificiranje in učinkovitost porabe goriva v obliki standardov porabe goriva in/ali emisij, da bi se spodbudile inovacije in čim prej izboljšala učinkovitost vozil. Konkurenčnost evropskih proizvajalcev težkih vozil je odvisna od izpolnjevanja teh standardov. |
1.7 |
Čeprav trg dejansko izvaja pritisk na proizvajalce, da stalno zmanjšujejo porabo goriva tovornih vozil EU, se prevozna podjetja, ki so večinoma MSP, pogosto srečujejo s težavami pri financiranju višje nakupne cene težkih vozil z boljšim izkoristkom goriva. |
1.8 |
EESO Komisiji priporoča, naj pri določanju potencialnih mejnih vrednosti CO2 za težka vozila poskuša doseči ravnovesje med cilji, ki se lahko dosežejo kratkoročno do srednjeročno, in dolgoročnim ciljem cestnega prometa brez emisij. To pomeni, da bi bilo treba spodbuditi inovacije na področju obstoječe tehnologije, ne da bi se pri tem omejile naložbe v brezemisijska vozila. |
1.9 |
EESO tako meni, da bi se lahko priporočila iz njegovega mnenja o končnem poročilu skupine na visoki ravni CARS 21 nanašala tudi na težka vozila, zlasti v zvezi s časovnim okvirom za izvajanje. |
1.10 |
EESO poudarja vlogo javnih naložb in pravnega urejanja pri zmanjševanju emisij v cestnem prometu, med drugimi tudi tistih, ki jih povzročijo težka tovorna vozila. |
1.11 |
EESO poudarja, da mora vsak regulativni ukrep spremljati več ukrepov politike za zmanjšanje povpraševanja po cestnem prometu in pri tem tudi prevozu s težkimi tovornimi vozili, da bi zagotovili prehod na druge načine prevoza (železniški promet, promet po celinskih plovnih poteh itd.), pri katerih nastane manj emisij toplogrednih plinov. |
2. Uvod
2.1 |
Cilj tega predloga je določiti zahteve za spremljanje emisij CO2 in porabe goriva pri novih težkih vozilih, registriranih v Evropski uniji, ter poročanje o njih. Zadeva le težka vozila, ki so bila zasnovana in izdelana za prevoz potnikov ali blaga in priklopnikov (1). |
2.2 |
Promet in mobilnost sta izjemno pomembna za gospodarstvo in konkurenčnost Evrope. Njun pomen je upoštevan tudi v številnih drugih okvirih politike, ki zelo vplivajo na ta sektor. Izvajanje prednostnih nalog energetske unije, enotnega digitalnega trga in agende za delovna mesta, rast in naložbe bo v vsakem primeru koristilo sektorju mobilnosti in prometa. |
2.3 |
Voditelji držav in vlad EU (2) so oktobra 2014 določili zavezujoči cilj vsaj 40-odstotnega zmanjšanja emisij, ki jih proizvede celotno gospodarstvo EU, do leta 2030 v primerjavi z ravnmi iz leta 1990. Ta cilj temelji na globalnih projekcijah, ki so skladne s srednjeročnim načrtom Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah (COP21) (3). Komisija je napovedala, da bo uvedla standarde za učinkovito rabo goriva za nova težka vozila. |
2.4 |
V letu 2015 je po podatkih iz panoge izvoz tovornih vozil ustvaril presežek v trgovinski bilanci v višini 5,1 milijarde EUR. Ta sektor je del avtomobilske industrije, ki v Evropi ustvarja 12,1 milijona neposrednih in posrednih delovnih mest, kar je 5,6 % vseh zaposlitev v EU. |
2.5 |
V strategiji za trdno energetsko unijo s podnebno politiko, usmerjeno v prihodnost (februar 2015) (4), je bil prehod na energetsko učinkovit, razogljičen prometni sektor opredeljen kot ključno področje za ukrepanje. Pariški sporazum o podnebnih spremembah je bil podlaga za ukrepe iz strategije za mobilnost z nizkimi emisijami (julij 2016) (5), ki se zdaj izvajajo. Naložbe v infrastrukturo bi morale v okviru naložbenega načrta za Evropo spodbuditi ustvarjanje prihodnje čiste, konkurenčne in povezane mobilnosti v Evropi. |
2.6 |
V obdobju 1990–2014 so se v EU emisije CO2 iz gospodarskih vozil precej hitreje povečale kot emisije iz avtomobilov. Emisije CO2 iz gospodarskih vozil so se povečale za približno 25 %, emisije iz avtomobilov pa le za približno 12 %. Tovorna vozila in avtobusi zdaj povzročijo približno četrtino emisij CO2, povezanih s prometom, v EU. Njihov delež emisij se še naprej povečuje, medtem ko se zaradi vse strožjih mejnih vrednosti CO2 emisije iz avtomobilov in kombiniranih vozil zmanjšujejo. |
2.7 |
Trenutno tipično evropsko 40-tonsko vlečno vozilo 4 × 2 pri „preskusnem ciklusu vožnje na dolge razdalje“ porabi približno 33,1 l goriva na 100 km na cestah in avtocestah. Tipični evropski 12-tonski tovornjak za distribucijo 4 × 2 pri „preskusnem ciklusu dostave v mestu“ porabi približno 21,4 l goriva na 100 km (6). |
2.8 |
Težka vozila se običajno proizvedejo v več fazah, večinoma pa so na voljo le proizvodi po meri. En proizvajalec proizvede šasijo, medtem ko karoserijo v naslednji fazi proizvede drug proizvajalec. To pomeni, da na porabo goriva dodelanega vozila vpliva več različnih proizvajalcev, kar pomeni, da vplivajo tudi na njegove emisije CO2. |
2.9 |
Kupci težkih vozil so večinoma prevozniki v tovornem prometu. Njihovi stroški goriva lahko presežejo četrtino poslovnih stroškov, zato je zanje učinkovitost porabe goriva glavno merilo pri nakupu. Čeprav se je učinkovitost porabe goriva pri težkih vozilih v zadnjih desetletjih izboljšala, številna od več kot pol milijona prevoznih podjetij, ki so pretežno mala in srednja podjetja, še nimajo dostopa do standardiziranih informacij, na podlagi katerih bi lahko ocenila tehnologije za učinkovito porabo goriva, primerjala tovorna vozila ter tako sprejela najbolje utemeljene odločitve o nakupu in zmanjšala svoje stroške goriva. Na to vpliva tudi dejstvo, da ni splošno sprejete metodologije za merjenje porabe goriva. |
2.10 |
Zaradi premajhne preglednosti trga so proizvajalci težkih vozil v EU pod manjšim pritiskom ter se jim ni treba dodatno prizadevati za izboljšanje izkoristka vozil in dodatno vlagati v inovacije na tako konkurenčnem svetovnem trgu. Zato obstaja nevarnost, da bi lahko sektor proizvodnje v EU izgubil vodilni položaj na področju učinkovite porabe goriva pri vozilih. |
2.11 |
Preglednost v zvezi z izkoristkom goriva in emisijami CO2 pri vozilih bi prav tako spodbudila konkurenčnost na trgu EU, na katerem je Komisija leta 2016 odkrila kartel proizvajalcev tovornih vozil, ki je deloval v obdobju 1997–2011. |
3. Predlog uredbe
3.1 |
Ta predlog uredbe je del svežnja Evropa v gibanju, namenjenega izboljšanju varnosti v cestnem prometu, spodbujanju pravičnejšega cestninjenja, zmanjšanju emisij CO2, onesnaženosti zraka, cestnih zastojev in birokracije za podjetja, boju proti nezakonitemu zaposlovanju ter zagotavljanju dostojnih pogojev in obdobij počitka za delavce. |
3.2 |
Na dolgi rok bodo imeli ti ukrepi pozitiven učinek, ki ne bo omejen le na prometni sektor. Spodbujali bodo tudi zaposlovanje, rast in naložbe, okrepili socialno pravičnost, povečali izbiro za potrošnike in Evropi zagotovili neovirano pot do zmanjšanja emisij. |
3.3 |
V naslednjih dvanajstih mesecih bo ta sveženj dopolnjen z dodatnimi predlogi, ki bodo vključevali standarde za emisije za avtomobile in kombinirana vozila za obdobje po letu 2020 ter prvič tudi za težka vozila. S predlogi se bodo dodatno spodbudile inovacije, povečala konkurenčnost, zmanjšale emisije CO2 ter izboljšali kakovost zraka, javno zdravje in varnost v cestnem prometu. |
3.4 |
Vrzel v znanju se bo zmanjšala s simulacijsko programsko opremo, ki je učinkovito orodje za izračunavanje porabe in stroškov goriva. Nova uredba o certificiranju (homologaciji) za določitev emisij CO2 bo temeljila na posameznih podatkih o delovanju in certificiranem postopku pridobivanja in upravljanja vhodnih podatkov. |
3.5 |
S tem predlogom uredbe se izvaja sporočilo iz leta 2014 z naslovom Strategija EU za omejitev porabe goriva in emisij CO2 težkih tovornih vozil. V strategiji za težka vozila je bil napovedan izvedbeni ukrep, s katerim bo določen postopek za certificiranje emisij CO2 iz novih težkih vozil na trgu EU, izračunanih s simulacijskim orodjem VECTO, ter zakonodajni predlog o spremljanju teh emisij in poročanju o njih. |
3.6 |
Glede na to, da je VECTO le simulacijsko orodje, bi moral drugi sveženj vključevati cestno preskušanje porabe goriva, kot namerava Komisija to storiti za avtomobile in lahka gospodarska vozila. Razviti je treba metodologijo za razlikovanje med pristojbinami za uporabo infrastrukture za nova težka vozila v skladu z emisijami CO2 (pregled direktive o evrovinjeti in direktive o energetski učinkovitosti). |
3.7 |
EESO poziva Evropsko komisijo in države članice, naj se dogovorijo, da se bo tretjim osebam (raziskovalnim ustanovam, prevoznim podjetjem, nevladnim organizacijam) zagotovil dostop do uradnih podatkov o porabi goriva, pridobljenih z orodjem VECTO, da jih bo mogoče navzkrižno preveriti z neodvisnim preskušanjem. Nadzorovati in preverjati je treba kakovost predloženih podatkov, da se odpravijo morebitne vrzeli ali nepravilnosti. Kontrole bi bilo treba izvajati v skladu s temeljnimi pravicami. |
3.8 |
S tem predlogom se prav tako izvaja evropska strategija za mobilnost z nizkimi emisijami iz leta 2016, katere cilji vključujejo zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v cestnem prometu za vsaj 60 % v letu 2050 v primerjavi z ravnmi iz leta 1990 ter drastično zmanjšanje emisij onesnaževal zraka. V strategiji je tudi navedeno, da bo Komisija pospešila analitično delo v zvezi z možnostmi oblikovanja standardov za emisije CO2, da bi zakonodajni predlog pripravila še v tem mandatu. |
3.9 |
Za spremljanje morajo pristojni organi držav članic od leta 2020 predložiti podatke o novih vozilih, ki so bila v EU prvič registrirana v preteklem letu, proizvajalci težkih vozil pa morajo predložiti podatke o vozilih z datumom proizvodnje v predhodnem koledarskem letu. Te podatke morajo vsako leto sporočiti do 28. februarja. Vrsta podatkov, ki se predložijo, je določena v delih A in B Priloge I k predlogu uredbe. |
3.10 |
Evropska agencija za okolje (EEA) mora v imenu Komisije upravljati centralno podatkovno zbirko predloženih podatkov, ki bodo na voljo javnosti (razen nekaterih občutljivih podatkov). |
3.11 |
Pristojni organi in proizvajalci bodo odgovorni za pravilnost in kakovost podatkov, ki jih predložijo. Vendar lahko Komisija sama preveri kakovost predloženih podatkov in po potrebi sprejme ustrezne ukrepe, da popravi podatke, ki se objavijo v osrednjem registru. Za mala in srednja podjetja ter mikropodjetja ne veljajo neposredne obveznosti poročanja. |
3.12 |
Komisija bo pripravila letno poročilo z analizo podatkov, ki jih države članice in proizvajalci sporočijo za predhodno koledarsko leto. Analiza mora vključevati vsaj podatke o povprečni porabi goriva in emisijah CO2 iz voznega parka težkih vozil za celotno Unijo ter tovrstne podatke za vozni park težkih vozil vsakega posameznega proizvajalca. V analizi morajo biti upoštevani tudi podatki o uvajanju novih in naprednih tehnologij za zmanjšanje emisij CO2, če so na voljo. |
3.13 |
Na Komisijo se prenese pooblastilo, da z delegiranimi akti spremenijo zahteve po podatkih, določene v prilogah k predlogu uredbe, ter spremeni proces spremljanja in poročanja. |
4. Splošne ugotovitve
4.1 |
EESO kot v prejšnjih mnenjih o zakonodajnih predlogih Komisije o zmanjševanju emisij CO2 ponavlja, da podpira vse pobude EU, s katerimi bi uresničili konkretne cilje pri zmanjševanju emisij toplogrednih plinov, saj je to ključni vidik boja proti podnebnim spremembam. Zato ne sme biti spregledan noben razumen ukrep za zmanjšanje emisij iz gospodarskih vozil, saj ta vozila predstavljajo več kot 10 % voznega parka. |
4.2 |
Poleg tega je izbrani instrument, tj. uredba EU, najprimernejši, da se zagotovi takojšna skladnost s sprejetimi določbami in prepreči izkrivljanje konkurence, ki bi lahko škodovalo notranjemu trgu. |
4.3 |
Podatki o emisijah CO2 in porabi goriva se pridobijo s simulacijsko programsko opremo VECTO (angl. vehicle energy consumption calculation tool). |
4.3.1 |
Odločitev, da se bo razvilo to orodje, je bila sprejeta potem, ko so se proučili drugi možni preskusni postopki, vključno s preskuševalnimi napravami za motor, preskušanjem dinamometra z valji in preskusi vozila v prometu v realnem času s prenosnimi sistemi za merjenje emisij (PEMS). Glavni razlogi, da je bila namesto drugih preskusnih postopkov izbrana simulacija, so bili:
|
4.3.2 |
Obveznost obdelave podatkov, pridobljenih z orodjem VECTO, ter njihovega dajanja na voljo za vsa nova težka vozila kupcem omogoča, da primerjajo različne modele vozil, tehnologije za uravnavanje porabe goriva in različne karoserije vozil, kot sta težko vozilo z žerjavom in tovornjak hladilnik, ter različne kombinacije posameznih sestavnih delov. V nasprotju z avtomobili se modeli težkih vozil uporabljajo na zelo različne načine glede na karoserijo, zato se njihova poraba goriva in emisije CO2 zelo razlikujejo. Poleg tega možnost primerjave povečuje konkurenco med proizvajalci vozil in med proizvajalci karoserij vozil. |
4.3.3 |
EESO pozdravlja dejstvo, da predlog uredbe zagotavlja lažje spremljanje in širjenje meritev CO2 pri težkih vozilih, ki se na novo registrirajo v EU, ter strankam, ki so večinoma MSP, zagotavlja jasne informacije o porabi. |
4.3.4 |
EESO je seznanjen s tem, da je merjenje dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo (RDE), s prenosnim sistemom za merjenje emisij (PEMS) boljša možnost od merjenja emisij z dinamometrom z valji ali simulacijsko programsko opremo, kot je navedeno v tem predlogu. Komisija bi morala po uvodnem obdobju in pregledu izkušenj s sistemom VECTO preučiti, ali so preskusi RDE za težka vozila izvedljivi in kako bi se lahko v tem primeru izvajali. |
4.4 |
Med oceno učinka je Komisija preskusila tri možnosti zbiranja podatkov in poročanja EEA: 1) poročanje nacionalnih organov, 2) poročanje proizvajalcev težkih vozil ter 3) kombinirano poročanje nacionalnih organov in proizvajalcev. |
4.4.1 |
EESO pozdravlja dejstvo, da je bila v predlogu uredbe izbrana tretja možnost kombiniranega poročanja, saj se s tem varuje digitalni pretok informacij, podatki se zbirajo na nacionalni ravni in ravni EU, upravni stroški pa so nizki. |
4.4.2 |
EESO z zadovoljstvom ugotavlja, da bodo podatki, ki jih bodo pristojni nacionalni organi in proizvajalci težkih vozil predložili Komisiji, javno objavljeni. Zaradi varstva podatkov in konkurence EESO pozdravlja tudi predlog, da se ne bodo objavili identifikacijska številka vozila (VIN) in podatki o proizvodnji v zvezi z nekaterimi dobavljenimi deli (menjalnik, osi in pnevmatike). |
4.5 |
EESO meni, da bi bilo dobro razmisliti o pristojbinah za uporabo cest na podlagi CO2 za težka vozila. Da bi to omogočili, bi bilo treba podatke iz osrednjega registra (identifikacijsko številko vozila in meritve emisij CO2) povezati s podatki o registraciji (registrsko številko) in jih nato deliti s tistimi, ki zaračunavajo pristojbine za uporabo cest. |
4.5.1 |
EESO je večkrat (7) podprl namero Komisije, da bi na evropski ravni uvedli enotni sistem za pristojbine za uporabo cest na podlagi načela „onesnaževalec plača“. Enotni sistem za pristojbine za uporabo cest, ki bi se javno upravljal, bi bil koristen tudi z vidika varstva podatkov. |
4.6 |
Komisija meni, da je predlog uredbe potreben ukrep za izvajanje in izvrševanje prihodnjih standardov za emisije CO2 za težka vozila. Sistem spremljanja in poročanja je zlasti potreben za oceno skladnosti takih standardov v prihodnje, kot to velja za avtomobile in kombinirana vozila. |
4.6.1 |
V EU zavezujoče mejne vrednosti CO2 za osebne avtomobile veljajo od leta 2009, za kombinirana vozila pa od leta 2011, medtem ko za težka vozila primerljive mejne vrednosti CO2 še ne veljajo. Vendar se pričakuje, da bo Komisija leta 2018 pripravila zakonodajni predlog, s katerim bodo uvedene obvezne mejne vrednosti CO2 tudi za ta vozila. |
4.6.2 |
Na pomembnih trgih, kot so Združene države Amerike, Kanada, Japonska in Kitajska, so bili v zadnjih letih uvedeni ukrepi za certificiranje in učinkovitost porabe goriva v obliki standardov porabe goriva in/ali emisij, da bi se spodbudile inovacije in čim prej izboljšala učinkovitost vozil. Zato je konkurenčnost evropskih proizvajalcev težkih vozil odvisna od izpolnjevanja teh standardov. |
4.7 |
Čeprav trg dejansko izvaja pritisk na proizvajalce, da stalno zmanjšujejo porabo goriva tovornih vozil EU, so stroški goriva bistveno najvišji odhodek (približno 30 %) v stroškovni strukturi cestnega tovornega prometa na dolge razdalje. Prevozna podjetja, ki so kupci težkih vozil, zato zanimajo tovornjaki, ki porabijo čim manj goriva. |
4.7.1 |
Po drugi strani so izkušnje pokazale, da zgolj nezavezujoči cilji in tržne sile ne zadostujejo za bistveno zmanjšanje porabe goriva pri novih vozilih in s tem emisij CO2. |
4.7.2 |
V prometnem sektorju prevladujejo MSP. Ena največjih težav, s katero se MSP srečujejo, je oviran dostop do financiranja. Zato imajo prevozna podjetja pogosto težave s financiranjem višje nakupne cene težkih vozil z boljšim izkoristkom goriva. |
4.7.3 |
EESO Komisiji priporoča, naj pri določanju potencialnih mejnih vrednosti CO2 za težka vozila poskuša doseči ravnovesje med cilji, ki se lahko dosežejo kratkoročno do srednjeročno, in dolgoročnim ciljem cestnega prometa brez emisij. To pomeni, da bi bilo treba spodbuditi inovacije na področju obstoječe tehnologije, ne da bi se pri tem omejile naložbe v brezemisijska vozila. |
4.7.4 |
Zato EESO meni, da bi se lahko priporočila iz njegovega mnenja o končnem poročilu skupine na visoki ravni CARS 21 (8) nanašala tudi na težka vozila. Del teh priporočil je bilo priporočilo, da bi bilo treba industriji dati čas za izpopolnitev tehnologij, ki bi omogočale odziv na strožje zahteve, ne da bi to pomenilo bistveno podražitev izdelkov in, posledično, upočasnjevanje obnavljanja voznega parka. |
4.7.5 |
V tem okviru se lahko predpisi Združenih držav Amerike o novih težkih vozilih, vlačilcih za polpriklopnik, priklopnikih in motorjih obravnavajo kot pozitiven primer predhodnega izvajanja. Druga faza predpisov se bo izvajala za modele iz obdobja 2018–2027, temeljila pa bo na standardih iz začetne faze 1, ki veljajo za modele iz obdobja 2014–2018. |
4.8 |
EESO poudarja vlogo javnih naložb in pravnega urejanja pri zmanjševanju emisij v cestnem prometu, med drugim tudi tistih, ki jih povzročijo težka tovorna vozila. |
4.8.1 |
Ena od prihodnjih možnosti bi lahko bila sistem elektronske avtoceste, kjer se hibridni tovornjaki napajajo z nadzemnimi elektroenergetskimi vodi na ključnih arterijskih koridorjih za tovorni promet, podobno kot se danes napajajo tramvaji, vlaki in trolejbusi. Če bi bili tovornjaki povezani z elektroenergetskimi vodi, bi jih lahko v celoti poganjala električna energija. Ko bi zapustili progo z elektroenergetskimi vodi, bi jih poganjal dizelski ali električni motor prek akumulatorja v vozilu. |
4.8.2 |
S samodejno vožnjo tovornjakov v koloni bi se emisije CO2 zmanjšale za približno 10 %. Tovornjaki si tesno sledijo na določeni razdalji, pri tem pa uporabljajo najsodobnejšo tehnologijo za povezljivost in sisteme v podporo vožnji. Vozilo na začetku kolone je vodilno vozilo. Če zavira, zavirajo tudi vsi drugi tovornjaki v koloni. Odzivni čas je skoraj enak za vse tovornjake. S samodejno vožnjo tovornjakov v koloni se porabi manj goriva in poveča varnost, vendar bodo morda potrebne regulativne spremembe. |
4.8.3 |
Z Direktivo (EU) 2015/719 (9) so bile končno uvedene nove spremembe predpisov za težka vozila, ki omogočajo uvedbo bolj aerodinamične zasnove vozil z boljšo energetsko učinkovitostjo in manjšimi emisijami na evropskih cestah. Spremembe vključujejo odstopanja od največje skupne dolžine težkih vozil, kar omogoča, da se obstoječi tovornjaki naknadno opremijo z zadnjimi aerodinamičnimi zakrilci, novim tovornjakom pa, da so opremljenimi s temi dodatnimi aerodinamičnimi elementi ter bolj zaobljenimi, daljšimi kabinami. Vendar so proizvajalci priklopnikov sporočili, da imajo pri izvajanju teh novih predpisov težave z organi za registracijo. |
4.9 |
EESO poudarja, da mora vsak regulativni ukrep spremljati več ukrepov politike za zmanjšanje povpraševanja po cestnem prometu in pri tem tudi prevozu s težkimi tovornimi vozili, da bi zagotovili prehod na druge načine prevoza (železniški promet, promet po celinskih plovnih poteh itd.), pri katerih nastane manj emisij toplogrednih plinov. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Kategorije vozil, kot so določene v Direktivi 2007/46/ES, ki je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 385/2009: vozila kategorij M1, M2, N1 in N2, katerih referenčna masa presega 2 610 kg in ki ne spadajo na področje uporabe Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta, vsa vozila kategorij M3 in N3 ter vozila kategorij O3 in O4.
(2) Sklepi Evropskega sveta z dne 24. oktobra 2014, EUCO 169/14, stran 2.
(3) FCCC/CP/2015/L.9/Rev.1.
(4) COM(2015) 80 final.
(5) COM(2016) 501 final.
(6) O. Delgado, F. Rodríguez, R. Muncrief: Fuel efficiency technology in European heavy-duty vehicles: Baseline and potential for the 2020–2030 timeframe (Tehnologija za učinkovito porabo goriva evropskih težkih vozil: osnovno stanje in možnosti za časovni okvir 2020–2030), Mednarodni svet za čisti prevoz (ICCT), Bela knjiga ICCT, Berlin, julij 2017.
(7) EESC-2017-02887 (glej stran 181 tega Uradnega lista), EESC-2017-02888 (glej stran 188 tega Uradnega lista), EESC-2017-03231 (glej stran 195 tega Uradnega lista).
(8) UL C 10, 15.1.2008, str. 15.
(9) UL L 115., 6.5.2015, str. 1.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/102 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o vmesnem pregledu izvajanja strategije za enotni digitalni trg – Povezani enotni digitalni trg za vse
(COM(2017) 228 final)
(2018/C 081/14)
Poročevalec: |
Antonio LONGO |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
4. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
111/0/0 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) podpira predlog o pregledu strategije za enotni digitalni trg in obenem priznava velika prizadevanja Komisije pri zakonodajnih pobudah, namenjenih izpolnjevanju ciljev EU na področju tehnološke, gospodarske in socialne rasti. |
1.2 |
Vendar pa izraža zaskrbljenost zaradi zamude pri sprejemanju in izvajanju 35 predstavljenih ukrepov in zakonodajnih pobud, zaradi katere bi se lahko tehnološka in konkurenčna vrzel med EU in njenimi svetovnimi tekmeci še povečala. |
1.3 |
EESO podpira predlog Komisije, da se strategija za enotni digitalni trg združi s še tremi zakonodajnimi pobudami o spletnih platformah, evropskem podatkovnem gospodarstvu in kibernetski varnosti. V zvezi s tem priporoča celovit pristop, ki bo upošteval potrebe po povečanju konkurenčnosti in varstvu digitalnih pravic na notranjem trgu in v odnosu do tretjih držav. |
1.4 |
EESO ponovno poudarja, da je treba okrepiti socialno razsežnost (1) strategije za enotni digitalni trg. Samo z upravljanjem na evropski ravni, ki vključuje nacionalne vlade, socialne partnerje in celotno civilno družbo, se bo mogoče lotiti izzivov in tveganj, povezanih z digitalno revolucijo, zaščititi ranljive skupine ter državljanom in podjetjem ponuditi več možnosti. |
1.5 |
EESO pričakuje, da bo EU ob upoštevanju nacionalnih pristojnosti na tem področju spodbujala uvedbo načrta za digitalno izobraževanje in usposabljanje, da bi vsi državljani pridobili ustrezno znanje za lažji prehod. Načrt bi moral zajemati vse vrste in vse ravni izobraževanja, začenši z usposabljanjem učiteljev, revizijo učnih programov in poučevanja, in biti tesno povezan s sistemom vseživljenjskega usposabljanja za posodobitev znanja ali prekvalifikacijo zaposlenih. Posebno pozornost bo treba nameniti tudi vodstvenim delavcem z oblikovanjem visokošolskih programov skupaj z univerzami. |
1.6 |
Digitalna revolucija bo spremenila vse vidike dela: organizacijo in kraj dela, naloge, delovni čas, delovne pogoje in pogodbe o zaposlitvi. EESO meni, da bi socialni dialog lahko imel ključno vlogo pri tem in poziva Komisijo, naj začne skupaj s socialnimi partnerji postopek proučevanja srednje- in dolgoročnih perspektiv ter oblikovanja trdnih ukrepov za zagotavljanje dostojnih plač, kakovostnih delovnih mest, uravnoteženega razmerja med prostim in delovnim časom ter splošnega dostopa do socialne varnosti. |
1.7 |
EESO pozdravlja nedavne rezultate, dosežene v digitalnem sektorju, vendar evropske in nacionalne institucije poziva, naj spremljajo pravilno in polno izvajanje zakonodaje (kot je odprava maloprodajnih stroškov gostovanja) ter nadaljujejo s prizadevanji za zmanjšanje razdrobljenosti in izkrivljanj. V zvezi s tem EESO priporoča Komisiji, naj čim prej objavi uredbo, ki bo zagotavljala prenosljivost spletnih vsebin. |
1.8 |
EESO poudarja, da je treba čim prej odpraviti infrastrukturni, teritorialni in kulturni digitalni razkorak, ki trenutno zavira gospodarski in socialni razvoj v EU in je vir neenakih življenjskih pogojev in priložnosti za državljane in podjetja. Do zdaj je bilo za to namenjenih veliko sredstev, ki pa vendarle ne zadostujejo za vse potrebe razvoja v EU. |
1.9 |
EESO ponovno poudarja, da je dostop do interneta temeljna pravica vsakega državljana in nepogrešljiv instrument socialne vključenosti in gospodarske rasti, poleg tega pa je njegova vključitev med univerzalne storitve postala neizogibna. |
1.10 |
EESO poziva Komisijo, naj pospeši uresničevanje strategij za e-upravo in e-zdravje, saj sta nujno potrebni za evropski digitalni razvoj, pa tudi zaradi pozitivnega učinka, ki bi ga lahko imeli na kakovost storitev in življenja državljanov. |
1.11 |
EESO meni, da je treba bolj podpreti MSP, saj je digitalizacija že danes nujen predpogoj za obstanek na trgu. Poleg tega mora ukrep podpore podjetjem vključevati tudi ad hoc strategijo za zagonska podjetja, ki bo temeljila na treh glavnih ciljih: poenostavitvi predpisov, vzpostavitvi mrež in lažjemu dostopu do financiranja. |
1.12 |
EESO poziva Komisijo, naj po vsej Uniji okrepi varstvo digitalnih pravic potrošnikov in prepreči, da bi usklajevanje različnih zakonodaj povzročilo znižanje ravni varstva tam, kjer je ta ustaljena in zadovoljiva. |
1.13 |
EESO meni, da je kibernetska varnost prednostnega pomena za neodvisnost in konkurenčnost Evrope na tem področju, saj zajema vsa področja uporabe digitalnih tehnologij. EESO priporoča, naj se v predlogu Komisije predvidi občutno izboljšanje standardov preprečevanja, odvračanja, reagiranja, reševanja kriz in odpornosti z vidika temeljnih pravic EU ter postavi temelje za krepitev sodelovanja med državami članicami in s tretjimi državami. |
2. Trenutno stanje na enotnem digitalnem trgu
2.1 |
Evropska komisija je od maja 2015 oblikovala 35 zakonodajnih predlogov, ki so bili predvideni v strategiji za enotni digitalni trg (2), vendar se številni od teh še ne izvajajo, saj se Komisija, Parlament in Svet o njih še vedno pogajajo ali pa se še niso začeli dejansko izvajati v posameznih državah članicah. V sporočilu o vmesnem pregledu izvajanja strategije za enotni digitalni trg je podan prvi pregled zastavljenih pobud in doseženih rezultatov. |
2.2 |
Med najvidnejšimi pobudami, ki se izvajajo ali se bodo začele izvajati, so:
|
2.3 |
Po mnenju Komisije je treba udejanjiti sveženj o povezljivosti (6), ki bo pospešil vzpostavljanje visoko kakovostnih digitalnih infrastruktur po EU, da bi koristi digitalne revolucije dosegle vsa podjetja in vse državljane. |
2.4 |
Za spodbuditev čezmejnega elektronskega poslovanja bo treba sprejeti predloge Komisije za uskladitev pravil o digitalnih pogodbah (7), okrepiti sodelovanje med nacionalnimi organi za varstvo potrošnikov (8), zagotoviti dostopne cene storitev čezmejne dostave paketov (9), poenostaviti postopke za obračun DDV (10), odpraviti nepoštene poslovne prakse in zaščititi pravice intelektualne lastnine, vključno z avtorskimi pravicami (11). |
2.5 |
Da bi dosegli višje standarde varstva podatkov (12) in zaupnosti elektronskih komunikacij (13), je Komisija sprejela dve ad hoc uredbi, ki se bosta začeli izvajati v letu 2018. |
2.6 |
Pravni okvir avdiovizualnega sektorja (14) se bo s pregledom pravil o avtorskih pravicah (15) prilagodil potrebam digitalne dobe, da bi omogočili lažji čezmejni dostop do vsebin ter razširili možnosti uporabe vsebin s področij izobraževanja, raziskav in kulture, ki so zaščitene z avtorskimi pravicami. |
3. Povzetek novih predlogov Komisije
3.1 |
Glede na naravni razvoj digitalnega sveta, ki bo zahteval nenehno prilagajanje infrastrukture in pravil, je treba vsem uporabnikom zagotoviti varno, odprto in pravično digitalno okolje. To je nujni pogoj za okrepitev zaupanja, ki danes še vedno omejuje širjenje enotnega digitalnega trga (16). |
3.2 |
Komisija je opredelila tri sektorje, v katerih je potrebno odločnejše ukrepanje EU in za katere namerava v kratkem predstaviti zakonodajne pobude: 1) spletne platforme, 2) evropsko podatkovno gospodarstvo in 3) kibernetska varnost. |
3.3 |
Spletne platforme (17) na novo določajo enotni digitalni trg in opravljajo vlogo „varuhinj interneta“, saj nadzorujejo dostop do informacij, vsebin in spletnega trgovanja. Zato bo Komisija v letu 2017 oblikovala pobudo, da bi jih vključili v upravljanje omrežja in jim naložili odgovornost zanj. Zlasti bo obravnavala vprašanje nepoštenih pogodbenih pogojev in poslovnih praks v odnosih med platformami in podjetji. Poleg tega bo odpravljanje nezakonitih vsebin postalo hitrejše in učinkovitejše z uvedbo formalnega sistema za prijavo in odstranjevanje. |
3.4 |
Podatkovno gospodarstvo bo imelo vse pomembnejšo vlogo v podjetjih, življenju državljanov in javnih storitvah. Komisija bo v letu 2017 objavila dve zakonodajni pobudi, tj. o čezmejnem prostem pretoku neosebnih podatkov ter o dostopnosti in ponovni uporabi javnih ter javno financiranih podatkov. Da bi digitalni trg pripravili na razvoj interneta stvari, bodo opredeljena načela za določanje odgovornosti v primeru škode, ki jo povzročijo podatkovno intenzivni proizvodi. |
3.5 |
V letu 2017 bo Komisija ponovno ocenila strategijo EU za kibernetsko varnost (18), pa tudi mandat Agencije Evropske unije za varnost omrežij in informacij (ENISA), da bi ju prilagodili novim izzivom in tveganjem. Poleg tega bo predlagala dodatne ukrepe v zvezi s pravili, certificiranjem in označevanjem na področju kibernetske varnosti, da bi povezane predmete bolje zaščitili pred kibernetskimi napadi. Ta proces bo prinesel okrepitev javno-zasebnih partnerstev. |
3.6 |
Da bi izboljšali digitalno pismenost in zaposljivost, Komisija poziva k hitremu izvajanju programa znanj in spretnosti za Evropo (19) ter koalicije za digitalno pismenost in delovna mesta (20). Komisija bo v letu 2018 začela izvajati tudi projekt Digitalne priložnosti, katerega cilj bo diplomantom omogočiti opravljanje čezmejnih pripravništev na digitalnem področju. |
3.7 |
Strategija za digitalizacijo evropske industrije (21) bo spodbudila sodelovanje in izmenjavo dobrih praks. Ta pobuda dopolnjuje sredstva iz programa Obzorje 2020 (5,5 milijarde EUR) ter zasebne in nacionalne naložbe in bo vzvod za javno-zasebno partnerstvo. Nekateri ključni sektorji, kot so energetika, promet in finančni sektor, bodo močno spremenjeni v skladu z merili trajnosti in učinkovitosti. |
3.8 |
Načrt za e-upravo za obdobje 2016–2020 (22) bo pospešil digitalno preobrazbo javnih storitev na nacionalni in evropski ravni. Komisija predvideva, da bo do največjih sprememb prišlo v zdravstvu zaradi pravice do zdravljenja v kateri koli državi EU (zdravstvene kartoteke in e-recepti) ter vedno večje uporabe tehnologije v podporo zdravnikom (za analize, pri operacijah in terapijah itd.). |
3.9 |
Da bi EU utrdila svoj položaj na svetovni ravni, je povečala sredstva za raziskave in inovacije ter začela izvajati dve pomembni tehnološki pobudi, tj. računalništvo v oblaku, ki omogoča delitev in ponovno uporabo pridobljenih znanj, ter kvantno računalništvo, ki obeta rešitev računalniških vprašanj, ki so bolj zapletena od tistih, ki jih rešujejo današnji superračunalniki. |
3.10 |
Komisija meni, da bo imela strategija za enotni digitalni trg vse večjo težo v odnosih med EU in tretjimi državami. Vplivala bo na varstvo novih digitalnih pravic, boj proti digitalnemu protekcionizmu in spodbujanje pobud za boj proti digitalnemu razkoraku na svetovni ravni. |
4. Splošne ugotovitve
4.1 |
EESO priznava velika prizadevanja Komisije pri zakonodajnih pobudah, namenjenih izpolnjevanju ciljev strategije za enotni digitalni trg EU na področju tehnološke, gospodarske in socialne rasti. EESO zlasti meni, da je ta vmesni pregled bistven za pospeševanje izvajanja strategije ter zmanjšanje njene razdrobljenosti in izkrivljanj. |
4.2 |
EESO pozdravlja nedavno dosežene rezultate, kot so odprava maloprodajnih stroškov gostovanja (23), čezmejna prenosljivost spletnih proizvodov (24) in odprava neupravičenega geografskega blokiranja (25). Tovrstne pobude bodo prispevale k bolj pozitivni podobi EU, čeprav je treba rešiti še veliko vprašanj, da bi lahko zagotovili pravice potrošnikov in pošteno konkurenco med podjetji. |
4.2.1 |
Vendar EESO opozarja, da odprava maloprodajnih stroškov gostovanja v številnih državah poteka razdrobljeno in neusklajeno, kar povzroča očitno škodo potrošnikom in podobi EU. Potrošniške organizacije v različnih državah razkrivajo poskuse, da bi se odprava maloprodajnih stroškov zaobšla, zlasti z omejevanjem GB, ki so na voljo za spletno navigacijo. EESO zato poziva Komisijo, naj strogo nadzira ta proces ter naj okrepi in pospeši njegovo izvajanje. |
4.2.2 |
Kar zadeva čezmejno prenosljivost spletnih vsebin, EESO upa, da bo kmalu sprejet začasni dogovor med Svetom in Komisijo, ki ga je Evropski parlament sprejel 18. maja 2017. Ta dogovor določa sprejetje uredbe za uvedbo skupnega pristopa na ravni EU glede prenosljivosti spletnih vsebin, s čimer bi omogočili, da bi lahko njihovi naročniki dostopali do njih in jih uporabljali, kadar se začasno nahajajo v drugi državi članici, ki ni država njihovega stalnega prebivališča. |
4.3 |
EESO je zaskrbljen, ker se učinkovito izvajajo le nekateri zakonodajni predlogi, ki jih je Komisija predstavila v okviru strategije za enotni digitalni trg. To resno omejuje oceno strategije v celoti ter dejanske možnosti za rast v EU in njeno konkurenčnost. EESO poziva vse institucije, ki so vključene v postopek soodločanja, naj skrajšajo čas pogajanj, in upa, da bodo države članice začele izvajati pravila pravočasno in dosledno. |
4.4 |
EESO meni, da bo digitalna revolucija radikalno spremenila življenje državljanov, način poslovanja, proizvodnjo in trgovino, zlasti na trg dela in zaposlenost pa bo imela dolgoročne učinke, ki jih je trenutno težko predvideti. Digitalne tehnologije bodo spremenile organizacijo dela, naloge, kraj dela, delovni čas in pogoje ter pogodbe o zaposlitvi. Zato ponovno poudarja, da je treba okrepiti socialno razsežnost (26) strategije za enotni digitalni trg. Le tako bo mogoče upoštevati vse izzive in tveganja, ki jih digitalna revolucija prinaša, ter omogočiti, da bodo vsi lahko izkoristili njene prednosti in priložnosti. |
4.5 |
EESO meni, da je treba nujno čim prej uvesti celovit evropski program za računalniško izobraževanje in usposabljanje, da bi se vsem državljanom zagotovile možnosti za soočanje s tem prehodom. Ne glede na posebne nacionalne pristojnosti na tem področju EESO upa, da bo ta program uveden v šolah, da se poveča znanje učiteljev, prilagodijo učni načrti in poučevanje digitalnih tehnologij (vključno z e-učenjem) ter zagotovi, da bodo vsi učenci prejeli visokokakovostno izobrazbo. Ta program bo seveda povezan z vseživljenjskim učenjem, da se posodobi ali nadgradi znanje vseh zaposlenih (27). |
4.6 |
EESO meni, da bodo morala podjetja hitro prilagoditi digitalne spretnosti svojih zaposlenih, pri čemer bo posebno pozornost treba nameniti vprašanju kibernetske varnosti. Po mnenju EESO bi morala EU namreč podpirati podjetja pri omogočanju odličnih programov usposabljanja za vodstvene delavce s podporo akademskih krogov, da bi okrepili seznanjenost in ozaveščenost o nevarnosti kraje podatkov in računalniškemu kriminalu. EESO poleg tega meni, da je treba podpreti usposabljanje računalničarjev, pristojnih za varnost, s primernimi platformami za simulacije kibernetskih napadov in testiranjem njihove sposobnosti odzivanja. |
4.7 |
EESO ugotavlja, da nekateri izzivi, ki so ključni za uresničitev enotnega digitalnega trga, kljub priporočilom iz leta 2015 (28) še niso bili ustrezno obravnavani. Širjenje digitalnih znanj in spretnosti, računalniško opismenjevanje, digitalizacija podjetij in e-uprava ostajajo temeljni predpogoji za obsežen, skupen in uravnotežen razvoj. |
4.8 |
EU je v razvoj in inovacije ter v digitalizacijo vložila že več milijard EUR. Kljub temu je to glede na potrebe, ki jih je Komisija ocenila na približno 155 milijard EUR, daleč od višine naložb, ki bi zagotavljale močan in uravnotežen digitalni razvoj, primerljiv z glavnimi svetovnimi konkurenti. Komisija je pogosto izjavila, da se za zapolnitev naložbene vrzeli zanaša na javno-zasebna partnerstva. |
4.8.1 |
EESO meni, da so javno-zasebna partnerstva gotovo pomemben vzvod za razvoj in inovacije, ne pa tudi rešitev za vse težave. Zato poziva evropske institucije, naj bodo bolj prisotne z ukrepi in financiranjem na področjih, ki so manj tržno usmerjena, pa tudi pri pobudah, namenjenih ustvarjanju infrastruktur z visoko dodano vrednostjo, pri katerih pa so rezultati vidni šele dolgoročno, kot je instrument za povezovanje Evrope (IPE). |
4.9 |
Obdavčitev multinacionalnih podjetij na digitalnem področju je že nekaj časa predmet intenzivnih razprav pa tudi močnih institucionalnih pobud. Zdi se, da zlasti nacionalni fiskalni sistemi ne ponujajo vedno ustreznih obdavčitev dobičkov, ki jih tovrstna podjetja ustvarijo znotraj EU. EESO poziva Komisijo, naj opredeli rešitve, ki bodo v okviru načela subsidiarnosti lahko zagotavljale uravnoteženo pravično obdavčitev dobičkov, ne da bi zavirale inovacije in razvoj. |
4.10 |
EESO ponovno poudarja, da je treba zmanjšati digitalni razkorak, ki bi lahko postal eden glavnih dejavnikov ekonomske, delovne in socialne izključenosti. V zvezi s tem je treba čim prej uresničiti strategije, ki jih je EU predvidela za izobraževanje in usposabljanje na področju digitalizacije (program znanj in spretnosti za Evropo ter koalicija za digitalno pismenost in delovna mesta). Zato EESO priporoča Komisiji, naj zagotovi hitro in ustrezno izvajanje tega procesa v državah članicah. |
4.11 |
EESO ponovno poudarja načelo, da je dostop do interneta temeljna pravica vsakega državljana ter nepogrešljiv instrument socialne vključenosti in gospodarske rasti. Zato je nujno, da se visokohitrostni dostop do interneta vključi med univerzalne storitve (29). EESO poleg tega meni, da bo digitalno revolucijo mogoče upravljati le, če bodo v ta proces aktivno vključeni državljani, saj morajo ti poznati priložnosti in nevarnosti, ki jih prinaša internet. |
4.12 |
Zato je pomembno, da EU podpira letni forum o upravljanju interneta in na njem aktivno sodeluje. Naslednje srečanje foruma z naslovom Shape Your Digital Future! (Oblikuj svojo digitalno prihodnost) bo decembra 2017 v Ženevi, kjer se bo razpravljalo o tem, kako povečati priložnosti, ki jih ponuja internet, ter se spoprijeti s tveganji in izzivi, ki se pojavljajo. |
4.13 |
EESO podpira sveženj o povezljivosti (30) ter še posebej pozdravlja pobude za zmanjšanje ozemeljskega digitalnega razkoraka (WiFi4EU) in zagotavljanje kakovosti digitalnih komunikacij (5G). EESO meni, da je zlasti shema WiFi4EU ključna za to, da bo povezan enotni digitalni trg dejansko na voljo vsem. Zato upa, da bo ta pilotni program, za katerega je bilo do danes namenjenih 125 milijonov EUR, lahko postal strukturni del politik EU z ustrezno prilagojenim proračunom, da bo vsem državljanom, tudi tistim, ki živijo na območjih s slabo razvitim trgom (kot so otoki, gorska območja in najbolj oddaljene regije), zagotavljal kakovosten dostop do interneta. |
4.14 |
EESO podpira predlog, da se spletne platforme vključijo v široko zasnovan projekt in postanejo odgovorni akterji v pravičnem in transparentnem internetnem ekosistemu. Vendar pa mora ta proces zajemati tudi odpravljanje razdrobljenosti zakonodaje in pri tem upoštevati posledice za podjetja (nelojalna konkurenca), delavce (pogodbe) in potrošnike (31) (čezmejni spori) ter zagotavljati že dosežene standarde. |
4.15 |
EESO meni, da je evropsko podatkovno gospodarstvo eden od sektorjev, kjer je razkorak med EU in vodilnimi svetovnimi akterji na področju digitalnih inovacij najočitnejši. EESO se strinja s predlogom o vzpostavitvi regulativnega okvira, če bo ta v ustrezni obliki vključeval tudi računalništvo v oblaku (32), umetno inteligenco in internet stvari, ter upošteval svobodo do sklepanja pogodb in odpravljal ovire za inovacije ter bodo v ta namen dodeljena ustrezna sredstva EU. |
4.16 |
EESO meni, da je kibernetska varnost prednostnega pomena, saj gre za horizontalno vprašanje, ki zadeva vsa področja uporabe digitalnih tehnologij, in je bistvena za zagotovitev evropske neodvisnosti, ki je ni mogoče ločiti od digitalne samostojnosti tako pri zbiranju in vodenju podatkov kot glede same opreme za nadzor in spremljanje tega procesa. Glede na raznolikost zadevnih področij EESO meni, da je treba občutno povečati sredstva za kibernetsko varnost, preseči okvir raziskav, vključiti tudi občutljive sektorje (promet, proizvodne sektorje z visoko dodano vrednostjo itd.) ter podpreti države članice pri krepitvi njihove kibernetske varnosti. |
4.17 |
Kibernetski terorizem in kibernetska kriminaliteta danes ogrožata vsa gospodarstva in vse vlade. EESO priporoča, naj se v predlogu revizije strategije za kibernetsko varnost predvidi občutno izboljšanje standardov preprečevanja, odvračanja, reagiranja, reševanja kriz in odpornosti z vidika temeljnih pravic EU ter določijo temelji za krepitev sodelovanja med državami članicami in s tretjimi državami. |
4.17.1 |
EESO se strinja z usmeritvijo Komisije in meni, da morajo biti vsi digitalni proizvodi in povezani sistemi varni že od začetka trženja, zavzema pa se tudi za hitro sprejetje napovedanih ukrepov. |
4.17.2 |
EESO podpira predlog Komisije za razširitev mandata agencije ENISA (33) s prilagoditvijo novim svetovnim grožnjam. EESO zlasti meni, da bi morali pregled evropskih strategij s področja kibernetske varnosti spremljati tudi večja odprtost agencije ENISA do državljanov in organizirane civilne družbe, dialog z njimi in večja transparentnost, da bo mogoče oceniti njene pobude in dejavnosti. |
5. Posebne ugotovitve
5.1 |
Čeprav so digitalno znanje in spretnosti potrebni v 90 % evropskih podjetij, je v letu 2016 zadovoljivo raven dosegalo le 44 % evropskih državljanov in 37 % zaposlenih. Poleg tega skoraj polovica evropskih podjetij ne preusposablja svojih zaposlenih, kar škoduje delavcem ali konkurenčnosti podjetja (34). Zato EESO ponovno poudarja, da je treba z ad hoc sredstvi financirati obsežno strategijo na področju digitalnega izobraževanja in usposabljanja (35), pri čemer je treba posebno pozornost nameniti razkoraku med „digitalnimi generacijami“ in starejšimi (36) ter na splošno podpirati vse, ki niso „računalniško pismeni“, ne glede na njihovo starost ali položaj. |
5.2 |
Kar zadeva posledice glede zaposlenosti, obstaja tudi dejanska možnost, da bo zaradi robotizacije prišlo do zmanjšanja števila delovnih mest, ki bo postopoma zajelo vsa ponavljajoča se in „manj“ ustvarjalna dela (37). Zato EESO poziva Komisijo, naj si začne z evropskim socialnim dialogom prizadevati za zagotavljanje dostojnih plač, uravnoteženega razmerja med prostim in delovnim časom, kakovostnih delovnih mest ter splošnega dostopa do socialne varnosti (38). |
5.2.1 |
Da bi premagali izzive, ki jih prinaša digitalizacija, bo treba ukrepati na področju izobraževanja in usposabljanja, kjer bo treba v ta namen na evropski ravni razmisliti o ad hoc ukrepih za premeščanje delavcev, katerih delovne naloge bodo opravljali stroji ali bodo postale zastarele zaradi robotizacije, pri tem pa zagotoviti tudi primerne socialne varnostne mreže, da bi jim omogočili dostojno življenje med poklicno prekvalifikacijo. Tovrstne ukrepe bo treba vključiti tudi v široko, prožno in odporno strategijo, ki se bo lahko hitro in učinkovito odzivala na spremembe, ki jih povzroča digitalna revolucija, tako da jo bo mogoče upravljati, ne pa zgolj trpeti njene posledice. |
5.3 |
EESO ponovno poudarja svojo podporo akcijskemu načrtu o e-upravi, katerega cilj je ponujati digitalne storitve, ki bodo enostavne za uporabo, prilagojene posamezniku in čezmejne. Kljub temu EESO meni, da za zdaj teh ciljev še ne bo mogoče doseči zaradi zamud pri uresničevanju strategije na nacionalni ravni in pomanjkanja digitalne infrastrukture, ki bi bila razširjena povsod po Evropi in medsebojno povezana. EESO ugotavlja, da se nadaljujejo težave z načelom samo enkrat ter zamude pri oblikovanju enotnega digitalnega portala. EESO ponovno poudarja tudi, da je treba zagotoviti posodabljanje v skladu z najnovejšimi tehnologijami in povečati možnosti, da bodo lahko uporabniki spremenili ali izbrisali svoje podatke (pravica do pozabe) (39). |
5.4 |
EESO na področju digitalnega zdravstva (e-zdravje) opaža podobne probleme kot na področju e-uprave. Zato predlaga, naj se spodbudi vzpostavitev naprednih digitalnih infrastruktur, okrepi sodelovanje s sektorji raziskav in inovacij ter aktivneje vključijo uporabniki storitev in zdravstveni delavci (40). |
5.5 |
EESO podpira sporočilo o digitalizaciji evropske industrije in ponovno poudarja, da nobena država članica ne more sama izkoristiti vseh možnosti, ki jih ponuja digitalna tehnologija. EU pa se bo lahko spoprijela z glavnimi svetovnimi tekmeci le, če bo oblikovala skupno strategijo za okrepitev evropskih industrijskih temeljev (Industrija 4.0) kot samostojnega dejavnika konkurenčnosti, ki bo privabljal naložbe, povečal število delovnih mest in si prizadeval za izpolnitev cilja industrijske proizvodnje v višini 20 % evropskega BDP do leta 2020 (41). |
5.6 |
EESO poziva Komisijo, naj podpira digitalne inovacije v vseh podjetjih, zlasti v malih in srednjih podjetjih, ki bi jim digitalizacija lahko močno koristila (poenostavitev in zmanjšanje birokracije), brez ustrezne podpore pa bi bili lahko izrinjeni s trga. Digitalizacija podjetja je že zdaj nujna, vendar ne zadošča, da bi podjetje obstalo na trgu, mala in srednja podjetja, ki imajo na voljo manj možnosti in sredstev, pa bi lahko imela večje težave pri prilagajanju na spremembe. |
5.7 |
EESO meni, da je treba podpirati zagonska podjetja ter spodbujati njihov razvoj in razširitev (scale-up), saj so glavni akterji digitalnih inovacij, gospodarske rasti in zaposlovanja. Zlasti se priporoča medsektorski pristop k podjetjem različnih vrst, ki bi temeljil na treh ključnih ciljih: poenostavitvi predpisov, vzpostavitvi mrež in lažjemu dostopu do financiranja (42). |
5.8 |
EESO meni, da je čezmejno elektronsko trgovanje eden ključnih sektorjev za razvoj strategije za enotni digitalni trg. Ponovno poziva k odločnejšemu ukrepanju, da bi stroški dostave paketov postali dosegljivi vsem (43). Poleg tega priporoča boljšo uskladitev pravil o digitalnih pogodbah glede na izbrani zakonodajni instrument (dve direktivi), ki bi lahko povzročali zmedo, regulativnega okvira pa nista poenostavili (44). |
5.9 |
EESO pozdravlja informacije, ki jih je objavila Komisija o rezultatih na področju varstva potrošnikov, doseženih s platformo za spletno reševanje sporov (45), vendar meni, da je treba storiti še veliko, da bi bilo več ljudi seznanjenih s platformo in da bi okrepili zaupanje potrošnikov v spletno nakupovanje. EESO si zlasti prizadeva za okrepitev instrumentov za izvensodno reševanje sporov, predvsem čezmejno. Poziva tudi k ukrepom za varstvo podatkov (46), avdiovizualne medijske storitve (47), boj proti goljufijam ter zaščito avtorskih pravic (48), pri čemer je treba posebno pozornost nameniti varstvu uporabnikov, zlasti najranljivejših, pred ustrahovanjem na spletu, lažnimi novicami in vsemi oblikami spodbujanja k nasilju. |
5.10 |
EESO podpira tudi proces usklajevanja na področju varstva potrošnikov na evropski ravni, ki ga je začela izvajati Komisija, če se standardi varstva potrošnikov tam, kjer so že visoki, ne bodo spreminjali in če bo proces usmerjen k splošnemu izboljšanju varstva potrošnikov v digitalnem okolju v EU. |
5.11 |
EESO poziva Komisijo, naj strategijo za enotni digitalni trg oblikuje vse bolj medsektorsko in jo z drugimi sektorji in strategijami, ki so ključni za razvoj Evrope, kot so energetika, krožno gospodarstvo (49) in promet (50), združi v širši okvir ciljev za trajnostni razvoj, ki jih je določila Organizacija združenih narodov. To bi lahko namreč odločilno prispevalo k izpolnjevanju ciljev trajnosti, poenostavitve in večje učinkovitosti. |
5.12 |
EESO meni, da mora EU povečati naložbe v raziskave in inovacije, da bi lahko tekmovala z vodilnimi akterji na področju digitalnih inovacij. Pobude za krepitev infrastrukturnih temeljev so pomembne, ne pa odločilne. Evropa bo morala kmalu udejanjiti zlasti računalništvo v oblaku (51) v skladu s strategijo odprtih inovacij, odprte znanosti in odprtosti v svet. EESO se tudi strinja, da je treba nadaljevati z razvojem na področjih kvantnega računalništva in umetne inteligence (52). |
5.13 |
EESO se strinja s stališčem Komisije, da je treba okrepiti zunanjo razsežnost strategije za enotni digitalni trg, vendar meni, da je bilo do zdaj na tem področju storjenega premalo. EESO si zlasti prizadeva za ukrepanje na dveh ravneh:
|
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 125, 21.4.2017, str. 10, točki 3.8 in 3.9.
(2) COM(2015) 192 final.
(3) COM(2016) 399 final.
(4) COM(2015) 627 final.
(5) COM(2016) 289 final.
(6) COM(2016) 587, 588, 589, 590 in 591 final.
(7) COM(2015) 634 in 635 final.
(8) COM(2016) 283 final.
(9) COM(2016) 285 final
(10) COM(2016) 757 final.
(11) COM(2016) 593 final.
(12) Uredba (EU) 2016/679.
(13) COM(2017) 10 final.
(14) COM(2016) 287 final.
(15) COM(2016) 593 in 594 final.
(16) Posebna raziskava Eurobarometer št. 460.
(17) COM(2016) 288 final.
(18) JOIN(2013) 1.
(19) COM(2016) 381 final.
(20) 2016/C484/01.
(21) COM(2016) 180 final.
(22) COM(2016) 179 final.
(23) UL C 24, 28.1.2012, str. 131; UL C 34, 2.2.2017, str. 162.
(24) UL C 264, 20.7.2016, str. 86.
(25) UL C 34, 2.2.2017, str. 93.
(26) UL C 125, 21.4.2017, str. 10, točki 3.8 in 3.9.
(27) UL C 434, 15.12.2017, str. 30.
(28) UL C 71, 24.2.2016, str. 65, Strategija za enotni digitalni trg, točke 1.1, 1.2, 1.3 in 1.8.
(29) UL C 161, 6.6.2013, str. 8.
(30) EESO je pripravil ločeno mnenje za vsak predlog, vendar pod skupnim vodstvom, da se zagotovi skladnost vizije in vsebin: UL C 125, 21.4.2017, str. 51; UL C 125, 21.4.2017, str. 56; UL C 125, 21.4.2017, str. 65; UL C 125, 21.4.2017, str. 69; UL C 125, 21.4.2017, str. 74.
(31) UL C 75, 10.3.2017, str. 119.
(32) UL C 487, 28.12.2016, str. 86.
(33) UL C 75, 10.3.2017, str. 124.
(34) Evropska komisija, Digital Transformation Scoreboard (Pregled digitalne preobrazbe), 2017.
(35) UL C 173, 31.5.2017, str. 1, in UL C 173, 31.5.2017, str. 45.
(36) UL C 389, 21.10.2016, str. 28.
(37) The Risk of Automation for Jobs in OECD Countries: A Comparative Analysis (Nevarnost avtomatizacije delovnih mest v državah članicah OECD: primerjalna analiza), OECD, 2016. Trenutno poteka burna razprava o vplivu digitalne revolucije na stopnje zaposlenosti. OECD ocenjuje, da se bo število delovnih mest (tistih, ki so ocenjena kot najbolj ponavljajoča se) zmanjšalo za 9 %, raziskave drugih institucij, na primer Svetovne banke, pa kažejo na dvig števila delovnih mest oziroma zamenjavo ukinjenih delovnih mest z novimi. Vsem raziskavam pa je skupno prepričanje, da se bo svet dela močno spremenil in da je treba sprejeti pravočasne in močne protiukrepe.
(38) UL C 13, 15.1.2016, str. 161.
(39) UL C 487, 28.12.2016, str. 99.
(40) UL C 13, 15.1.2016, str. 14.
(41) UL C 389, 21.10.2016, str. 50.
(42) UL C 288, 31.8.2017, str. 20.
(43) UL C 34, 2.2.2017, str. 106.
(44) UL C 264, 20.7.2016, str. 57.
(45) Po podatkih komisarke Jourove je bilo v prvem letu obravnavanih več kot 24 000 primerov. http://europa.eu/rapid/press-release_IP-17-727_sl.htm.
(46) UL C 288, 31.8.2017, str. 107.
(47) UL C 34, 2.2.2017, str. 157.
(48) UL C 125, 21.4.2017, str. 27.
(49) UL C 264, 20.7.2016, str. 98.
(50) UL C 288, 31.8.2017, str. 85, in UL C 345, 13.10.2017, str. 52.
(51) UL C 487, 28.12.2016, str. 86.
(52) UL C 288, 31.8.2017, str. 1.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/111 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Poročilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Poročilo o politiki konkurence za leto 2016
(COM(2017) 285 final)
(2018/C 081/15)
Poročevalec: |
Paulo BARROS VALE |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
4. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
177/1/3 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO pozdravlja vsebino poročila o politiki konkurence za leto 2016 (1) in poročilo na splošno podpira. Ima pa nekaj pomislekov v zvezi s sedanjim stanjem in v zvezi s tem, kakšna bi evropska politika konkurence po njegovem mnenju lahko bila. |
1.2 |
EESO je zadovoljen, ker si Komisija prizadeva za spoštovanje pravil in s tem spodbujanje poštene in svobodne konkurence, poleg tega pa poskuša nadgraditi mednarodno sodelovanje. |
1.3 |
EESO meni, da je treba politiko konkurence bolje opredeliti in da je pogosto v nasprotju z drugimi politikami Unije, ki vplivajo nanjo. Podjetja in potrošniki se srečujejo z različnimi težavami, ki vplivajo na notranji trg in presegajo področja, ki jih obravnava Komisija v okviru politike konkurence, kot so vprašanja v zvezi z obdavčitvijo. |
1.4 |
Kljub omejenim pristojnostim ima Komisija pravico dajanja pobude, ki bi jo lahko dejavneje uporabljala, da bi področje konkurence uskladila z različnimi evropskimi politikami in tudi z dejavnostmi nacionalnih organov za konkurenco. Da bi Komisija in nacionalni organi za konkurenco lahko učinkoviteje delovali, bi bilo treba popolnoma uskladiti evropske in nacionalne politike konkurence. |
1.5 |
Vsakodnevno se pojavljajo dokazi, da konkurenca negativno vpliva na nekatere skupine, zlasti mala in srednja podjetja ter potrošnike. Pristojni nacionalni organi za konkurenco in Komisija morajo nenehno spremljati in se odzivati na probleme, kot so trgovinske prakse velikih distribucijskih skupin, ki s svojimi ostrimi pogoji uničujejo manjša podjetja, ki z njimi sklepajo pogodbe, in omejujejo izbiro potrošnikov, pa tudi nejasno oblikovanje cen v škodo podjetjem in potrošnikom, na primer za energijo in gorivo, ter še vedno prisotne dampinške prakse, zlasti v sektorju prodaje na drobno in prometnem sektorju. |
1.6 |
Čeprav je znano, da lahko velike skupine zaradi svoje moči povzročijo izkrivljanje konkurence, je Komisija podprla združitve in koncentracije, ki so omogočile nastanek pravih sektorskih velikanov. EESO poziva Komisijo, naj v teh procesih uveljavi resnično učinkovite rešitve in pozorno spremlja dejavnosti velikih skupin, da zagotovi spoštovanje pravil in zavaruje interese potrošnikov ter malih in srednjih podjetij. |
1.7 |
Pogodba ne zagotavlja podlage za poenotenje davčnih politik. Razlike v davkih, tako neposrednih kot posrednih, lahko škodijo podjetjem in potrošnikom ter povečujejo nesorazmerja. Dokler bo davčni sistem v Evropi ostal v pristojnosti nacionalnih oblasti, mora po mnenju EESO politika konkurence blažiti izkrivljanja, ki so posledica obdavčitve. |
1.8 |
Mednarodno sodelovanje se je razvilo v okviru pogajanj o različnih sporazumih. EESO meni, da si je treba prizadevati za prava zavezništva, sklenjeni sporazumi pa morajo upoštevati poglobljene razprave o vsebini trgovinskih sporazumov. |
2. Vsebina poročila o politiki konkurence za leto 2016
2.1 |
Poročilo vsebuje predvsem opis ukrepov, ki jih je Komisija sprejela na področju konkurence, in povzema obsežnejši delovni dokument o ukrepih, sprejetih v letu 2016 (2). |
2.2 |
Pomen politike konkurence je predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker poudaril v govoru o stanju v Uniji v letu 2016: „Zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev pomeni tudi, da so v Evropi potrošniki zaščiteni pred karteli in zlorabami s strani močnih podjetij. […] Komisija varuje to enakost. To je socialni vidik konkurenčnega prava.“ |
2.3 |
Poročilo je sestavljeno iz šestih delov: uvod; zagotavljanje resnično enakih konkurenčnih pogojev za vse: kako nadzor državne pomoči prispeva k obravnavanju izzivov; spodbujanje konkurence in inovacij na enotnem digitalnem trgu; vzpostavitev enotnega trga, ki krepi vlogo državljanov in podjetij EU; sprostitev potenciala evropske energetske unije in krožnega gospodarstva; oblikovanje evropske in globalne kulture konkurence. |
2.4 |
EESO na splošno odobrava vsebino poročila, vendar se ne strinja s točko pod naslovom Ohranjanje plodnega medinstitucionalnega dialoga: „Poleg tega pravila o državni pomoči ohranjajo enake konkurenčne pogoje med bankami, ki prejemajo državno pomoč, in bankami, ki te pomoči ne prejemajo“. Banke, ki so prejele državno pomoč, so morale izpolniti tudi nekatere pogoje, vendar pa ni mogoče trditi, da je bila zagotovljena enakost med bankami, ki so prejele to pomoč, in drugimi bankami. Izkrivljanje konkurence je nedvomno prisotno in sprejeti popravni ukrepi le malo prispevajo k njegovemu zmanjšanju. |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
EESO pozdravlja poročilo o politiki konkurence za leto 2016, ki obravnava pomembna vprašanja za delovanje podjetij in življenje državljanov. |
3.2 |
Evropska podjetniška struktura je večinoma sestavljena iz malih in srednjih podjetij, ki so steber evropskega gospodarstva, zaradi svoje velikosti pa so tudi najbolj izpostavljena nelojalni konkurenci. |
3.3 |
Mala in srednja podjetja so še zlasti izpostavljena v maloprodajnem sektorju, saj velike distribucijske skupine zlorabljajo svoj prevladujoči položaj in izkoriščajo večjo pogajalsko moč ter se pri dogovarjanju v nasprotju z vsemi predpisi o konkurenci poslužujejo zlorab, ki še naprej uničujejo male proizvajalce in maloprodajo ter vplivajo na izbiro in interese potrošnikov. EESO priporoča, da Komisija v prihodnja poročila o politiki konkurence vključi analizo delovanja verige preskrbe s hrano. |
3.4 |
Za odpravo zlorab prevladujočega položaja in drugih praks, ki omejujejo konkurenco, je zelo pomembno ukrepanje nacionalnih organov za konkurenco. Komisija je proučila zmogljivosti nacionalnih organov za konkurenco z vidika virov, pristojnosti in neodvisnosti delovanja ter ugotovila, da bi se njihova učinkovitost lahko povečala, za kar bi bilo treba sprejeti ustrezne ukrepe. EESO ponovno poudarja, da bi lahko nacionalni organi za konkurenco sprejeli bolj preventiven pristop, kar bi tudi morali storiti, namesto da ukrepajo šele po pritožbah gospodarskih subjektov ali potrošnikov, zlasti v zvezi z zlorabo prevladujočega položaja, ki se redno pojavlja na pogajalskih sestankih. Z nadzorom nad pogajanji bi lahko preprečili nekatere primere zlorabe prevladujočega položaja ter tako zaščitili male gospodarske subjekte in potrošnike. |
3.5 |
Zlasti na tem področju je treba zagotoviti učinkovito uveljavljanje pravice do povračila škode žrtvam protikonkurenčnega ravnanja, saj se ne Direktiva 2014/104/EU z dne 26. novembra 2014 ne priporočilo o skupnih načelih za mehanizme kolektivnih tožb v primeru sporov glede kršitev zakonodaje o konkurenci nista izkazala kot primerna, da bi zagotovila potrebno kolektivno varstvo pravic oškodovancev, prizadetih zaradi takšnih kršitev. |
3.6 |
V številnih sektorjih so nastale različne združitve in koncentracije, kar je omogočilo nastanek „velikanov“, ki lahko vplivajo na delovanje trga in ogrozijo pravila o konkurenci. V nekaterih primerih je bila Komisija pozvana, da o teh postopkih odloča. Večinoma jih ni ustavila, temveč je v zameno za odobritev naložila popravne ukrepe, ki pa niso izpolnili pričakovanj. Na eni strani Komisija upravičeno preganja kartele, na drugi strani pa dovoljuje združitve in prevzeme brez kakršnih koli kompenzacijskih ukrepov. EESO je zaskrbljen zaradi tveganja, da bodo v nekaterih sektorjih nastale velike skupine, ki bi lahko povzročile znatno izkrivljanje konkurence, uničile številna mala in srednja podjetja ter omejile izbiro potrošnikov, zato poziva Komisijo k previdnosti. |
3.7 |
Izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz zunanjih odnosov Unije, zadeva njen uvoz in izvoz. Na evropski trg se uvažajo izdelki iz držav, v katerih se še vedno uporabljajo socialni damping, neustrezne okoljske prakse in celo državne pomoči, ki so v skladu z evropskimi predpisi nezakonite. Poleg tega se evropska podjetja, ki izpolnjujejo standarde, srečujejo s težavami pri dostopu do drugih trgov, saj je jasno, da ne morejo konkurirati cenam podjetij iz držav, ki imajo ugodnejšo zakonodajo ali nimajo učinkovitega nadzora nad spoštovanjem te zakonodaje. |
3.8 |
Izkrivljanje konkurence pa lahko povzročijo tudi pravila, ki jih sprejme Unija. To velja na primer za uredbo REACH (registracija, evalvacija, avtorizacija in omejevanje kemikalij), ki se bo od 31. maja 2018 uporabljala za podjetja, ki proizvajajo ali dajejo na trg kemikalije kot take ter kemikalije v zmeseh ali izdelkih, če njihova količina znaša eno tono ali več na leto. Ta uredba določa, da morajo podjetja Evropski agenciji za kemikalije (ECHA) predložiti seznam kemikalij kot takih ali kemikalij v zmeseh ali izdelkih, če njihova količina znaša eno tono ali več na leto, in plačati ustrezno pristojbino. Šteje se, da registracijski zavezanec zakonito razpolaga s poročilom, tako da lahko informacije, ki jih poročilo vsebuje, postanejo blago, s katerim lahko trgujejo glavni registracijski zavezanci. To so običajno velika podjetja s pomembno gospodarsko močjo. V praksi se mora podjetje, ki želi opraviti registracijo pri Evropski agenciji za kemikalije, obrniti na glavnega registracijskega zavezanca, ta pa ga nato obvesti o ceni dovoljenja za dostop do informacij, ki jih je predložil. Ta cena lahko znaša več deset ali celo sto tisoč evrov za eno snov. Predvideno je, da bodo lahko registracije, ki so bile na podlagi uredbe vložene pred najmanj 12 leti, uporabljali drugi proizvajalci in uvozniki za registracijo svojih izdelkov. Toda zdaj, ko se bo uredba REACH kmalu začela v celoti uporabljati za vse kemikalije, ki se proizvajajo ali dajejo na trg v količini ene tone ali več na leto, glavni registracijski zavezanci v praksi od mikropodjetij ter malih in srednjih podjetij v tem sektorju zahtevajo plačilo visokih zneskov ali celo odstotek od prodaje v zameno za „dovoljenje za dostop“ do informacij, ki so jih posredovali Evropski agenciji za kemikalije, čeprav bi morale biti te informacije javne in brezplačno dostopne vsem državljanom in podjetjem Evropske unije, saj bi s tem uresničili cilj njihovega oblikovanja, tj. varstvo zdravja ljudi in okolja. V tem primeru lahko uredba, ki je bila prvotno namenjena zaščiti zdravja ljudi in okolja pred tveganji, povezanimi z uporabo kemikalij, omogoči nastanek ovir za vstop novih podjetij na trg in prepreči prosti pretok kemikalij, to pa lahko privede do omejevanja konkurence in zlorabe prevladujočega položaja s strani velikih podjetij. EESO opozarja, da je treba uredbo REACH pregledati in revidirati, da se odpravijo morebitne ovire za konkurenco, ki bi jih lahko povzročilo izvajanje te uredbe. |
3.9 |
Pomembno ostaja tudi vprašanje bančnih koncentracij in državnih pomoči za banke. Zaradi nedavne finančne krize in njenih učinkov na realni sektor ter zaupanje v trg so prakse v finančnem sektorju pod stalnim nadzorom, ki ga upravičuje legitimna bojazen pred ponovnim pojavom resnih problemov. Začasne državne pomoči so finančni sektor rešile pred propadom. Med finančno krizo so banke utrpele velike izgube, njihove marže pa so zdaj manjše zaradi razpona obrestnih mer. S prestrukturiranjem tega sektorja so nekatere institucije izginile, nastale pa so tudi koncentracije, ki vzbujajo zaskrbljenost, saj lahko v primeru nove krize v prihodnosti ogrozijo stabilnost finančnega sektorja, poleg tega pa lahko zaradi svoje velikosti povzročijo izkrivljanje konkurence. EESO poziva Komisijo, naj pozorno in budno spremlja morebitne zlorabe prevladujočega položaja, ki lahko škodijo interesom potrošnikov in financiranju podjetij, zlasti malih in srednjih podjetij. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 Državna pomoč
4.1.1 |
Državna pomoč je pomembno orodje za razvoj, saj omogoča konvergenco regij z omejenimi možnostmi ter spodbujanje zaposlovanja in gospodarstva. Omejene vire je treba učinkovito uporabljati, pri tem pa se izogibati kršitvam dobre prakse na področju konkurence. |
4.1.2 |
EESO ponovno poudarja, da je treba sedanjo posodobitev državne pomoči uskladiti s cilji strategije Evropa 2020, kohezijske politike in politike konkurence, hkrati pa ohraniti pomembno vlogo državne pomoči v sektorjih, ki prispevajo k razvoju Evrope in podpirajo javne službe, namenjene izpolnjevanju socialnih potreb. |
4.1.3 |
EESO je v preteklosti že podprl posodobitev področja državnih pomoči. Trenutno pozdravlja obveznost za organe, pristojne za dodelitev pomoči, da zagotovijo informacije o dodelitvi pomoči, ki presega 500 000 EUR (3). |
4.1.4 |
Te informacije so odziv na nezadovoljstvo državljanov EU zaradi pomanjkljivega obveščanja o dodeljeni državni pomoči (4). Zdaj je treba javnost obvestiti, da ima dostop do teh podatkov, ter jo seznaniti s pravili o dodelitvi in vračanju državne pomoči, da se omogoči preglednost v zvezi z dobro porabo javnih sredstev. |
4.1.5 |
EESO podpira ukrepe Komisije za boj proti državni pomoči, dodeljeni na podlagi davčnih določb, ki zagotavljajo nezakonite davčne ugodnosti, in sprejetje svežnja ukrepov proti izogibanju davkom, ki naj bi zagotovil, da bodo podjetja plačala davek tam, kjer ustvarijo dobiček, ter preprečil agresivno davčno načrtovanje (5). |
4.2 Enotni digitalni trg
4.2.1 |
S širitvijo širokopasovnega omrežja trg digitalnih storitev postaja vedno bolj pomemben pri delovanju evropskih podjetij in v življenju evropskih državljanov. Uporaba elektronskega trgovanja je vse bolj pogosta in politika konkurence si prizadeva za dobro delovanje trga, tako da varuje potrošnike in zagotavlja, da najmočnejša podjetja spoštujejo pravila. |
4.2.2 |
EESO poziva Komisijo, naj si še naprej prizadeva za odpravo geografskih ovir pri elektronskem trgovanju, saj lahko preprečijo oblikovanje resnično enotnega digitalnega trga. Na svetovnem trgu ni mogoče dovoliti različne obravnave strank glede na njihovo lokacijo. |
4.2.3 |
Na digitalnem trgu prevladujejo nekateri tehnološki velikani, zato je težko zagotoviti dostop potrošnikov do najboljših izdelkov in cen ter omogočiti vstop novih izdelkov in konkurenčnih podjetij na trg. |
4.2.4 |
Nekatere spletne rezervacijske platforme trenutno med hotelirji povzročajo precej skrbi zaradi zlorabe prevladujočega tržnega položaja pri rezervaciji potovanj. Provizije, ki jih zaračunavajo, so občutno višje od provizij potovalnih agencij in hotelirje celo silijo, da za iste vrste sob na vseh prodajnih kanalih zahtevajo iste cene. EESO poziva Komisijo, naj razišče paritetne klavzule in zaračunane provizije, ki ogrožajo prosto konkurenco v tem sektorju. |
4.2.5 |
Komisija je nadaljevala preiskovanje praks družbe Google (delovanje iskalnika, omejitve glede možnosti nekaterih tretjih spletnih strani za prikazovanje oglasov, povezanih z iskanjem konkurentov družbe Google, omejitve za proizvajalce naprav s sistemom Android in operaterje mobilnih omrežij) in družbe Amazon (dogovori z založniki), ki lahko pomenijo kršitev protimonopolne zakonodaje. Družbi Google je bila nedavno naložena rekordna kazen v višini 2,4 milijarde EUR, ker je zlorabila svoj prevladujoči položaj na trgu iskalnikov, tako da je dajala nezakonito prednost drugemu izdelku družbe Google, tj. lastni storitvi primerjave cen. |
4.2.6 |
Družba Google ima prevladujoči položaj na trgu iskalnikov in Komisija mora zagotoviti, da rezultati iskanja v njenem iskalniku ne ponujajo skrajšanih odgovorov, ki bi lahko omejili izbiro uporabnikov teh informacij. Komisija se mora osredotočiti tudi na prakse spletnega mesta Booking, ki z zlorabo prevladujočega položaja vpliva na rezultate iskanj v zvezi z evropsko turistično ponudbo, kar zlasti negativno vpliva na male trge in mala podjetja. |
4.2.7 |
Telekomunikacijski sektor je še posebno pomemben za življenje potrošnikov in delovanje podjetij. EESO opozarja Komisijo, da trg na tem področju še vedno ni odprt niti konkurenčen. Dejansko telekomunikacijski operaterji še vedno uporabljajo prakse, ki kršijo pravila svobodne konkurence, tako da zvišajo tarife med trajanjem pogodbe brez predhodnega obvestila potrošniku, na podlagi katerega bi lahko odpovedal pogodbo, kot je predvideno v zakonodaji. Zvišanje cen je bilo zlasti opazno ob odpravi tarif za gostovanje, kar je v praksi povzročilo splošno zvišanje tarif in negativno vplivalo na vse osebe, ki ne potujejo. |
4.3 Energetski trg in krožno gospodarstvo
4.3.1 |
Kljub prizadevanjem v zadnjih letih enotni energetski trg še ni vzpostavljen. Visoka cena energije, zlasti v nekaterih državah, pomeni veliko breme za proračune gospodinjstev in podjetij, saj liberalizacija trga ni zagotovila učinkovitega znižanja tarif. Zaradi teh cen ostaja Evropa v zvezi z izdatki za energijo v slabšem položaju kot njeni konkurenti na svetovni ravni. |
4.3.2 |
Prizadevanja za bolj konkurenčno in trajnostno Evropo morajo še naprej temeljiti na izboljšanju energetske učinkovitosti in naložbah v obnovljive vire energije, kljub okoljevarstvenim skrbem, ki jih povzroča ravnanje z odpadki, ki izhajajo iz uporabe teh tehnologij (fotonapetostne baterije in celice). Kljub tehnološkemu napredku obnovljivi viri energije še niso dosegli stopnje razvoja, ki bi jim omogočila tekmovanje s fosilnimi in jedrskimi viri energije, zato jih je treba še naprej podpirati, da postanejo konkurenčni na pravičnejšem trgu. |
4.3.3 |
Obnovljivi viri energije niso le vir čiste energije, temveč tudi priložnost za razvoj lokalnih skupnosti, saj jim omogočajo, da hkrati postanejo potrošniki in proizvajalci energije v okviru decentraliziranega modela za proizvodnjo energije, ugodnega za lokalne skupnosti. |
4.3.4 |
Tehnologija se je razvila in proizvodnja fotonapetostne sončne energije je postala bolj dostopna podjetjem in gospodinjstvom, ki želijo namestiti naprave za kritje lastne porabe, vendar pa je izdajanje dovoljenj za namestitev naprav za proizvodnjo električne energije omejeno na določeno moč. Ta omejitev lahko zmanjša privlačnost te naložbe za operaterje določene velikosti, ki bi lahko svoje račune za energijo v mesecih z veliko sonca močno zmanjšali oziroma znižali na nič. |
4.3.5 |
Poleg tega mora Evropa še naprej ohranjati svojo energetsko neodvisnost s krepitvijo povezav, s katerimi bi zmanjšala svojo ranljivost in povečala konkurenco. |
4.3.6 |
EESO ponovno poudarja, da se je treba še posebej osredotočiti na glavne izzive, s katerimi se srečuje EU:
|
4.4 Mednarodno sodelovanje
4.4.1 |
Na globalnem trgu se Evropa še naprej srečuje z nelojalno konkurenco držav z nepoštenimi socialnimi in okoljskimi praksami. Ne glede na socialni vidik, ki je sicer pomemben, bi se morala Unija v okviru mednarodne diplomacije dejavno odzvati na izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz zunanjih odnosov Unije, da bi podjetja in potrošnike zaščitila pred obstoječimi pojavi, ki izkrivljajo konkurenco, tako na področju uvoza kot izvoza. |
4.4.2 |
EESO pozdravlja zavezo Komisije, da se dejavno vključi v mednarodne organe za konkurenco, kot so Odbor OECD za konkurenco, Svetovna banka, Konferenca Združenih narodov za trgovino in razvoj ter Mednarodna mreža za konkurenco. |
4.4.3 |
Prav tako pozdravlja zavzetost Komisije pri pogajanjih o sporazumih o prosti trgovini z Armenijo, Mehiko, Indonezijo, Filipini in Japonsko ter pri tehničnem sodelovanju z gospodarstvi v vzponu. Zahteva le, da se ti sporazumi ne omejijo le na uravnoteženo konkurenco, tako da zavarujejo podjetja in potrošnike, temveč tudi prispevajo h gospodarski in socialni koheziji Evrope. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) COM(2017) 285 final.
(2) SWD(2017) 175 final.
(3) https://webgate.ec.europa.eu/competition/transparency/public?lang=sl.
(4) Perception and Awareness about Transparency of State Aid (Dojemanje in ozaveščanje v zvezi s preglednostjo državne pomoči), Eurobarometer, julij 2016.
(5) https://ec.europa.eu/taxation_customs/business/company-tax/anti-tax-avoidance-package_en.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/117 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o vmesnem pregledu akcijskega načrta za unijo kapitalski trgov
(COM(2017) 292 final)
(2018/C 081/16)
Poročevalec: |
Daniel MAREELS |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
136/0/3 |
Uvod
To mnenje je del širšega svežnja štirih mnenj EESO o prihodnosti evropskega gospodarstva (poglobitev ekonomske in monetarne unije, ekonomska politika euroobmočja, unija kapitalskih trgov in prihodnost financ EU) (1) . Sveženj je nastal v okviru procesa, ki ga je nedavno začela Evropska komisija z objavo Bele knjige o prihodnosti Evrope, v njem pa je upoštevan tudi govor predsednika Junckerja o stanju v Uniji 2017. V skladu z resolucijo EESO o prihodnosti Evrope (2) in prejšnjimi mnenji o dokončnem oblikovanju ekonomske in monetarne unije (3) je v tem svežnju mnenj poudarjeno, da je pri upravljanju Unije potrebno skupno razumevanje ciljev, ki daleč presega zgolj tehnične pristope in ukrepe ter je predvsem vprašanje politične volje in skupne vizije.
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Ker je unija kapitalskih trgov ključnega pomena tako za nadaljevanje in poglobitev evropskega povezovanja in razvoja kot tudi za posamezne države članice in ker je treba upoštevati spreminjajoče se mednarodne razmere, EESO odločno podpira to unijo in se dejavno zavzema za njeno uresničitev. Po njegovem mnenju je treba vložiti vsa potrebna prizadevanja v njen uspeh. Hitro je treba zagotoviti napredek in rezultate, da se kratkoročno zagotovijo nove spodbude in večja dinamika za gospodarstvo EU. |
1.2 |
Odbor je bil vselej velik zagovornik in je izražal izrecno podporo nadaljnji poglobitvi in uresničitvi unije kapitalskih trgov. Odbor danes ponavlja svoje stališče in se za to unijo močno zavzema. Unija kapitalskih trgov mora skupaj z bančno unijo poskrbeti za nastanek finančne unije, njeno uresničevanje pa mora biti tudi jamstvo za dokončno oblikovanje EMU, saj je eden od njenih temeljev. Prvi dosežki pri uresničevanju unije kapitalskih trgov so že tu in tudi bančna unija je na visoki stopnji razvoja – vzpostavljena sta že bila prvi in drugi steber, za tretjega pa je že pripravljen predlog. Zdaj je treba nadaljevati z delom na teh dveh področjih in čim prej tudi resnično doseči končne cilje. |
1.3 |
Poleg tega lahko unija kapitalskih trgov tako v EU kot posameznih državah članicah znatno prispeva h krepitvi gospodarskega okrevanja in tako postane eden od dejavnikov, ki spodbujajo rast, naložbe in zaposlovanje. Strukturno bi z razširitvijo in večjo raznolikostjo virov financiranja, ki jih zagotavlja unija kapitalskih trgov, poskrbeli za večjo integracijo, s tem pa prispevali tudi k želeni večji stabilnosti, varnosti in odpornosti tako gospodarskega kot tudi finančnega sistema v primeru šokov. S sedanjim razdrobljenim ukrepanjem ne bi smeli nadaljevati, saj nam preprečuje izkoriščanje številnih priložnosti. |
1.4 |
EU bi morala prav tako sprejeti odločen pristop in okrepiti svoj položaj na gospodarskem področju, saj smo danes priča številnim premikom moči in spremembam vpliva na mednarodni in svetovni ravni, v svoji neposredni okolici pa bližajočemu se izstopu Združenega kraljestva iz Evropske unije. Evropa se pri tem lahko zgleduje po odpornosti in dinamičnosti, ki ju je po krizi pokazalo ameriško gospodarstvo. |
1.5 |
EESO meni, da unija kapitalskih trgov ne more biti neobvezen sistem, ki koristi le nekaterim, temveč jo je treba udejanjiti v vseh državah članicah EU – to je po njegovem mnenju absolutni pogoj. Tako na evropski ravni kot v državah članicah mora biti prisotna politična volja, da se vložijo vsa potrebna prizadevanja in ustvarijo nujni ustrezni pogoji. Unija kapitalskih trgov mora biti oblikovana tako, da bo po eni strani spodbujala integracijo v celotni Uniji, po drugi strani pa upoštevala tudi obstoječe potrebe, zahteve in želje, zlasti v nekaterih regijah in območjih. Na vseh ravneh je treba izvajati dosledno in skladno politiko ter se izogibati vsem pobudam, ki bi odstopale od zastavljenih ciljev. |
1.6 |
Po mnenju EESO je nujno treba zagotoviti čim boljše možnosti za uspeh unije kapitalskih trgov. V zvezi s tem je bilo jasno predlagano, da se oblikujejo orodja, potrebna za beleženje in merjenje dejanskih prizadevanj za vzpostavitev te unije in doseženega napredka v vseh državah članicah. Odbor odločno podpira uvedbo mehanizma za redno ocenjevanje napredka in izvajanja unije kapitalskih trgov v državah članicah, ki bi temeljil tako na kvantitativnih kot kvalitativnih merilih, ugotovitve ocenjevanja pa bi morale biti na voljo javnosti. Predvideti je treba ustrezne dejavnosti in ukrepe za primere, ko se odkrijejo pomanjkljivosti. |
1.7 |
Končni uspeh unije kapitalskih trgov bo odvisen od tega, v kolikšni meri bomo uspeli učinkovito uveljaviti predlagane sestavine v realnosti, resnično vzpostaviti enotni trg in doseči, da ga uporabljajo vsi deležniki, zlasti ponudniki finančnih storitev, podjetja, vlagatelji in varčevalci. Zato je Odbor zadovoljen s sedanjim vmesnim pregledom, ki je bil hitro pripravljen, in priporoča, da se v prihodnosti še naprej redno izvajajo podobne dejavnosti, v katere je treba dejavno in tesno vključiti tudi različne deležnike, ki so bili omenjeni zgoraj. |
1.8 |
Pri naslednjih korakih, potrebnih za postavitev temeljev unije kapitalskih trgov, je treba sprejeti več odločitev. Po mnenju Odbora je treba dati prednost ukrepom in dejavnostim, ki prispevajo k čim večji konvergenci, državam članicam pa puščajo čim manj možnosti, da bi se oddaljile od tistega, kar je nujno potrebno. Upoštevati je treba duh programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), da se zagotovi karseda enostaven pristop brez nepotrebnih upravnih bremen in s čim nižjimi stroški. |
1.9 |
V skladu z dokumentom Komisije je treba do leta 2019 vzpostaviti (še) 38 sestavin unije kapitalskih trgov. Pri tako velikem številu ukrepov, ki jih je treba izvesti v kratkem času, se lahko pojavijo vprašanja glede primernega pristopa, vendar pa Odbor meni, da je treba temelje za unijo kapitalskih trgov čim prej dokončno vzpostaviti. |
1.10 |
Pri tem EESO zlasti poziva, naj se ustrezna pozornost nameni financiranju MSP, za katera je bančno financiranje še vedno izjemno pomembno. Poleg ukrepov v korist MSP, predvidenih v prvotnem akcijskem načrtu (med drugim enostavno, pregledno in standardizirano listinjenje ter direktiva o prospektu), si je treba prizadevati za razvoj vseh pobud iz sedanjega sporočila, ki lahko nadalje izboljšajo njihov položaj. Poleg tega bi bilo treba razviti in spodbujati druge pristope v podporo MSP, kot so alternativno financiranje in spodbujanje drugih instrumentov politike. |
1.11 |
EESO pozdravlja tudi poudarek na krepitvi vzdržnih naložb in vodilni vlogi, ki naj bi jo EU imela na tem področju. Odbor podpira zamisel, da bi bilo treba upoštevati vidike vzdržnosti v prihodnjih zakonodajnih pregledih finančne zakonodaje (prednostni ukrep 6). |
1.12 |
Odbor izraža zadovoljstvo, da bo nadzor v središču prizadevanj za razvoj unije kapitalskih trgov. Nadzor na evropski ravni ima ključno vlogo, tako za varnost in stabilnost kot tudi za doseganje želenega povezovanja trgov ter zmanjševanje ovir, preprek in neenakosti v okviru unije kapitalskih trgov. |
2. Ozadje mnenja
2.1 |
Junckerjeva Komisija si je ob nastopu mandata med drugimi najpomembnejšimi prednostnimi nalogami zastavila tudi spodbujanje rasti, naložb in zaposlovanja. Da bi uresničila ta cilj, si je že vse od začetka prizadevala oblikovati naložbeni načrt za Evropo, ki pokriva več področij. |
2.2 |
V naložbenem načrtu je med drugim predvideno, da si je treba prizadevati za homogeno unijo kapitalskih trgov. Ta proces se je začel konec septembra 2015, ko je Komisija objavila svoj akcijski načrt o oblikovanju unije kapitalskih trgov (4). Z njim je postavila potrebne temelje, da se do leta 2019 vzpostavi učinkovita in integrirana unija kapitalskih trgov, v katero bodo vključene vse države članice. |
2.3 |
Manj kot leto kasneje je Evropski svet že pozval k „hitremu in odločnemu napredku“, da bi „podjetjem zagotovili lažji dostop do financiranja in podpirali naložbe v realno gospodarstvo z uresničevanjem agende unije kapitalskih trgov“ (5), kmalu zatem pa je tudi Komisija sprejela sporočilo, v katerem se je zavzela za pospešitev reform (6). |
2.4 |
Poleg tega se je finančno povezovanje pred kratkim soočilo z vrsto novih izzivov, kot je skorajšnji odhod največjega finančnega centra iz EU (brexit). |
2.5 |
Vsi ti dogodki so nedavno (7) spodbudili Komisijo, da je objavila svoje sporočilo o vmesnem pregledu akcijskega načrta za unijo kapitalskih trgov (8). Poleg a) pregleda stanja izvajanja prvotnega akcijskega načrta in b) predstavitve vrste novih zakonodajnih pobud, povezanih s predpisi, ki še niso bili sprejeti, vmesni pregled določa tudi c) različne nove prednostne ukrepe. |
2.5.1 |
Vmesni pregled zajema natančnejši odziv na spreminjajoče se izzive, ki so se pojavili, in vključuje rezultate javnega posvetovanja, ki je potekalo na začetku leta 2017. |
2.5.2 |
V skladu s prvotnim časovnim razporedom je Komisija sprejela več kot polovico (v tem primeru 20) od 33 ukrepov, predvidenih v načrtu (9). Namen vloženih predlogov je zlasti razvoj trgov tveganega kapitala, lažji in cenejši dostop podjetij do javnih trgov z revizijo pravil o prospektih, odprava ugodnejše davčne obravnave dolga v primerjavi z lastniškim kapitalom, spodbujanje varnosti in likvidnosti trga listinjenja in zagotovitev možnosti za poštene podjetnike, da se prestrukturirajo ali da imajo v primeru stečaja drugo možnost. |
2.5.3 |
V zvezi z deli programa, ki jih je še treba uresničiti (10), Komisija predvsem namerava vložiti tri zakonodajne predloge, ki so temeljni konstitutivni elementi za vzpostavitev unije kapitalskih trgov. Nanašajo se na vseevropski standardizirani produkt osebnega pokojninskega zavarovanja (besedilo, objavljeno 29. junija 2017), kolizijska pravila za učinke poslov z vrednostnimi papirji in posledice terjatev za tretje osebe (četrto četrtletje 2017) ter okvir EU za krite obveznice (prvo četrtletje 2018). |
2.5.4 |
Kot odziv na izzive, ki jih prinašajo spremembe, je bilo oblikovanih devet novih prednostnih ukrepov (11) za okrepitev unije kapitalskih trgov:
|
2.6 |
Glavni cilj še vedno ostaja odločen in trajen prispevek pri polaganju temeljev za pravo unijo kapitalskih trgov do leta 2019. Ta cilj bo vključen v delovni program Komisije za leto 2018. |
3. Ugotovitve in pripombe
3.1 |
Odbor (12) na začetku ponovno poudarja svojo načelno podporo in ponavlja svoje predhodno mnenje, v katerem je podprl unijo kapitalskih trgov, saj je njena vzpostavitev ključnega pomena za poglobitev finančnega in gospodarskega povezovanja v Evropski uniji. Izkoristiti je treba trenutni zagon, tudi zaradi številnih premikov moči in sprememb vpliva, ki se danes odvijajo med vzhodom in zahodom. EU mora zavzeti odločno stališče. |
3.2 |
Unija kapitalskih trgov je nujni sestavni del širšega programa, ki naj bi prispeval k povečanju rasti, naložb in zaposlovanja. Trajnostno in vzdržno gospodarsko okrevanje mora še naprej ostati glavna prednostna naloga in cilj, ki ga je treba čim prej doseči. Dejansko je treba okrepiti oživljanje gospodarstva in ustvariti ali ohraniti čim večje število delovnih mest. |
3.3 |
Unija kapitalskih trgov bi tudi omogočila, da se v bolj homogenem okolju mobilizira več kapitala v Evropi in se ga usmeri v vsa podjetja, infrastrukturne projekte in dolgoročne trajnostne pobude. Gospodarstvo bi moralo postati bolj dinamično in se okrepiti na podlagi razširitve in večje raznolikosti virov financiranja, ki so temeljni razlog za vzpostavitev te unije in za katere bo lahko financiranje s strani bank in kapitalskih trgov v celoti izpolnilo svojo vlogo. V zvezi s tem se lahko poleg drugih inovacij, med katerimi je okrepitev vloge nebančnih posojilodajalcev, kot zgled uporabi ameriški model, ki se je v obdobju po krizi izkazal za odpornejšega. |
3.4 |
Istočasno si je treba prizadevati tudi za napredek pri doseganju gospodarske in socialne konvergence ter okrepiti notranjo stabilnost EU na finančnem in gospodarskem področju. Osredotočiti se je treba predvsem na kvalitativni pristop, ki temelji na vzdržni in trajnostni rasti ter blaginji. Tudi podjetjem, vlagateljem in varčevalcem je treba omogočiti, da izkoristijo unijo kapitalskih trgov, vendar pa zaradi tega ne smejo nositi prevelikih tveganj. |
3.5 |
Unija kapitalskih trgov je izjemno pomembna tudi za poglobitev in dokončno oblikovanje ekonomske in monetarne unije (EMU), zato je njena vzpostavitev ključnega pomena (13). Odbor v zvezi s tem potrjuje svoje znano stališče (14). Unija kapitalskih trgov bi morala skupaj z dobro razvito bančno unijo prispevati k oblikovanju popolne finančne unije, ki tvori enega od štirih stebrov (15) EMU (16). Na teh področjih je bilo že doseženih nekaj mejnikov in je treba začetno delo nadaljevati brez prekinitve. |
3.6 |
Vzpostavitev unije kapitalskih trgov je v interesu vseh držav članic. Kot se je nedavno izkazalo, unija kapitalskih trgov prinaša še drugo veliko prednost, in sicer prispeva k približevanju stopnje rasti v različnih državah članicah, saj izboljšuje kroženje in razporeditev prihrankov v Uniji. Šibkejša gospodarstva bi zato lahko bila sposobna hitreje nadomestiti zaostanek za gospodarstvi, ki dosegajo boljše rezultate (17). S tega vidika je zaradi brexita še bolj pomembno, da se unija kapitalskih trgov učinkovito izvaja in da lahko evropska rast izkoristi storitve bolj povezanega finančnega sistema (18). |
3.7 |
Posledično bi bil hiter napredek po mnenju Odbora zelo zaželen. Odbor v celoti podpira izjave Evropskega sveta iz junija 2016 (19) in tudi druge (20) s podobnim pomenom. |
3.8 |
Vmesni pregled akcijskega načrta, ki je bil pripravljen razmeroma hitro (21), ohranja poudarek na tem vprašanju in omogoča hitro ukrepanje. Odbor je z njim zadovoljen, saj ponuja možnost, da se močneje in bolj osredotočeno odzovemo na različne izzive, ki se bodo v prihodnje pojavljali zaradi spremenljivih političnih in gospodarskih razmer. Tudi v prihodnosti bi bilo dobro zagotoviti redno izvajanje podobnih vmesnih pregledov. Po mnenju Odbora bi morali različni deležniki vedno dejavno in tesno sodelovati v tem procesu. To je še toliko bolj pomembno, saj ne smemo pozabiti, da bo končni uspeh unije kapitalskih trgov odvisen od tega, v kolikšni meri bomo dejansko uspeli uveljaviti predlagane sestavine v realnosti, resnično vzpostavili enotni trg in dosegli, da ga uporablja čim večje število ponudnikov finančnih storitev, podjetij, vlagateljev in varčevalcev. |
3.9 |
Pri vzpostavitvi unije kapitalskih trgov je treba dati prednost ukrepom, ki največ prispevajo h konvergenci (22), državam članicam pa puščajo čim manj možnosti, da bi se oddaljile od tistega, kar je nujno potrebno. Preprečiti je treba razhajanja, ki se pojavijo pri prenosu evropske zakonodaje v nacionalne zakone in pri njeni uporabi v praksi. Poleg tega je treba čim bolj upoštevati pristop REFIT. |
3.10 |
Odbor meni, da unija kapitalskih trgov ne more biti neobvezen mehanizem, ki bi ga izkoristile le nekatere države članice, temveč ga je treba uveljaviti v vseh državah članicah EU. To je absolutni pogoj, zato je izjemno pomembno, da se lahko na evropski ravni in tudi v vseh državah članicah zanašamo na (politično) voljo za vzpostavitev ustreznih pogojev in opredelitev potrebnih spodbud, ki bodo omogočile ta uspeh in uresničitev v praksi. |
3.11 |
V zvezi z nujnim pogojem, da se unija kapitalskih trgov vzpostavi v vseh državah članicah (glej zgornjo točko 3.10), popuščanje ni mogoče. Zato je treba predvideti instrumente, ki bodo omogočili, da se v vseh državah članicah oceni dejansko izpolnjevanje predvidenih ciljev in resnični napredek. V tem pogledu Odbor odločno podpira uvedbo mehanizma za redno ocenjevanje napredka in izvajanja unije kapitalskih trgov v državah članicah, ki bi temeljil tako na kvantitativnih kot kvalitativnih merilih, ugotovitve ocenjevanja pa bi morale biti javno objavljene. Predvideti je treba ustrezne dejavnosti in ukrepe za primere, ko se odkrijejo pomanjkljivosti. |
3.12 |
Prizadevati si je treba za oblikovanje unije kapitalskih trgov, ki bo po eni strani spodbujala integracijo v celotni Uniji, po drugi strani pa upoštevala tudi potrebe, zahteve in želje posameznih držav članic, kar pa ne sme povzročiti ponovne razdrobljenosti in regionalizacije. V teh razmerah je jasno, da je razvoj regionalnih kapitalskih trgov za nekatere regije in njihove podjetnike (prednostni ukrep 9) zelo pomemben. Ta ukrep lahko prispeva tudi k spodbujanju čezmejne trgovine in čezmejnega opravljanja storitev, kar je pogosto dražje in bolj zapleteno kot na lokalni ravni. |
3.13 |
Za uspešno izvajanje unije kapitalskih trgov je potrebna tudi dosledna in skladna politika na vseh ravneh. Glavni izziv v zvezi s tem je izogibanje vsem pobudam, ki odstopajo od namena te unije ali bi jo lahko razdrobile, ovirale ali povzročile druge prepreke. |
3.14 |
Do leta 2019 je (še) treba izvesti kar 38 ukrepov in dejavnosti, ki jih vsebuje celovit pregled sestavin unije kapitalskih trgov, kot je opisano v dokumentu Komisije (23). Če želimo zagotoviti čim večje, zgoraj omenjene možnosti za uspeh, se je smiselno vprašati, ali morda ne poskušamo narediti preveč v prekratkem obdobju in bi bilo bolje, da bi se osredotočili na omejeno število prednostnih nalog (24). Ne glede na odgovor na to vprašanje si je treba predvsem prizadevati za delo, ki bo osredotočeno na doseganje rezultatov v danem časovnem okviru, in dokončno postaviti temelje unije kapitalskih trgov. |
3.15 |
Kot je EESO navedel že v prvotnem mnenju o akcijskem načrtu, izjemen pomen pripisuje financiranju malih in srednjih podjetij, ki so gonilna sila evropskega gospodarstva in so zelo pomembna za zaposlovanje. Na koncu tega vmesnega pregleda še vedno ostajajo dvomi (25) glede pomena in učinkovitosti unije kapitalskih trgov za mala in srednja podjetja. |
3.16 |
Zlasti za mala in srednja podjetja (s poudarkom na manjših) je treba narediti vse, da bančno financiranje postane ali ostane dostopno in privlačno (26) za to vrsto podjetij, tako na lokalni kot čezmejni ravni. Prav tako je treba spodbujati in izboljšati možnosti alternativnega financiranja MSP. Predlogi o listinjenju (enostavno, pregledno in standardizirano listinjenje), ki jih je EESO že podprl (27), so nedvomno korak v pravo smer, vendar se s tem ne smemo zadovoljiti in pri tem ostati. Na tem področju lahko imata pomembno vlogo tudi razvoj trga za slaba posojila (prednostni ukrep 4) in mehanizem za krite obveznice, pa tudi spodbujanje obstoječih instrumentov na področju politike v podporo malim in srednjim podjetjem. |
4. Posebne ugotovitve in pripombe
4.1 |
V nadaljevanju sledi nekaj ugotovitev in pripomb Odbora o nekaterih predvidenih prednostnih ukrepih (28) v dokumentu Komisije, ki so vzbudili njegovo pozornost. Seznam ni izčrpen. |
4.2 |
Odbor je zelo zadovoljen, ker bo nadzor v središču prizadevanj za razvoj unije kapitalskih trgov (prednostni ukrep 1), in upa, da bo ta vidik še naprej prednostno obravnavan. Nadzor na evropski ravni ima ključno vlogo, tako za varnost in stabilnost finančnega in gospodarskega sistema kot tudi za doseganje želene integracije trgov ter zmanjševanje neenakosti in drugih ovir na enotnem trgu, ne glede na njihovo naravo. |
4.3 |
Večja sorazmernost v pravilih za podpiranje prvih javnih ponudb in investicijskih podjetij (prednostni ukrep 2) je zelo hvalevreden cilj, ki mu je nedvomno treba nameniti več pozornosti, vendar pa si je treba hkrati prizadevati tudi za varstvo interesov malih varčevalcev in vlagateljev ter jih ščititi. |
4.4 |
Povsem smiselna je krepitev prevladujočega položaja EU na področju trajnostnih naložb (prednostni ukrep 6), saj bi morala Evropa prevzeti vodilno vlogo pri „dobri“ in trajnostni rasti. Na tem področju se je treba osredotočiti predvsem na kvalitativni pristop. Prav tako je pomembno, da imajo varčevalci in vlagatelji ustrezne informacije, ki na primer pokrivajo dovolj dolgo obdobje. Sedaj se nobene informacije v zvezi z vplivom posamezne naložbe ne hranijo več kot tri leta. Premisliti je treba, če bi bilo to obdobje mogoče podaljšati. |
4.5 |
EESO poleg tega podpira Komisijo (29) v razmišljanjih, da bi bilo treba zasebni kapital ter financiranje iz Evropskega sklada za strateške naložbe in drugih skladov EU med seboj učinkovito povezati, da bi se naložbe preusmerile v tista MSP, ki kažejo pozitivne socialne in okoljske zunanje učinke, s čimer bi prispevali tudi k uresničevanju ciljev Združenih narodov za trajnostni razvoj ter zlasti k ciljem novega evropskega stebra socialnih pravic. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Sveženj vsebuje mnenja EESO Ekonomska politika euroobmočja 2017 (dodatno mnenje) (glej stran 216 tega Uradnega lista), Unija kapitalskih trgov: vmesni pregled, Poglobitev EMU do leta 2025 (glej stran 124 tega Uradnega lista) in Finance EU do leta 2025 (glej stran 131 tega Uradnega lista).
(2) Resolucija EESO Bela knjiga Komisije o prihodnosti Evrope in širše, 6. julij 2017. UL C 345, 13.10.2017, str. 11.
(3) UL C 451, 16.12.2014, str.10 in UL C 332, 8.10.2015, str. 8.
(4) COM(2015) 468 final.
(5) http://www.consilium.europa.eu/sl/press/press-releases/2016/06/28-euco-conclusions/
(6) COM(2016) 601 final.
(7) 8. junij 2017.
(8) COM(2017) 292 final.
(9) COM(2017) 292 final, točka 2.
(10) Glej opombo št. 9.
(11) COM(2017) 292 final, točka 4.
(12) UL C 133, 14.4. 2016, str. 17.
(13) UL C 451, 16.12. 2014, str. 10, točka I.
(14) Glej tudi mnenje o poglobitvi EMU do leta 2025 (glej stran 124 tega Uradnega lista).
(15) Poleg oblikovanja finančne unije je treba vzpostaviti tudi popolno ekonomsko unijo ter uvesti proračunsko unijo in politično unijo. Poročilo petih predsednikov z naslovom Dokončanje evropske ekonomske in monetarne unije, junij 2015.
(16) Glej tudi Dokončanje evropske ekonomske in monetarne unije, poročilo petih predsednikov, junij 2015.
(17) Tako bo mogoče tudi bolje ublažiti asimetrične učinke gospodarskih pretresov.
(18) Glej med drugim: Vítor Constâncio, podpredsednik Evropske centralne banke, Effectiveness of Monetary Union and the Capital Markets Union (Učinkovitost monetarne unije in unije kapitalskih trgov), Malta, 6. april 2017. http://malta2017.eurofi.net/highlights-eurofi-high-level-seminar-2017/vitor-constancio-vice-president-european-central-bank/
(19) Glej točko 2.3 tega mnenja.
(20) Glej opombo pod črto 13.
(21) V tem primeru manj kot dve leti po objavi akcijskega načrta.
(22) Že zaradi tega bi bilo treba vedno, ko je to mogoče, namesto direktive uporabiti uredbo.
(23) Glej prilogo k dokumentu Komisije COM(2017) 292 final.
(24) Na seminarju na visoki ravni EUROFI, ki je potekal od 5. do 7. aprila 2017 na Malti, je bilo med udeleženci opravljenih več mnenjskih raziskav. Eno od vprašanj je bilo: „Kako bi bilo mogoče znatno pospešiti vzpostavitev unije kapitalskih trgov?“ 37 % vprašanih je izbralo odgovor, da se je treba „osredotočiti na omejeno število prednostnih nalog“; 29 % jih je navedlo, da je treba „spodbuditi politični zagon za odpravo notranjih ovir“; 12 % vprašanih je menilo, da je treba „zgraditi enotno finančno platformo v EU-27“, enako število vprašanih pa je dejalo, da „vzpostavitve unije kapitalskih trgov ni mogoče znatno pospešiti“. Na četrto in peto mesto sta bili uvrščeni možnosti, da „se poveča konvergenca na področju nadzora“ (8 %) in da se „bolj posnema bančna zakonodaja o posebnih značilnostih finančnih trgov EU“ (3 %).
Drugo vprašanje se je glasilo: „Kateri dve prednostni nalogi sta ključni za izpolnitev ciljev unije kapitalskih trgov v EU-27?“ Na to vprašanje so bili trije glavni odgovori: „izboljšati skladnost zakonodaje o insolventnosti in zakonodaje o vrednostnih papirjih“ (21 %), „razviti lastniško financiranje“ (16 %) in „uresničiti kratkoročne prednostne naloge (listinjenje, prospekt itd.)“ (15 %).
Informacije o seminarju na visoki ravni EUROFI (in zlasti rezultatih teh raziskav) najdete na https://www.ecb.europa.eu/press/key/date/2017/html/sp170406_2.en.html.
(25) UL C 133, 14.4.2016, str. 17, točka 1.6.
(26) Razmere se med državami članicami razlikujejo.
(27) UL C 82, 3.3. 2016, str. 1.
(28) V kolikor niso bili omenjeni v drugih delih tega mnenja.
(29) COM(2017) 292 final, točka 4.5.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/124 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije
(COM(2017) 291 final)
(2018/C 081/17)
Poročevalec: |
David CROUGHAN |
Posvetovanje |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
138/3/8 |
Preambula
To mnenje je del širšega svežnja štirih mnenj EESO o prihodnosti evropskega gospodarstva (poglobitev ekonomske in monetarne unije, ekonomska politika euroobmočja, unija kapitalskih trgov in prihodnost financ EU) (1) . Sveženj je nastal v okviru procesa, ki ga je nedavno začela Evropska komisija z objavo Bele knjige o prihodnosti Evrope, v njem pa je upoštevan tudi govor predsednika Junckerja o stanju v Uniji 2017. V skladu z resolucijo EESO o prihodnosti Evrope (2) in prejšnjimi mnenji o dokončnem oblikovanju ekonomske in monetarne unije (3) je v tem svežnju mnenj poudarjeno, da je pri upravljanju Unije potrebno skupno razumevanje ciljev, ki daleč presega zgolj tehnične pristope in ukrepe ter je predvsem vprašanje politične volje in skupne vizije.
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Skupna valuta in z njo povezane institucije so pripomogle k stabilizaciji globalne finančne krize, še pred tem pa so tako podjetjem kot državljanom prinesle ugodnosti v obliki nizke inflacije in obrestnih mer ter lažje čezmejne trgovine in potovanj. |
1.2 |
Vendar pa je iz razmisleka jasno razvidno, da je ekonomska in monetarna unija (EMU) nepopolna in da „ekonomski“ steber pri povezovanju na ravni EU še vedno zaostaja za „monetarnim“ stebrom, kar ga ovira pri podpori monetarni politiki in ekonomskim politikam držav članic. S sprejemanjem odločitev o odpravi institucionalnih pomanjkljivosti in pomanjkljivosti pri upravljanju, ki delno prispevajo k nadaljnji nestabilnosti euroobmočja, ne smemo odlašati v nedogled. Treba je okrepiti politično voljo in dokončno utrditi tisti steber EMU, ki se nanaša na Unijo. |
1.3 |
Zaradi nagibanja k protekcionizmu in skorajšnje odprave izjemno nizkih obrestnih mer in kvantitativnega sproščanja so razmere v svetu mnogo bolj negotove, zato ni veliko časa za doseganje napredka. Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) ponovno opozarja politične voditelje, da je še pomembneje, da Evropejci razvijejo občutek skupnega cilja z okrepitvijo svojega vpliva in vloge v okviru nadaljnjega povezovanja. EESO poziva Komisijo in Evropski svet, naj pred koncem tega mandata sprejmeta drzne odločitve za spodbuditev ustreznih elementov upravljanja na ravni EU. |
1.4 |
Eden najpomembnejših elementov za stabilnost je zbliževanje raznolikih gospodarstev od spodaj navzgor. V ta namen bodo morali nacionalni politiki in socialni partnerji v nacionalne razprave o ekonomskih in fiskalnih politikah vključiti evropsko razsežnost. EESO se zavzema za močnejšo „parlamentarizacijo“ euroobmočja z velikim odborom Evropskega parlamenta, ki bi ga sestavljali vsi poslanci iz držav euroobmočja in držav, ki želijo pristopiti k njemu. Poslanci držav euroobmočja bi se morali bolj usklajevati glede vprašanj EMU. |
1.5 |
Za doseganje učinkovitosti, uravnoteženosti in pravičnosti bi bilo treba nacionalne politike za gospodarsko rast in blaginjo oblikovati in uskladiti tako, da bi bil v njih upoštevan tudi splošni interes euroobmočja, za vzpostavitev demokratične preglednosti in prevzemanje odgovornosti pa bi morali biti v proces evropskega semestra vključeni Evropski parlament, nacionalni parlamenti, socialni partnerji in civilna družba. Socialno razsežnost je treba izenačiti z gospodarsko razsežnostjo. |
1.6 |
EESO priznava pomanjkljivosti pri upravljanju finančnega sektorja in popolnoma podpira ukrepe za dokončanje finančne unije, vključno z bančno unijo in unijo kapitalskih trgov. |
1.7 |
Potrebne so takojšnje rešitve za obravnavo slabih posojil, ki finančne in človeške vire bank ovirajo pri zagotavljanju finančnih sredstev za naložbe ter odvračajo vlagatelje, ki se bojijo, da bodo donosi iz novih naložb usmerjeni v odplačevanje slabih posojil. |
1.8 |
EESO podpira oblikovanje okvira, ki bo omogočil uvedbo vrednostnih papirjev z državnim jamstvom, do leta 2018, kakor je predlagano v razmisleku. Srednje- in dolgoročno bo treba vzpostaviti evropska varna sredstva, s čimer bi zmanjšali nihanja na finančnih trgih in zagotovili stabilnost gospodarstev držav članic v primeru asimetričnih šokov. |
1.9 |
Potreben je proračun iz lastnih sredstev, večji od 1 % BDP, s katerim bi financirali okrepljen evropski mehanizem za stabilnost, ki bi ga bilo treba preoblikovati v Evropski denarni sklad; ta lahko financira države članice v krizi, bančnemu sektorju pa zagotovi varovalni mehanizem. Večja proračunska sredstva bi se morala uporabljati tudi za to, da se v euroobmočju ohranijo potrebne ravni naložb v produktivno infrastrukturo, ki bo koristila celotni Evropi. Dostop do teh sredstev bi bilo treba povezati z doseganjem dogovorjenega napredka na področju ekonomskih in socialnih standardov. |
1.10 |
Potrebna je fiskalna politika, ki lahko spodbudi gospodarstvo euroobmočja v času upada njegove rasti. Fiskalna pravila in priporočila za posamezno državo v sedanji obliki delujejo prociklično in še bolj pritiskajo na šibka gospodarstva. Postopek v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji je pomemben del procesa evropskega semestra in bi moral biti v središču preprečevanja makroekonomskih neravnotežij na evropski ravni. Večjo pozornost bi bilo treba nameniti škodljivemu učinku držav članic s kroničnimi presežki v plačilni bilanci na euroobmočje. |
1.11 |
EESO se zavzema za proučitev orodij za izboljšanje ekonomskega upravljanja v EMU, na primer z imenovanjem stalnega ministra za finance za euroobmočje, pri čemer je treba hkrati zagotoviti polno demokratično odgovornost. Z združitvijo pristojnosti bi povečali doslednost politik EMU, ki so trenutno zaradi številnih različnih institucij razdrobljene. |
2. Ozadje
2.1 |
Evropska komisija je 1. marca 2017 predstavila Belo knjigo o prihodnosti Evrope, ki ji je sledilo več razmislekov z različnih področij politik EU. V tem mnenju je obravnavan tretji Razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije . |
2.2 |
Skupna valuta in z njo povezane institucije so pripomogle k stabilizaciji globalne finančne krize, še pred tem pa so tako podjetjem kot državljanom prinesle ugodnosti v obliki nizke inflacije in obrestnih mer ter lažje čezmejne trgovine in potovanj. |
2.3 |
Vendar pa je iz dokumenta jasno razvidno, da je ekonomska in monetarna unija (EMU) nepopolna in da „ekonomski“ steber pri povezovanju na ravni EU še vedno zaostaja za „monetarnim“ stebrom, kar ga ovira pri polni podpori monetarni politiki in ekonomskim politikam držav članic. V dokumentu niso kritizirane izvedene politike ali sprejete ali zavrnjene odločitve. Treba je okrepiti politično voljo in dokončno utrditi tisti steber EMU, ki se nanaša na Unijo. |
2.4 |
Evropska unija mora obravnavati res pomembno sistemsko vprašanje: kako lahko ustvarimo enotno valuto in izvajamo enotno monetarno politiko ter še naprej ravnamo v skladu s politično odločitvijo, da se pristojnost za ekonomsko in fiskalno politiko ohrani na nacionalni ravni. |
2.5 |
Kriza je jasno pokazala, da to ni verjetno. Zaradi neuspešnega združevanja potrebnih elementov suverenosti in vzpostavljanja medsebojnega zaupanja med državami članicami ni dovolj solidarnosti. Zaradi šibkega in brezupno nepopolnega usklajevanja ekonomskih in fiskalnih politik so se raznolika gospodarstva v euroobmočju začela razhajati, zato je bilo treba z medvladnim postopkom uvesti krizne ukrepe. Ni presenetljivo, da se je euroobmočje razdelilo, saj pogoje za države dolžnice določajo države upnice, minister za finance za euroobmočje pa ne obstaja. |
3. Argumenti za poglobitev EMU
3.1 |
EESO je v zadnjih letih k poglobitvi EMU pozval v številnih mnenjih (4). Zato pozdravlja in zagovarja argument, da mora Komisija okrepiti svoje zmogljivosti za dokončanje ekonomske in monetarne unije, in ugotavlja, da se gospodarske razmere v posameznih državah razlikujejo, zaradi česar se precej različno dojemajo izzivi, s katerimi se srečuje euroobmočje. Za močnejšo EMU je potrebno večje zbliževanje. |
3.2 |
EESO se zaveda razhajanj mnenj v državah članicah v zvezi s prihodnostjo Evrope, kar izraža njihovo zgodovino in raznolikost. Vendar s sprejemanjem odločitev o odpravi institucionalnih pomanjkljivosti in pomanjkljivosti pri upravljanju, ki delno prispevajo k nadaljnji nestabilnosti euroobmočja, trajnim neravnotežjem in zelo različnim ekonomskim in socialnim rezultatom držav članic, ne smemo odlašati v nedogled (5). |
3.3 |
Nismo dosegli zbliževanja držav članic od spodaj navzgor, ki bi ga lahko po mnenju nekaterih zagotovili z enotno monetarno politiko. Glede na to, da niso bili obravnavani vsi vidiki konkurenčnosti v realnem sektorju, so nastala razhajanja, zaradi katerih enotna monetarna politika mnogim državam članicam ne ustreza. Na podlagi tega je bil oblikovan izraz „ena sama metoda ne ustreza vsem“. EESO je že izrazil pomisleke glede tega, da bi poročilu petih predsednikov sledila bela knjiga, saj bi se tako izgubila zagon in nujnost. |
3.4 |
Zdaj je treba doseči napredek na vseh področjih, in sicer na gospodarskem in socialnem, finančnem, fiskalnem in političnem področju, da bi ustvarili pogoje, potrebne za združevanje bistvenih elementov suverenosti brez strahu pred moralnim tveganjem, in tako zagotovili, da bo EU delovala v korist vseh. To bo nadomestilo neoptimalne strukture sedanjega upravljanja ter EU in zlasti euroobmočju omogočilo, da ponovno pridobita zaupanje državljanov in vlagateljev ter v celoti izpolnita svojo vlogo na področju mednarodnih zadev. |
3.5 |
EESO je zaskrbljen, da po krizi, poročilu štirih predsednikov iz leta 2012 in poročilu petih predsednikov iz leta 2015 ni bil dosežen dovolj konkreten napredek za dejansko poglobitev EMU. Njegov glavni pomislek je, da bi se bilo treba bolj posvetiti izvajanju ključnih institucionalnih reform za zagotovitev demokratične legitimnosti, s tem pa za sprejemanje izvršilnih odločitev ter izvrševanje izvajanja in skladnosti. Ta vrzel pri upravljanju krepi nagibanje k populizmu ter nacionalnim in protekcionističnim rešitvam v nekaterih državah članicah. |
3.6 |
Svet, v katerem delujemo, je vse bolj negotov, saj se države odvračajo od proste trgovine in se usmerjajo v protekcionizem; izjemno nizke obrestne mere in kvantitativno sproščanje, ki so v večini razvitega sveta omogočili oživitev rasti, bodo morali biti kmalu odpravljeni, to pa bo imelo nepredvidljive in verjetno škodljive posledice. Za napredek je sedaj le malo priložnosti. |
3.7 |
Popolna fiskalna in politična unija je morda res srednje- do dolgoročni projekt, vendar pa so v zvezi s tem potrebni bistveni kratkoročni ukrepi, namenjeni krepitvi zmogljivosti EMU in zagotavljanju večje stabilnosti. EESO ponovno opozarja politične voditelje, da je še pomembneje, da Evropejci razvijejo občutek skupnega cilja z okrepitvijo svojega vpliva in vloge v okviru nadaljnjega povezovanja. |
3.8 |
EESO poziva Komisijo in Evropski svet, naj pred koncem tega mandata in ob polnem sodelovanju z Evropskim parlamentom sprejmeta drzne odločitve za spodbuditev ustreznih elementov upravljanja na ravni EU. Prelaganje obravnavanja vprašanja nujnih reform na naslednji mandat pomeni nedejavnost, za katero verjetno nimajo potrpljenja niti trgi niti državljani. |
4. Finančna unija: zmanjšanje in delitev tveganja
4.1 |
EESO priznava pomanjkljivosti pri upravljanju finančnega sektorja in popolnoma podpira ukrepe za dokončanje finančne unije, vključno z bančno unijo in unijo kapitalskih trgov. |
4.2 |
Dokončanje bančne unije je bistveno za poglobitev EMU. Razdrobljeni trg in predpisi so precej ovirali reševanje finančne krize. EESO priznava, da je bilo veliko storjenega za uskladitev sektorja, vendar poziva vse akterje, naj čim bolj pospešijo dokončanje bančne unije. |
4.3 |
Predvsem je treba dokončati delo v zvezi z bančno unijo za okrepitev finančnega povezovanja in delitev tveganja prek finančnih trgov. Do leta 2019 je treba prek evropskega mehanizma za stabilnost nujno vzpostaviti skupni varovalni mehanizem za enotni sklad za reševanje, da bi zagotovili njegovo ustrezno, hitro in učinkovito izvajanje. S tem bi odpravili tudi morebitno politično pristranskost. EESO podpira zamisel, da bi evropski mehanizem za stabilnost po uskladitvi s pravom EU prevzel tudi vlogo Evropskega denarnega sklada in imel dostop do proračuna iz lastnih sredstev. |
4.4 |
Do leta 2019 je treba nujno vzpostaviti evropski sistem jamstva za vloge (6), pri čemer je treba upoštevati obstoječe nacionalne sisteme, da bodo depozitni računi enakomerneje in bolje zaščiteni po vsej Evropski uniji. |
4.5 |
Za zagotovitev napredka na teh področjih je treba celovito obravnavati slaba posojila (7), ki so se v času krize precej povečala. Slaba posojila ovirajo finančne in človeške vire bank pri zagotavljanju finančnih sredstev za nove naložbe, ki so bistvene za rast. ECB, Komisija in vlade bi morale to vprašanje podedovanih bremen obravnavati skupaj na podlagi vodilnega načela, da je treba vzdržen dolg še naprej servisirati, nevzdržen dolg pa hitro poravnati. Glede na to, da ni postopka za hitro reševanje, to odvrača morebitne vlagatelje od novih naložb zaradi strahu, da se bodo na novo ustvarjeni prihodki uporabili za poplačilo starih posojil. |
4.6 |
Boljši okvir za prestrukturiranje in insolventnost v euroobmočju je temeljni del okrevanja po krizi, za katerega je treba uporabiti sekundarne trge s posebnim strokovnim znanjem. EESO zagovarja učenje iz primerov ustanavljanja slabih bank. EMU potrebuje pametne in trajnostne rešitve za slaba posojila, ki so še vedno razlog za skrb. |
4.7 |
EESO poziva Komisijo, naj pospeši vzpostavljanje unije kapitalskih trgov, ki bi bila pomemben vir dodatnih finančnih sredstev za večja podjetja in bi imela pomembno vlogo pri delitvi tveganja. Priznava, da s tem ne bomo zagotovili dodatnih virov financiranja MSP, zlasti malih in mikro podjetij. Zato bo imelo bančništvo še naprej pomembno vlogo, saj se bodo morale banke ponovno osredotočiti na izpolnjevanje potreb realnega sektorja, za kar so potrebni pravičen dostop in vzdržna bančna finančna sredstva v vseh državah članicah (8). |
4.8 |
EESO na kratki rok (do leta 2018) podpira oblikovanje okvira, ki bo omogočil uvedbo vrednostnih papirjev z državnim jamstvom, kakor je predlagano v razmisleku in osnutku delovnega programa Komisije za leto 2018. S takimi vrednostnimi papirji z državnim jamstvom se lahko prekine povezava med državami in bankami, tako da se državnim obveznicam odvzame privilegiran položaj in se preoblikujejo bančne bilance, hkrati pa prepreči vzajemno prevzemanje dolga. Pri tem se je treba posvetovati s ponudniki finančnih storitev, da bi zagotovili ustrezno regulativno obravnavo in spodbudili porazdelitev tveganja z zasebnim sektorjem. |
4.9 |
Srednje- in dolgoročno (do leta 2025) bo treba vzpostaviti evropska varna sredstva, primerljiva z državnimi obveznicami Združenih držav Amerike, s čimer bi zmanjšali volatilnost finančnih trgov in zagotovili stabilnost gospodarstev držav članic v primeru asimetričnih šokov. EESO že dolgo zagovarja uporabo obveznic Unije in euroobveznic (9). Razpravljalo se je tudi o podobnih predlogih, kot sta sklad za odkup dolga in sklad za euroobveznice. Komisija bi morala zdaj na podlagi sklepnih ugotovitev skupine strokovnjakov, ki je bila oblikovana, da bi ocenila koristi in tveganja posameznih možnosti skupnega izdajanja dolžniških instrumentov, pripraviti konkreten predlog o tem, katere instrumente bi uvedli in kdaj (10). Da se prepreči moralno tveganje, bi morale imeti države članice možnost ta instrument uporabiti v skladu s priporočili za posamezne države. |
5. Doseganje ponovnega zbliževanja v bolj povezani ekonomski in fiskalni uniji
5.1 |
EESO pozitivno ocenjuje, da je v dokumentu izrecno priznano, da je navzgor usmerjeno zbliževanje v smeri odpornejših ekonomskih in socialnih struktur bistveno za odpornejšo EMU. Zaradi raznolikosti držav članic ne more obstajati ena sama politika, ki bi ustrezala vsem in za katero bi bila potrebna uskladitev na vseh področjih. Vseeno pa je za določene rezultate potreben skupen pristop. |
5.2 |
Pomanjkljivosti v ekonomski in fiskalni politiki v EMU izhajajo predvsem iz pomanjkanja politične volje na evropski ravni, da bi omogočili sodelovanje EU pri oblikovanju nacionalnih ekonomskih in fiskalnih politik. EESO je že poudaril, da je potreben okrepljen makroekonomski dialog, zlasti z državami euroobmočja, kar bi lahko pripomoglo k večjemu upoštevanju razsežnosti euroobmočja na nacionalni ravni. Poleg tega je treba vzpostaviti bolj demokratičen sistem za sprejemanje izvršilnih odločitev v primerjavi s Svetom ministrov, katerega posamezni člani so odgovorni samo za nacionalne parlamente in ne celotno euroobmočje. |
5.3 |
EESO pozdravlja predloge Komisije za nadaljnjo okrepitev evropskega semestra. Zaradi učinkovitosti, uravnoteženosti in pravičnosti bi bilo treba nacionalne politike za gospodarsko rast in blaginjo oblikovati in uskladiti tako, da bi bil v njih upoštevan tudi splošni interes euroobmočja, zaradi demokratične preglednosti in prevzemanja odgovornosti pa bi morali biti v proces evropskega semestra, ki zadeva tako nacionalne kot evropske politike, vključeni Komisija, Evropski svet, Evropski parlament, nacionalni parlamenti, socialni partnerji in civilna družba. Ta proces se je v zelo omejenem obsegu že začel, vendar sta potrebna večja udeležba na nacionalni ravni in soglasje vseh udeleženih strani. To bi okrepilo euro, poenostavljeni in preglednejši evropski semester pa bi spodbudil nujno potrebno boljše izvajanje reform. |
5.4 |
Zmanjšanje makroekonomskih neravnotežij je ključno za stabilizacijo Evrope. Taka neravnotežja so bila prej začasno odpravljena z devalvacijo valute. Brez tega orodja se zdaj izvajajo zelo obremenjujoče notranje devalvacije, ki prek visoke stopnje brezposelnosti in negativne rasti ustvarjajo izjemno težke razmere. Da bi zagotovili stabilnost euroobmočja in se izognili takim skrajnim prilagoditvam, je treba preprečiti nastajanje makroekonomskih neravnotežij. |
5.5 |
To evropsko razsežnost je zato treba upoštevati pri makroekonomskem dialogu na nacionalni ravni. Ključna elementa procesa evropskega semestra sta zgodnje odkrivanje in preprečevanje makroekonomskih neravnotežij, pri čemer je treba upoštevati široko opredeljene različne ravni konkurenčnosti (glej točko 5.6). V nacionalni politiki je treba ustrezno upoštevati učinek, ki bi ga imele predlagane politike na konkurenčnost v euroobmočju, pa tudi dogajanja v euroobmočju, zaradi katerih je morda potrebno posredovanje na področju konkurenčnosti. K temu bi lahko pripomogli uradniki Komisije za evropski semester na lokalni ravni in neodvisni nacionalni odbori za produktivnost, povezani v mrežo euroobmočja, in sicer tako, da bi zrcalili gospodarsko in socialno politiko (11). |
5.6 |
Pomemben element pri teh razpravah je socialna razsežnost, ki se je v procesu evropskega semestra doslej zanemarjala, zaradi česar so se povečali problemi na socialnem področju, kar je negativno vplivalo na življenja več sto milijonov državljanov EU. To je tudi razlog za nagibanje k populizmu, uperjenemu proti EU, in splošnemu nezadovoljstvu z EU. Spremenjena opredelitev konkurenčnosti („konkurenčnost 2.0“) (12), ki bo vključevala sposobnost države, da dosega cilje onkraj BDP, in se meri na podlagi treh stebrov, tj. dohodka, socialnih dejavnikov in trajnosti, bi lahko prispevala k celovitejšemu procesu evropskega semestra. |
5.7 |
EESO se strinja, da bi lahko izvajanje nacionalnih politik, za katere so še vedno pristojne države članice, usklajevali v okviru procesa evropskega semestra (13). |
5.8 |
EESO podpira povezovanje dostopa do sredstev EU in morebitnega instrumenta za stabilizacijo z doseganjem dogovorjenega napredka v zvezi z ekonomskimi in socialnimi standardi pa tudi s potrebnimi spremembami zaradi digitalizacije, katerih cilj je blaginja državljanov. Spremljanje bi potekalo v okviru evropskega semestra (14). Gospodarstva, ki zelo zaostajajo pri izvajanju priporočil za posamezno državo, vendar si jih prizadevajo izvesti, bi morala biti upravičena do pomoči Kohezijskega sklada za produktivne naložbe, ki jim bi pomagale dohiteti druga gospodarstva ali zagotoviti pomembno infrastrukturo, ki bo koristila vsej Evropi. |
5.9 |
EESO se strinja, da je trenutni proračun EU, ki obsega le 1 % BDP, premajhen in ne more opravljati stabilizacijske funkcije, še posebno nezadosten pa bo po izstopu Združenega kraljestva iz EU. Podpira stališče, da bi v primeru močnih asimetričnih šokov euroobmočju precej koristila velika stabilizacijska zmogljivost (15). EESO priznava, da taka funkcija ne bi smela povzročiti stalnih transferjev ali moralnega tveganja. |
5.10 |
EESO podpira predlog za proučitev možnosti vzpostavitve fiskalne zmogljivosti za euroobmočje, da bi v njem ohranili potrebne ravni naložb v produktivno infrastrukturo, na primer na področju prevoza, obnove mest, izobraževanja, raziskav in zelene preobrazbe (16). Ta fiskalna zmogljivost bi bila lahko tudi vir financiranja evropskega mehanizma za stabilnost, ki bi se lahko sčasoma preoblikoval v evropski denarni sklad za financiranje skladov za krizno upravljanje. |
5.11 |
Za gospodarsko povezovanje in blaginjo Evrope ter preprečevanje naraščajočih socialnih neenakosti je potreben učinkovit naložbeni načrt za ustvarjanje prihodka z rastjo, socialno kohezijo in solidarnostjo. EESO zagovarja dosledno uporabo zlatega pravila za produktivne javne naložbe, ki bi ga bilo treba upoštevati pri spreminjanju fiskalnih pravil. |
5.12 |
Pristop, ki temelji na fiskalnih pravilih, je treba pred naslednjim mandatom izboljšati in razviti, da bi preprečili prociklične politike. Upoštevati bi bilo treba prevladujoče lokalne razmere. Strukturni saldo se je izkazal za nezanesljivo spremenljivko, ki je ni mogoče opazovati, na kateri naj bi temeljile izvršljive spremembe politike v procesu izvajanja priporočil za posamezno državo. |
5.13 |
Prevelika pozornost je namenjena zmanjševanju dolga s fiskalno konsolidacijo, ki je včasih samouničujoča, namesto uspešnejšim ukrepom za spodbujanje rasti BDP. V okviru evropskega semestra je zmanjšanje letnega javnofinančnega primanjkljaja veliko pomembnejše za zmanjševanje javnega dolga kot uspešnejši ukrepi za spodbujanje rasti BDP (17). |
5.14 |
Po mnenju EESO bi bilo treba do leta 2019 uvesti spremembe za odpravo sedanjih razmer, ki „prikrivajo očitno neoptimalno porazdelitev fiskalne prilagoditve po državah v tem trenutku“ (18). |
5.15 |
Postopek v zvezi z makroekonomskimi neravnotežji je pomemben del procesa evropskega semestra in bi moral biti v središču preprečevanja makroekonomskih neravnotežij na evropski ravni. Odpraviti je treba notranjo asimetrijo, pri kateri se trajna pozitivna neravnotežja ne kritizirajo, negativna neravnotežja pa se kaznujejo (19). Denarna kazen še poslabša razmere, kronični presežki v nekaterih državah članicah pa lahko celo povečajo primanjkljaj v sosednji državi. |
6. Krepitev strukture EMU in zakoreninjenje demokratične preglednosti
6.1 |
EMU ni namen sama po sebi. Je sredstvo za optimiziranje možnosti doseganja trajnostne rasti, kakovostnih delovnih mest ter navzgor usmerjenega gospodarskega in socialnega zbliževanja, stabilnosti in blaginje za vse države članice s sodelovanjem, gospodarske odgovornosti, ki je tesno povezana s solidarnostjo, in zmanjšanja tveganja, ki je tesno povezano z njegovo delitvijo. Poleg tega, da je treba doseči ta potreben napredek, mora biti euroobmočje odprto za druge države članice. EESO se strinja, da so večja preglednost, dobra komunikacija in tesnejše sodelovanje socialnih partnerjev in civilne družbe nujni in bi – skupaj z okrepljeno vlogo nacionalnih parlamentov v postopku odločanja – prispevali k demokratični odgovornosti. |
6.2 |
EESO se zavzema za močnejšo „parlamentarizacijo“ euroobmočja z velikim odborom Evropskega parlamenta, ki bi ga sestavljali vsi poslanci iz držav euroobmočja in držav, ki želijo pristopiti k njemu. Poslanci držav euroobmočja bi se morali bolj usklajevati glede vprašanj EMU (COSAC +) (20). Kot je navedeno v točkah 5.2 in 5.3, bi moral imeti pri demokratizaciji procesa evropskega semestra pomembno vlogo zlasti Evropski parlament, pa tudi nacionalni parlamenti, socialni partnerji in civilna družba na splošno. |
6.3 |
EESO se zavzema za proučitev orodij za izboljšanje ekonomskega upravljanja v EMU, na primer z imenovanjem stalnega ministra za finance za euroobmočje, pri čemer je treba hkrati zagotoviti polno demokratično odgovornost. Z združitvijo pristojnosti bi povečali doslednost politik EMU, ki so trenutno zaradi številnih različnih institucij razdrobljene. Že na začetku bi bilo treba vzpostaviti fiskalno naravnanost euroobmočja, način za njeno doseganje pa bi določil minister za finance. Trenutna fiskalna naravnanost euroobmočja je rezultat vseh proračunskih saldov držav članic, njena usmeritev pa je naključna. |
6.4 |
EESO pozdravlja predlagano okrepitev evropskega mehanizma za stabilnost, da bi se razvil v popolnoma delujoč instrument kriznega upravljanja. Z njegovim preoblikovanjem v Evropski denarni sklad v okviru evropskih pogodb ter pomembno vlogo Evropskega parlamenta bi se izboljšala demokratična legitimnost in pospešilo odločanje. |
6.5 |
Opustiti bi bilo treba uporabo medvladnega pristopa kot metode za upravljanje Evropske unije in pregledati fiskalna pravila, preden se vključijo v pravo Unije. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Sveženj vsebuje mnenja EESO Ekonomska politika euroobmočja 2017 (dodatno mnenje) (EESC-2017-02837-00-00-AC-TRA) (glej stran 216 tega Uradnega lista), Unija kapitalskih trgov: vmesni pregled (EESC-2017-03251-00-00-AC-TRA) (glej stran 117 tega Uradnega lista), Poglobitev EMU do leta 2025 (EESC-2017-02879-00-00-AC-TRA) in Finance EU do leta 2025 (EESC-2017-03447-00-00-AC-TRA) (glej stran 131 tega Uradnega lista).
(2) Resolucija EESO Bela knjiga Komisije o prihodnosti Evrope in širše, 6. julij 2017.
(3) Glej na primer mnenji EESO Dokončno oblikovanje EMU – naslednji mandat evropskega zakonodajnega organa (UL C 451, 16.12.2014, str. 10) in Dokončno oblikovanje EMU: politični steber (UL C 332, 8.10.2015, str. 8).
(4) Mnenja EESO o dokončnem oblikovanju EMU – naslednji mandat evropskega zakonodajnega organa (UL C 451, 16.12.2014, str. 10), o metodi Skupnosti za demokratično in socialno ekonomsko in monetarno unijo (UL C 13, 15.1.2016, str. 33), o dokončnem oblikovanju EMU: politični steber (UL C 332, 8.10.2015, str. 8) in o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije (UL C 177, 18.5.2016, str. 28).
(5) Mnenje EESO o dokončnem oblikovanju EMU: politični steber (UL C 332, 8.10.2015, str. 8).
(6) Mnenje EESO o vzpostavitvi evropskega sistema jamstva za vloge (UL C 177, 18.5.2016, str. 21), zlasti točke 1.1 do 1.3.
(7) Mnenje EESO o akcijskem načrtu o oblikovanju unije kapitalskih trgov (UL C 133, 14.4.2016, str. 17), zlasti točko 3.3.1.
(8) Mnenje EESO o akcijskem načrtu o oblikovanju unije kapitalskih trgov (UL C 133, 14.4.2016, str. 17), in mnenje EESO Unija kapitalskih trgov: vmesni pregled (EESC-2017-03251-00-00-AC-TRA) (glej stran 117 tega Uradnega lista). .
(9) Mnenje EESO o prihodnosti eura (UL C 271, 19.9.2013, str. 8), mnenje EESO o rasti in državnem dolgu v EU – dveh inovativnih predlogih (UL C 143, 22.5.2012, str. 10).
(10) Mnenje EESO o dokončnem oblikovanju EMU – naslednji mandat evropskega zakonodajnega organa (UL C 451, 16.12.2014, str. 10).
(11) Mnenje EESO o vzpostavitvi nacionalnih odborov za konkurenčnost v euroobmočju (UL C 177, 18.5.2016, str. 35).
(12) Mnenje EESO o vzpostavitvi nacionalnih odborov za konkurenčnost v euroobmočju (UL C 177, 18.5.2016, str. 35).
(13) Mnenje EESO o dokončnem oblikovanju EMU – naslednji mandat evropskega zakonodajnega organa (UL C 451, 16.12.2014, str. 10), mnenje EESO o metodi Skupnosti za demokratično in socialno ekonomsko in monetarno unijo (UL C 13, 15.1.2016, str. 33); mnenje EESO o korakih za dokončanje ekonomske in monetarne unije (UL C 177, 18.5.2016, str. 28); mnenje EESO o evropskem stebru socialnih pravic (UL C 125, 21.4.2017, str. 10).
(14) Mnenje EESO o pregledu ekonomskega upravljanja (UL C 268, 14.8.2015, str. 33) in mnenje EESO o dokončanju EMU in vlogi davčne politike (UL C 230, 14.7.2015, str. 24).
(15) Mnenje EESO Finance EU do leta 2025 (EESC-2017-03447-00-00-AC-TRA) (glej stran 131 tega Uradnega lista)..
(16) Mnenje EESO o pregledu ekonomskega upravljanja (UL C 268, 14.8.2015, str. 33), mnenje EESO o ekonomski politiki euroobmočja (UL C 177, 18.5.2016, str. 41), mnenje EESO o programu za podporo strukturnim reformam (UL C 177, 18.5.2016, str. 47), mnenje EESO o vmesnem pregledu večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 (UL C 75, 10.3.2017, str. 63).
(17) Mnenje EESO o pregledu ekonomskega upravljanja (UL C 268, 14.8.2015, str. 33).
(18) COM(2016) 727 final.
(19) Mnenje EESO o pregledu ekonomskega upravljanja (UL C 268, 14.8.2015, str. 33).
(20) Mnenje EESO Metoda Skupnosti za demokratično in socialno ekonomsko in monetarno unijo (UL C 13, 15.1.2016, str. 33).
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/131 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Razmislek o prihodnosti financ EU
(COM(2017) 358 final)
(2018/C 081/18)
Poročevalec: |
Stefano PALMIERI |
Soporočevalec: |
Petr ZAHRADNÍK |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 4. 8. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
138/8/14 |
Preambula
To mnenje je del širšega svežnja štirih mnenj EESO o prihodnosti evropskega gospodarstva (poglobitev ekonomske in monetarne unije, ekonomska politika euroobmočja, unija kapitalskih trgov in prihodnost financ EU) (1) . Sveženj je nastal v okviru procesa, ki ga je nedavno začela Evropska komisija z objavo Bele knjige o prihodnosti Evrope, v njem pa je upoštevan tudi govor predsednika Junckerja o stanju v Uniji 2017. V skladu z resolucijo EESO o prihodnosti Evrope (2) in prejšnjimi mnenji o dokončnem oblikovanju ekonomske in monetarne unije (3) je v tem svežnju mnenj poudarjeno, da je pri upravljanju Unije potrebno skupno razumevanje ciljev, ki daleč presega zgolj tehnične pristope in ukrepe ter je predvsem vprašanje politične volje in skupne vizije.
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da sporočilo Razmislek o prihodnosti financ EU sicer omogoča opredelitev nekaterih izzivov, s katerimi se bo EU spoprijela v prihodnjih letih, vendar je v njem tudi jasno opredeljena povezava nekaterih proračunskih rešitev s petimi scenariji, ki jih je Evropska komisija navedla v Beli knjigi o prihodnosti Evrope. |
1.2 |
EESO ponovno poudarja, da evropski državljani potrebujejo več Evrope (in boljšo Evropo), ne pa manj, če želimo premagati politično krizo v EU, ki izhaja iz pomanjkanja strateške vizije prihodnosti ter sposobnosti za ustrezno odzivanje na gospodarske in finančne krize. Povečuje se razkorak med zaskrbljenostjo in pričakovanji evropskih državljanov, ki si želijo konkretne koristi v vsakdanjem življenju, ter pomanjkljivimi pristojnostmi in finančnimi viri, ki jih ima trenutno EU. Evropski projekt in celo Evropska unija postajata nekredibilna in vprašljiva, to pa daje zagon sedanjim nacionalističnim in populističnim težnjam. |
1.3 |
EESO se strinja z mnenjem v razmisleku, da bo temeljno načelo proračuna EU moralo postati prizadevanje za evropsko dodano vrednost, ki bo omogočilo doseganje boljših rezultatov v primerjavi s posameznimi neusklajenimi nacionalnimi proračuni. To pa zahteva opustitev razmišljanj o pravičnem povračilu, delitvi držav članic na neto plačnice in neto prejemnice ter ad hoc popravkih za posamezne države članice. |
1.4 |
EU bi morala najprej opredeliti politične prednostne naloge z visoko evropsko dodano vrednostjo ter šele nato določiti finančna sredstva, potrebna za njihovo izpolnjevanje, in oblikovati reformo proračuna EU. EESO meni, da je v tem okviru malo verjetno, da bi proračun EU še naprej predstavljal manj kot odstotek dohodka 28 držav članic in le 2 % njihove javne porabe, saj to ne ustreza izzivom, pretresom in krizam, s katerimi se bo treba spoprijeti. |
1.5 |
Reforma proračuna EU bo morala nujno vključevati tudi kvalitativno izboljšanje s ponovno opredelitvijo njegove strukture z vidika proračunskih postavk in lastnih sredstev, upoštevanjem ustreznih meril racionalizacije, učinkovitosti in uspešnosti ter z neposrednim in preglednim komuniciranjem z državljani. |
1.6 |
Kvantitativna in kvalitativna prilagoditev proračuna zahtevata resno in poglobljeno posvetovanje s civilno družbo, kot je zastopana v EESO, da bi se odzvali na dejanske potrebe lokalnih in regionalnih skupnosti in zagotovili pozitiven učinek za vse državljane v skladu z javnim interesom. |
1.7 |
Na strani odhodkov EESO med programe z visoko evropsko dodano vrednostjo šteje srednje- in dolgoročne naložbe v gospodarski, socialni in okoljski razvoj, zaposlovanje, inovacije in konkurenčnost, varstvo najbolj prikrajšanih regij in najbolj ranljivih socialnih skupin ter prožno in pravočasno odzivanje na asimetrične pretrese in nenadne krize, tudi s samostojnim proračunom euroobmočja. |
1.8 |
Po mnenju EESO je zlasti pomembna vloga makroekonomske stabilizacije v euroobmočju, saj je negativen učinek na družbene sloje in proizvodne sektorje, ki „izgubljajo“ zaradi globalizacije in tehnološke revolucije, eden od razlogov za strateško krizo EU in pojav populizma. |
1.9 |
Glede prihodkov se EESO strinja z analizo, ki jo je v okviru poročila o prihodnjem financiranju EU opravila skupina na visoki ravni za lastna sredstva (HLGOR), da bi bilo treba pri pripravi novega proračuna dati prednost preglednim in pravičnim samostojnim lastnim sredstvom, pri čemer se breme za najbolj prikrajšane državljane ter mala in srednja podjetja ne spreminja. |
1.9.1 |
EESO ponovno izraža podporo skupni konsolidirani osnovi za obdavčitev dohodkov pravnih oseb (CCCTB) kakor tudi obdavčitev finančnih transakcij, goriv in emisij ogljikovega dioksida. Z obdavčitvijo na evropski ravni bi lahko določili čezmejno davčno osnovo in se obenem borili proti globalnim vplivom na okolje. |
1.10 |
EESO meni, da posledice izstopa Združenega kraljestva iz EU na večletni finančni okvir za obdobje po letu 2020 lahko ogrozijo projekt Evropske unije, in sicer zaradi pogajanj držav članic na podlagi načela pravičnega povračila, obenem pa so lahko pomembna priložnost, saj lahko z uveljavitvijo načela evropske dodane vrednosti kvalitativno in kvantitativno izboljšajo proračun EU. |
1.10.1 |
Zato EESO meni, da bi bilo treba čim prej zagotoviti, da:
Tako bo mogoče na novo urediti sistem različnih in nasprotujočih si interesov več strani ter najti skupno rešitev za večletni finančni okvir za obdobje po letu 2020. |
2. Splošne ugotovitve
2.1 |
V Razmisleku o prihodnosti financ EU so navedene možne proračunske rešitve za izzive Unije v povezavi s petimi scenariji, ki jih je Evropska komisija opredelila v Beli knjigi o prihodnosti Evrope. EESO je v nedavni resoluciji o beli knjigi (4) kritiziral takšen pristop in menil, da teh pet scenarijev „deluje umetno“, saj se nanašajo izključno na države članice in nimajo neposredne povezave z evropskimi državljani, ki pričakujejo skupno in jasno strategijo. |
2.1.1 |
To pomeni, da se zamuja pomembna priložnost, saj je velik del dokumenta, ki zadeva dodano vrednost evropskih financ, opredelitev trendov in izzivov ter različne možnosti za prihodnje financiranje EU, v svoji analizi sprejemljiv za vse, ne poda pa skupnega, učinkovitega in uspešnega političnega predloga. |
2.2 |
EESO že več let opozarja (5) na probleme, s katerimi se spoprijemata evropsko gospodarstvo in družba, temeljna načela, ki jih je treba spoštovati, ter smeri, ki jim je treba slediti, da bi delovanje institucij Unije dobilo nov zagon in postalo uspešnejše. EESO je ob številnih priložnostih že poudaril, da evropski državljani potrebujejo več Evrope (in boljšo Evropo), ne pa manj (6), prav zato, ker politična kriza v EU izhaja iz pomanjkanja strateške vizije prihodnosti ter sposobnosti za ustrezno odzivanje na gospodarske in finančne krize. |
2.3 |
V letu 2016 je EESO v zvezi z vmesnim pregledom večletnega finančnega okvira za obdobje 2014–2020 (7) poudaril, da je treba priznati prizadevanja Komisije, zlasti oblike prožnosti, ki so bile uvedene zaradi nepredvidenih kriz, ter pristop, usmerjen k rezultatom in uspešnosti. Kljub temu je že tedaj menil, da konkretni predlogi in namenjena sredstva ne zadoščajo za obravnavanje izzivov in prednostnih nalog EU. Večletni finančni okvir je namreč rezultat premalo ambicioznega kompromisa med državami članicami, ki so se osredotočale na lasten dobiček in koristi za posamezne interesne skupine, ter zato ni ustrezen instrument za izpolnjevanje interesov EU kot celote. |
2.4 |
V teh okoliščinah se strinja s stališčem v tem razmisleku da je „bistvo posodobljenega proračuna EU […] [dodana] vrednost, ki izhaja iz združevanja virov in doseganja takih rezultatov, ki jih z neusklajeno porabo na nacionalni ravni ne bi bilo mogoče doseči.“ (8) |
2.5 |
Za več in boljšo Evropo moramo najprej opredeliti politične prednostne naloge z visoko evropsko dodano vrednostjo, nato pa določiti finančna sredstva, potrebna za njihovo izpolnjevanje, ter na njih zasnovati reformo proračuna EU. V tem okviru ne bi bilo več verodostojno, če bi Evropska unija za svoj proračun namenila manj kot odstotek dohodka 28 držav članic in le 2 % njihove javne porabe, zlasti glede na nenehne padajoče trende (9). Ti ravni se zdita povsem neprimerni ob novih izzivih, s katerimi se spoprijema EU, ter pretresih in krizah, na katere se mora odzivati. |
2.5.1 |
Poleg povečanja proračuna Unije bo treba poskrbeti tudi za njegovo kvalitativno izboljšanje in v ta namen preoblikovati njegovo strukturo z vidika proračunskih postavk in lastnih sredstev. Pri tem je treba upoštevati ustrezna merila racionalizacije, učinkovitosti in uspešnosti proračuna ter uvesti nove oblike neposrednega in preglednega komuniciranja z državljani. |
2.5.2 |
Za kvantitativno in kvalitativno izboljšanje proračuna EU je potrebno tudi resno in poglobljeno posvetovanje s civilno družbo, kot je zastopana v EESO, da bi zagotovili, da bodo proračunski izdatki dejansko odražali realne potrebe lokalnih in regionalnih skupnosti in imeli pozitiven učinek na dobrobit državljanov v skladu z javnim interesom. |
2.6 |
Ni slučaj, da se je ob pojavu novih izzivov, povezanih s spremenjenimi geopolitičnimi scenariji ter potrebnim prilagajanjem posledicam gospodarske in finančne krize, proračun EU izkazal za povsem neprimernega in je EU zašla v krizo, ki je bila sprva gospodarska in finančna, pozneje pa je postala socialna in nazadnje politična. |
2.6.1 |
Ta politična kriza izhaja iz razkoraka med vse večjo zaskrbljenostjo evropskih državljanov in njihovimi posledičnimi pričakovanji v zvezi z Unijo, od katere želijo konkretne koristi za svoje vsakdanje življenje, ter trenutno omejenih pristojnosti in finančnih sredstev Evropske unije. Zaradi tega razkoraka dobivajo zagon vse večja nestrpnost ter nacionalistične in populistične težnje, ki postavljajo pod vprašaj evropski projekt in Evropsko unijo kot tako. |
2.7 |
Razprava o prihodnosti EU poteka v prelomnem času, ko med evropskimi državljani vladata velika zaskrbljenost in negotovost v zvezi z gospodarstvom, družbo, politiko in institucijami (10). Prvič, posledice finančne in gospodarske krize so še vedno znatne, predvsem v državah članicah, ki jih je kriza močneje prizadela, na nekaterih geografskih območjih in zlasti za ljudi s srednjimi in nižjimi dohodki. Drugič, posledično se je razširil dvom o sposobnosti politike, držav članic in EU, da lahko v dobi globalizacije in mednarodne konkurence ohranijo gospodarsko blaginjo in socialno kohezijo (11). Tretjič, povečuje se tok migrantov in beguncev, ki bežijo pred vojnami in revščino v Afriki in na Bližnjem vzhodu. Četrtič, izstop Združenega kraljestva iz EU je nedavno jasno pokazal, da Evropska unija ni samoumevna in nepovratna izbira ter da bi se trend lahko širil še v druge države članice. |
3. Posebne ugotovitve
3.1 |
Z vidika odhodkov je ključni element evropska dodana vrednost, kar se lahko zdi paradoksalno v tem prelomnem času, ko so po eni strani vse glasnejše zahteve po večji pristojnosti nacionalnih vlad pa vse do ekstremnih zamisli o izstopu iz EU, po drugi strani pa ni več mogoče zagovarjati logike „pravičnega povračila“, delitve držav članic na neto plačnice in neto prejemnice ter ad hoc popravkov za posamezne države članice. |
3.1.1 |
Vsekakor je dobro, da je Komisija to načelo poudarila, kajti s širokim političnim soglasjem v podporo ukrepom EU bi lahko njen proračun osredotočili na doseganje dejanskih koristi za evropske državljane na ravni Unije, ki jih posamezne države članice ne morejo doseči same. |
3.1.2 |
Zato se EESO strinja s Komisijo, da mora biti evropska dodana vrednost v ospredju razprave o prihodnosti evropskih financ ter mora zajemati (12):
|
3.1.3 |
V tem okviru je bistveno polno izpolnjevanje člena 311 PDEU, v katerem je določeno, da si „Unija […] za doseganje svojih ciljev in izvajanje svojih politik zagotovi potrebna sredstva.“ |
3.2 |
V razmisleku je jasno dokazano, da je za reševanje globalnih izzivov in kriz nujno treba poiskati evropski odgovor ter pri tem ustrezno združiti sredstva iz proračuna EU, izkoristiti sinergije z nacionalnimi proračuni in jih usmeriti k programom z visoko evropsko dodano vrednostjo, ki lahko:
|
3.3 |
Med elementi z najvišjo evropsko dodano vrednostjo so ukrepi, ki jih je EESO že navedel v zvezi z večletnim finančnim okvirom in v svoji resoluciji o beli knjigi (16):
|
3.3.1 |
Funkcija makroekonomske stabilizacije se zdi še posebno pomembna, saj je med vzroki za strateško krizo EU in pojav populizma tudi negativen učinek na družbene sloje in proizvodne sektorje, ki „izgubljajo“ zaradi globalizacije ter sprememb v tehnologiji in informacijski tehnologiji. Na eni strani imajo države članice manjšo možnost avtonomnega ukrepanja ter vpliva na trg dela in sistem socialne varnosti, na drugi strani pa se na evropski ravni še niso vzpostavile mreže socialne zaščite, ki bi omogočile, da bi rast in svetovna konkurenca koristila vsem državljanom (18). |
3.4 |
Zato mora proračun EU zagotavljati sredstva, potrebna za izvajanje strateških prednostnih nalog, pri čemer je treba uporabiti ustrezna merila racionalizacije, učinkovitosti in uspešnosti pri njegovi strukturi ter v načinu njegovega ocenjevanja in posodabljanja (19):
|
3.4.1 |
Poleg pravila o uravnoteženem proračunu bi potrebovali še druge kazalnike, ki bi merili uspešnost porabe in rezultate za blaginjo državljanov. Te bi bilo treba opredeliti v okviru evropskega semestra, na primeren način ter v primerni obliki v dogovoru z Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti. |
3.5 |
Množica razpoložljivih virov na ravni Unije je že zelo kompleksna in nepregledna. Poleg tradicionalnih nepovratnih sredstev in subvencij zajema tudi finančne instrumente za aktiviranje zasebnih virov z učinkom vzvoda, bodisi prek Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI) bodisi prek strukturnih skladov, ter različne instrumente, kot je Evropski mehanizem za stabilnost (EMS), ki so jih za zagotavljanje finančne stabilnosti ustanovile države članice euroobmočja zunaj okvira EU (20). |
3.6 |
Kar zadeva prihodke, se EESO strinja z analizo v poročilu skupine na visoki ravni za lastna sredstva (HLGOR), ki ji predseduje Mario Monti, z naslovom Future financing of the EU (Prihodnje financiranje EU) (21). Zlasti je pomembno, da se pri pripravi novega proračuna da prednost samostojnim lastnim sredstvom, ki bodo pregledna in pravična. V proračun EU bi prišla neposredno, ne prek držav članic, vendar brez povečanja davčne obremenitve in brez dodatnih obremenitev za najbolj prikrajšane državljane ter za mala in srednja podjetja. |
3.6.1 |
Predvsem bi nekateri novi viri, predlagani v tem poročilu, imeli evropsko dodano vrednost z vidika prihodkov, ki bi se zbirali na ustreznejši ravni, tako glede določanja čezmejne davčne osnove kot glede boja proti globalnim vplivom na okolje: obdavčitev dohodkov pravnih oseb (CCCTB) (22), zlasti multinacionalk, obdavčitev finančnih transakcij, goriv in emisij ogljikovega dioksida. |
3.6.2 |
V zvezi s tem EESO poudarja tudi pomen boja proti davčnim utajam, med drugim z večjo preglednostjo (23), in boja proti vsem oblikam nepoštene davčne konkurence med državami članicami. |
3.7 |
Izstop Združenega kraljestva iz EU bo neizogibno vplival na oblikovanje proračuna EU za obdobje po letu 2020. Ne glede na višino zneska, ki ga ni uradno določila še nobena institucija EU (24), so za odpravo proračunskega primanjkljaja, ki ga bo povzročil izstop Združenega kraljestva iz EU, na voljo še naslednje tri možnosti: i) povečanje nacionalnih prispevkov držav članic EU, ii) zmanjšanje odhodkov EU ter iii) kombinacija prejšnjih dveh možnosti. V tem smislu je izstop Združenega kraljestva iz EU za proračun EU hkrati grožnja in priložnost. |
3.7.1 |
Grožnjo predstavlja zato, ker se bodo v prihodnjih pogajanjih o večletnem finančnem okviru za obdobje po letu 2020, če bodo temeljila na načelu pravičnega povračila, zaostrile delitve med državami članicami neto plačnicami in neto prejemnicami, s čimer se bomo oddaljili od načela evropske dodane vrednosti, povečala pa se bo tudi negotovost glede projekta EU. |
3.7.2 |
Obenem pa je izstop Združenega kraljestva iz EU pomembna priložnost za reformo proračuna EU, tj. njegovo kvantitativno in kvalitativno izboljšanje, temeljito revizijo njegovih mehanizmov porabe ter zagon pomembnega sistema lastnih sredstev za Unijo v skladu s predlogom Montijevega poročila. Tako bo mogoče oblikovati nov proračun EU, ki bo zgleden, učinkovit, uspešen in pregleden ter mu bodo državljani EU priznavali verodostojnost in bodo iz njega brez težav razbrali, katere so prednosti Evropske unije in kakšni stroški bi nastajali, če je ne bi bilo. |
3.7.3 |
Zato je treba zagotoviti, da:
Tako bo pri oblikovanju proračuna EU med različnimi in nasprotujočimi si interesi mogoče pregledno in demokratično določiti možnosti, ki bodo na novo uredile te interese in pripeljale do rešitev, sprejemljivih za vse strani. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Sveženj vključuje mnenja EESO Ekonomska politika euroobmočja 2017 (dodatno mnenje) (glej stran 216 tega Uradnega lista), Unija kapitalskih trgov: vmesni pregled (glej stran 117 tega Uradnega lista), Poglobitev EMU do leta 2025 (glej stran 124 tega Uradnega lista) Finance EU do leta 2025.
(2) Resolucija EESO z dne 6. julija 2017 Bela knjiga Komisije o prihodnosti Evrope in širše (UL C 345, 13.10.2017, str. 11).
(3) UL C 451,16.12.2014, str. 10 in UL C 332, 8.10.2015, str. 8.
(4) Resolucija EESO z dne 6. julija 2017 Bela knjiga Komisije o prihodnosti Evrope in širše: „EESO meni, da izbiranje scenarijev ni dober način za oblikovanje skupnega smisla ali začrtanje poti naprej.“ (UL C 345, 13.10.2017, str. 11).
(5) UL C 248, 25.8.2011, str. 75, UL C 229, 31.7.2012, str. 32, UL C 451, 16.12.2014, str. 10 in UL C 487, 28.12.2016, str. 62.
(6) „[Kazalnik] subsidiarnosti [premakniti] proti več Evrope, boljši Evropi“ (UL C 351, 15.11.2012, str. 36).
(7) UL C 75, 10.3.2017, str. 63, točka 1.1.
(8) COM(2017) 358 final, str. 6 (slovenska različica).
(9) Sklep Sveta o lastnih sredstvih EU (2014/335/EU, Euratom) določa zgornjo mejo proračuna pri 1,2 % bruto nacionalnega dohodka (BND). Način razmišljanja, ki je nakazan v tem mnenju, torej da je treba najprej opredeliti politične prednostne naloge, nato pa določiti sredstva, potrebna za njihovo izpolnitev, pa pomeni, da proračuna EU ne bi smeli samodejno omejevati na določeno zgornjo mejo.
(10) UL C 75, 10.3.2017, str. 63, točka 2.3.
(11) Zgolj tretjina evropskih državljanov zaupa v EU in njene institucije. Evropska komisija, Public opinion in the European Union (Javno mnenje v Evropski uniji), Standard Eurobarometer 85, maj 2016.
(12) COM(2017) 358 final, str. 9 (slovenska različica).
(13) „Cilj Unije je krepitev miru, njenih vrednot in blaginje njenih narodov […].“
(14) „Unija vzpostavi notranji trg. Prizadeva si za trajnostni razvoj Evrope, ki temelji na uravnoteženi gospodarski rasti in stabilnosti cen, za visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek […]“ (člen 3(3) PEU).
(15) COM(2017) 240 final; Growing unequal? Income distribution and poverty in OECD countries (Neenak razvoj? Porazdelitev dohodkov in revščina v državah OECD), OECD, 2008; Divided we stand: why inequality keeps rising (Razdeljeni: zakaj je neenakosti vse več), OECD, 2011; In it together. Why less inequality benefits all (Skupaj v istem čolnu: zakaj manj neenakosti koristi vsem), OECD, 2015.
(16) Resolucija EESO z dne 6. julija 2017 Bela knjiga Komisije o prihodnosti Evrope in širše, točka 13. UL C 345, 13.10.2017, str. 11.
(17) UL C 177, 18.5.2016, str. 41, točka 3.5.
(18) UL C 75, 10.3.2017, str. 63, točka 4. Glej P. De Grauwe, What Future for the EU After Brexit? (Prihodnost EU po izstopu Združenega kraljestva), CEPS, oktober 2016.
(19) UL C 75, 10.3.2017, str. 63.
(20) Future financing of the EU. Final report and recommendations of the High Level Group on Own Resources (Prihodnje financiranje EU: končno poročilo in priporočila skupine na visoki ravni za lastna sredstva), december 2016, str. 82–84.
(21) Future financing of the EU. Final report and recommendations of the High Level Group on Own Resources (Prihodnje financiranje EU: končno poročilo in priporočila skupine na visoki ravni za lastna sredstva), december 2016.
(22) EESO je to pozitivno ocenil že leta 2011 v mnenju o skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb, UL C 24, 28.1.2012, str. 63, in leta 2017 v mnenju o skupni (konsolidirani) osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb. Še ni objavljeno
(23) UL C 487, 28.12.2016, str. 62.
(24) Ocena povprečnega letnega neto prispevka Združenega kraljestva v proračun EU, ki so jo opravili nekateri raziskovalni inštituti, se giblje med 8 milijardami EUR (Inštitut za davčne študije; Center za evropske politične študije), 10 milijardami EUR (J. Delors Institute Berlin – Bertelsman Stiftung) ter 20 do 27 milijardami EUR (Evropski politični center). Glej Inštitut za davčne študije, 2016, The Budget of the EU: a guide (Vodnik po proračunu EU). IFS Briefing Note BN 181. Browne, J., Johnson, P., Phillips, D.; CEPS, 2016, The impact of Brexit on the EU Budget: A non-catastrophic event (Učinek izstopa Združenega kraljestva iz EU na proračun EU: nekatastrofalen dogodek). J. Nunez Ferrer; D. Rinaldi, Policy Brief 347; J. Delors Institute Berlin – Bertelmans Stiftung, 2017, Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity? (Izstop Združenega kraljestva in EU: grožnja ali priložnost?). J. Haas – E. Rubio; EPC, 2017, EU Budget post-Brexit – Confronting reality, exploring viable solutions (Proračun EU po izstopu Združenega kraljestva iz EU: spoprijemanje z resničnostjo in iskanje učinkovitih rešitev). E. Chonicz. Dokument za razpravo.
Priloga
k Mnenju Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Naslednja amandmaja, ki sta bila med razpravo zavrnjena, sta prejela vsaj četrtino glasov:
Točka 1.9.1
Točka se črta.
|
EESO ponovno izraža podporo skupni konsolidirani osnovi za obdavčitev dohodkov pravnih oseb (CCCTB) kakor tudi obdavčitev finančnih transakcij, goriv in emisij ogljikovega dioksida. Z obdavčitvijo na evropski ravni bi lahko določili čezmejno davčno osnovo in se obenem borili proti globalnim vplivom na okolje. |
Obrazložitev
Ta točka se nanaša na možne vire lastnih sredstev EU. Navedba davka od dohodkov pravnih oseb je v tem kontekstu neprimerna, saj to spada v pristojnost držav članic in ne EU. Kar zadeva davek na goriva in emisije ogljikovega dioksida, pa je prezgodaj na tem mestu presojati to vprašanje. V okviru EESO še ni bilo razprave o morebitni skupni evropski davčni osnovi za goriva in emisije ogljikovega dioksida.
Amandma je bil zavrnjen z 62 glasovi za, 76 glasovi proti in 16 vzdržanimi glasovi.
Točka 3.6.1
Spremeni se tako:
|
Predvsem bi nekateri novi viri, predlagani v tem poročilu, imeli evropsko dodano vrednost z vidika prihodkov, ki bi se zbirali na ustreznejši ravni, tako glede določanja čezmejne davčne osnove kot glede boja proti globalnim vplivom na okolje: obdavčitev dohodkov pravnih oseb (CCCTB), zlasti multinacionalk, obdavčitev finančnih transakcij, goriv in emisij ogljikovega dioksida. |
Obrazložitev
Da bi se izognili nesporazumom, se moramo omejiti na splošne izjave. V okviru EESO še ni bilo razprave niti o obdavčitvi multinacionalnih podjetij kot viru lastnih sredstev niti o morebitni skupni evropski davčni osnovi za goriva in emisije ogljikovega dioksida ali njihovi obdavčitvi.
Amandma je bil zavrnjen z 62 glasovi za, 76 glasovi proti in 16 vzdržanimi glasovi.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/139 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vseevropskem osebnem pokojninskem produktu (PEPP)
(COM(2017) 343 final – 2017/0143 (COD))
(2018/C 081/19)
Poročevalec: |
Philip VON BROCKDORFF |
Zaprosilo |
Svet Evropske unije, 4. 9. 2017 Evropski parlament, 11. 9. 2017 |
Pravna podlaga |
člena 114 in 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
132/4/4 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO se strinja s predlogom uredbe in njenim ciljem spodbuditi naložbe po EU. Vendar pa ni jasno, ali bodo naložbe, ki jih bo omogočila ta pobuda, ostale v EU. |
1.2 |
EESO pozdravlja vsak poskus državljane EU spodbuditi, da ustrezno poskrbijo za svojo upokojitev. Vendar pa mu ni povsem jasen učinek ponudbe vseevropskega osebnega pokojninskega produkta (PEPP) na mobilnost delovne sile v EU. |
1.3 |
EESO se zaveda, da bo PEPP verjetno najbolj privlačen za omejeno število skupin, zlasti mobilne strokovnjake, ki v svoji poklicni karieri delajo v različnih državah članicah, in samozaposlene osebe. Na vse načine bi si bilo treba prizadevati, da bi države članice te proizvode pravično obdavčile. EESO hkrati opozarja, da ta pobuda v nobenem primeru ne bi smela pomeniti, da se zmanjšuje pomen državnih ali poklicnih pokojnin. |
1.4 |
EESO poudarja nujnost varstva potrošnikov in zmanjšanja tveganja za varčevalce med njihovo poklicno kariero in po upokojitvi. Zelo priporočljiva je tudi večja jasnost glede jamstev v zvezi s standardno možnostjo. Zaželeno bi bilo, da Komisija to vprašanje obravnava čim prej. |
1.5 |
EESO poudarja tudi vlogo, ki jo ima organ EIOPA (1) pri spremljanju trga in nacionalnih ureditev nadzora, da bi dosegli nadzorniško zbliževanje in doslednost v vsej EU, zlasti glede strukture upravljanja PEPP pri vseh ponudnikih. |
1.6 |
Povezave med zakonsko določenimi, poklicnimi in osebnimi shemami pokojninskega zavarovanja so v vsaki državi članici drugačne, zato EESO priporoča, naj imajo ponudniki možnost svoje PEPP prilagoditi nacionalnim trgom, pri čemer naj se upošteva nujnost omenjenega zbliževanja in doslednosti. Hkrati je treba ustrezno upoštevati strukturo nacionalnih pokojninskih sistemov, da se preprečijo motnje in izkrivljanje konkurence. |
1.7 |
EESO ni prepričan, ali bodo PEPP prinesli kakšno spremembo v državah članicah, ki se močno zanašajo na zakonsko določene pokojnine in ki nimajo močne tradicije zasebnega pokojninskega varčevanja. Za podporo tej pobudi bo zato ključna vloga držav članic pri promoviranju PEPP. |
1.8 |
EESO je tudi mnenja, da vseevropski osebni pokojninski produkti ne bi smeli veljati le za razširitev možnosti, ki so že na voljo vsem, ki izbirajo prostovoljne, osebne varčevalne načrte. |
1.9 |
EESO poudarja, da bo varstvo potrošnikov povečalo privlačnost osebnih pokojninskih produktov. Hkrati meni, da je treba pojasniti, ali se bo predlaganih 1,5 % obračunalo kot pavšalni odstotek ali bo v tem primeru veljala omejitev glede absolutne vrednosti. Komisija bi morala preučiti tudi možnost, da se po določenem obdobju provizija za zamenjavo ponudnika ne zaračuna več, kar bi koristilo varčevalcem in prihodnosti PEPP. V določbah uredbe je poleg tega treba opredeliti osnovna pravila glede dostopa dedičev varčevalca do zbranih finančnih sredstev v primeru smrti varčevalca. |
2. Predlog Komisije
2.1 |
Ocenjuje se, da le okoli 27 % od 243 milijonov državljanov EU, starih od 25 do 59 let, varčuje za upokojitev. Evropska komisija meni, da bi se tovrstno varčevanje lahko spodbudilo s ponudbo vseevropskega osebnega pokojninskega produkta. V ta namen je 29. junija 2017 objavila predlog uredbe, ki določa okvir novega vseevropskega osebnega pokojninskega produkta (PEPP). Predlog Komisije je povsem v skladu z akcijskim načrtom EU o oblikovanju unije kapitalskih trgov iz leta 2015, namenjen pa je povečanju trga osebnih pokojninskih zavarovanj, da bi leta 2030 dosegel vrednost 2,1 bilijona EUR. |
2.2 |
Po sprejetju uredbe bo mogoče vseevropske osebne pokojninske produkte ponujati po vseh državah članicah. Predlagana uredba vzpostavlja okvir prostovoljnega sistema v vsej EU, ki bi deloval poleg obstoječih osebnih pokojninskih shem. PEPP ne bo zamenjal obstoječih nacionalnih pokojninskih struktur, temveč dopolnil obstoječe osebne pokojninske sheme. Ponujali ga bodo različni ponudniki, kot so zavarovalnice, upravitelji premoženja in banke. Razširjati in spletno prodajati ga bo mogoče v vseh državah članicah. |
2.3 |
PEPP bo kot ključen element unije kapitalskih trgov priložnost za dolgoročne naložbe in rast na kapitalskem trgu EU ter pretok kapitala po vsej EU, s čimer bi se spodbudile poslovne naložbe in zagotovila sredstva za infrastrukturne projekte. Povečanje zasebnih in javnih naložb bi lahko pripomoglo k večjemu ustvarjanju delovnih mest v EU. |
2.4 |
Predlog Komisije bi ponudnikom olajšal združevanje pokojninskih sredstev, s čimer bi ti dosegli večjo ekonomijo obsega in nižje stroške, povečala pa bi se tudi konkurenca, saj bi na trg pokojninskih produktov vstopili novi ponudniki. Zaradi večjega števila ponudnikov kot zdaj in s tem večje konkurence med njimi bi bili varčevalci lahko deležni nižjih cen in morda tudi večjega donosa. Ključnega pomena pa je, da se varčevalci v celoti zavedajo tveganja in pogojev, povezanih z njihovim PEPP. |
2.5 |
Kombinacija večje izbire, poenostavitve, nižjih cen in morda tudi večjih donosov za varčevalce utegne spodbuditi več posameznikov k nakupu takšnih produktov, s katerimi bi dopolnili svoje pokojninske pravice, če pričakujejo, da njihov pokojninski prihodek ne bo zadosten, ali ustvarili vir pokojninskega prihodka, če niso vključeni v sistem zakonsko določenega pokojninskega zavarovanja ali pokojninski načrt poklicnega zavarovanja. |
2.6 |
Komisija pričakuje, da bo PEPP zlasti privlačen za mobilne delavce, ki v svoji poklicni karieri delajo v različnih državah, in za samozaposlene osebe. S PEPP bi lahko nastale tudi dodatne možnosti pokojninskega prihodka v tistih državah članicah, kjer je zanimanje za osebne pokojninske produkte trenutno omejeno. |
2.7 |
Predlagana uredba določa standardizirane značilnosti produkta, ki naj bi potrošnikom zagotavljale varstvo, predlagani okvir pa naj bi omogočil večjo prožnost pri oblikovanju pokojninskih produktov. |
2.8 |
Glavne značilnosti iz predloga uredbe so:
|
2.9 |
Komisija je še prepričana, da je za konkurenčnost in privlačnost tega novega produkta nujno ugodno davčno okolje. Zato priporoča, da države članice za PEPP zagotovijo enako davčno obravnavo kot za primerljive produkte na nacionalnem trgu oziroma da ponudijo najugodnejšo obravnavo, če so različni osebni pokojninski načrti obdavčeni različno (2). |
3. Splošne pripombe
3.1 |
Osebni pokojninski produkti niso polno razviti v vsej EU, čeprav bi lahko imeli bistveno vlogo pri zagotavljanju ustreznega pokojninskega prihodka delavcev s slabimi ali slabo razvitimi zakonsko določenimi in poklicnimi načrti pokojninskega zavarovanja. Poleg tega je splošno znano, da so pokojninski sistemi z več stebri najučinkovitejši način za zagotavljanje vzdržnosti in ustreznosti pokojninskega prihodka. |
3.2 |
EESO zato pozdravlja vsak poskus državljane EU spodbuditi, da ustrezno poskrbijo za svojo upokojitev. Zaradi kombinacije starajočega se prebivalstva in zmanjševanja rodnosti bodo – če ne bomo delali dlje – stroške morale plačevati prihodnje generacije. V vseh državah članicah, zlasti pa v državah, kjer pokojninski sistem z več stebri ni dobro razvit in je glavni vir shema zakonsko določenega pokojninskega zavarovanja, je spodbujanje posameznikov k osebnemu pokojninskemu varčevanju logično. |
3.3 |
EESO je zadovoljen tudi s ciljem uvedbe PEPP kot potencialne možnosti za povečanje tako razširjenosti zasebnih pokojnin kot dodelitve sredstev za dolgoročne naložbe. Večje dolgoročne naložbe imajo lahko tudi pozitivne posledice za nacionalno gospodarstvo. |
3.4 |
EESO se zaveda, da je področje pokojnin v Evropi zdaj razdrobljeno. V nekaterih državah lahko državljani izbirajo med več osebnimi pokojninskimi produkti, v drugih je teh možnosti zelo malo. Zaradi raznolikosti evropskih in nacionalnih predpisov in različne davčne obravnave se le malo finančnih sredstev prenaša znotraj EU, delno tudi zaradi neprenosljivosti pokojninskih produktov znotraj EU med posameznikovo delovno dobo. Če napovedi Komisije držijo, bodo PEPP, skupaj z drugimi ukrepi iz večjega svežnja reform, prispevali k povečanju prihrankov z 0,7 bilijona EUR na več kot 2 bilijona EUR do leta 2030. To bi bila močna spodbuda za naložbe v EU. |
3.5 |
EESO hkrati ugotavlja, da namerava Komisija s tem predlogom povečati število ponudnikov. Večja konkurenca v EU bi morala prispevati k znižanju cen, hkrati pa biti nekakšno zagotovilo kakovosti pokojninskih produktov, ki jih bodo ponujali zavarovatelji, investicijska podjetja, skladi pokojninskega zavarovanja, upravitelji premoženja in banke po EU. Večja čezmejna konkurenca je izjemno pomembna in bi morala državljanom prinesti očitne prednosti z znižanjem stroškov, izbiro produktov in prenosljivostjo pokojnin. |
3.6 |
Dobrodošel je tudi pomen, ki se pripisuje zaščiti ter nadzoru nadzornega organa EU. EESO pričakuje, da bo organ EIOPA imel ključno vlogo pri nadzoru ponudnikov in spremljanju trga. |
3.7 |
EESO poudarja tudi pomen varstva potrošnikov z zagotavljanjem jasnih informacij varčevalcem in zaščite kapitala s standardno naložbeno možnostjo z nizkim tveganjem, z informacijami o akumuliranih prihrankih, poenostavljenimi upravnimi postopki in uporabnikom prijaznimi pritožbenimi postopki in postopki za izvensodno reševanje sporov med varčevalci in ponudniki, razumnimi stroški za zamenjavo ponudnika in varstvom varčevalcev v primeru prekinitve zaradi invalidnosti ali zdravstvenih težav. |
3.8 |
Ker bodo PEPP prenosljivi, je EESO prepričan, da bi možnost čezmejne zamenjave ponudnikov lahko prispevala k večji mobilnosti delovne sile, čeprav ni jasno, v kolikšni meri bi to povečalo mobilnost na trgu dela. |
3.9 |
EESO se strinja, da bi bil lahko ta predlog pomemben pri ustvarjanju novih skladov kapitala. Unija kapitalskih trgov je do zdaj imela omejen uspeh s pobudami, kot so liberalizacija pravil glede skladov tveganega kapitala in lažji postopki kotiranja na borzi za mala podjetja. EESO je prepričan, da bi lahko PEPP veliko prispevali k oblikovanju novega vira sredstev, ki jih bo mogoče usmeriti v naložbe. |
3.10 |
EESO ugotavlja, da bo ta pobuda pomembna tudi po britanskem izstopu iz EU. Unija kapitalskih trgov je bila vsaj delno zasnovana v želji, da bi trge celinske Evrope tesneje povezali z britanskim trgom. Ker se britanski izstop bliža, je tudi potreba po razvoju vseevropskega kapitalskega trga vse bolj izrazita. Uvedba PEPP prihaja v zelo primernem času, zlasti zato, ker najpomembnejše finančne institucije svoje dejavnosti selijo iz Velike Britanije v druge države članice. Zato bi se lahko olajšal pretok kapitala prek EU z manjšim zanašanjem na bančno financiranje. |
3.11 |
EESO se zaveda, da bodo PEPP verjetno najbolj privlačni za omejeno število skupin, zlasti mobilne strokovnjake, ki v svoji poklicni karieri delajo v različnih državah članicah, samozaposlene osebe in vse, ki živijo v državah, kjer osebni pokojninski produkti niso razviti. Vendar pa razume, da so po mnenju Komisije poklicne pokojnine enako pomembne, kot je bilo poudarjeno z revidirano direktivo o institucijah za poklicno pokojninsko zavarovanje (IORP), ki določa osnovne zahteve glede upravljanja poklicnih pokojninskih skladov. Kot pri revidirani direktivi IORP je cilj tudi tega predloga uredbe izboljšanje upravljanja in preglednosti, spodbujanje čezmejne dejavnosti in razvijanje dodatnih ponudnikov PEPP v dolgoročne vlagatelje. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 |
EESO je mnenja, da vseevropski osebni pokojninski produkti ne bi smeli veljati le za razširitev možnosti, ki so že na voljo vsem, ki izbirajo prostovoljne, osebne varčevalne načrte. Vloga držav članic pri promoviranju PEPP in koristi varčevanja bo torej ključna. Komisija lahko na podlagi načela nacionalne obravnave zahteva, da države članice PEPP z davčnega vidika obravnavajo enako ugodno kot lastne primerljive nacionalne produkte. Tudi če značilnosti produktov PEPP ne ustrezajo vsem merilom, ki jih morajo izpolniti obstoječi nacionalni pokojninski produkti, da so deležni davčne olajšave, Komisija države članice poziva, naj jim dodelijo enako davčno olajšavo kot velja za te nacionalne pokojninske produkte. |
4.2 |
EESO ni prepričan, ali bodo PEPP prinesli kakšno spremembo v državah članicah, ki se močno zanašajo na zakonsko določene pokojnine in ki nimajo močne tradicije zasebnega pokojninskega varčevanja. Kot smo že omenili, bodo PEPP bolj verjetno privlačni za samozaposlene osebe in mobilne strokovnjake, delavci z nizkimi dohodki, delavci z negotovimi in občasnimi pogodbami za delo ter sezonski delavci pa si osebnega pokojninskega produkta najbrž ne bodo mogli privoščiti. |
4.3 |
Zato EESO poudarja pomen spodbujanja državljanov, da začnejo varčevati čim prej v svoji delovni dobi in izkoristijo davčne ugodnosti, ki jih v ta namen nudi njihova država članica. EESO priporoča, da se državljanom omogoči strokovno svetovanje glede najkrajše naložbene dobe, da bi lahko uživali koristi, ki jih prinašajo dolgoročne naložbe. |
4.4 |
EESO se strinja s predlogom Komisije, da bi varčevalci imeli na voljo do pet naložbenih možnosti, vse z zmanjšanim tveganjem. Glavni izziv pri tem so razlike med državami članicami. Nacionalne oblasti bodo še naprej nadzirale ponudnike v svoji pristojnosti, zato bo vloga organa EIOPA pri spremljanju trga in nacionalnih ureditev nadzora ključna za doseganje zbliževanja in zagotavljanje določene stopnje doslednosti med državami članicami. |
4.5 |
EESO se strinja tudi z argumenti Komisije za to, da za ponudnike PEPP veljajo ustrezni predpisi, ki vključujejo tudi dolgoročno naravo produktov in njihove ustrezne specifikacije. EESO opozarja na direktivo Solventnost II (2009/138/ES), vseevropski regulativni režim zavarovanja, katere namen je poenotenje enotnega zavarovalniškega trga EU in povečanje varstva potrošnikov z vzpostavitvijo „potnega lista EU“ (enotnega dovoljenja) za zavarovatelje, ki delujejo v vseh državah članicah, če so izpolnili pogoje EU. Cilj direktive Solventnost II je bila zaščita strank zavarovalnic kot glavnih ponudnikov osebnih pokojninskih produktov. EESO meni, da bi morale za druge finančne institucije veljati enako stroge zahteve glede zagotavljanja enake ravni varstva. |
4.6 |
Po mnenju EESO je treba več pozornosti posvetiti izplačevanju. Varčevalci bodo pri kupovanju PEPP potrebovali precejšnjo pomoč, da bodo našli odgovore na vprašanja, kakšna sredstva so potrebna za udobno upokojitev in kakšen je najboljši način za črpanje pokojninskih sredstev. Izkoristiti je treba izkušnje z različnimi pristopi izplačevanja pokojnin pri poklicnih pokojninah, da bi lahko svetovali glede najboljših strategij izplačevanja. EESO meni, da so takšne strategije dejansko del pokojninskih produktov, delavce, ki so pred upokojitvijo, pa bi bilo treba seznaniti s praksami in pravili glede izplačevanja in zaščitnih mehanizmov. |
4.7 |
Pomena finančne pismenosti ni mogoče dovolj poudariti (3). EESO meni, da bo uspešna uvedba PEPP v veliki meri odvisna od tega, ali so posredovane informacije dovolj jasne, da bodo varčevalci lahko primerjali produkte in na koncu izbrali tistega, ki najbolj ustreza njihovim potrebam. Poleg tega je zaradi pomena, ki ga ima prenosljivost, to treba standardizirati po vsej EU. |
4.8 |
Predpogodbene informacije o fazi izplačevanja in povezani davčni obravnavi so zelo pomembne. EESO se sicer strinja, da so za visoko kakovost informacij odgovorni ponudniki, vendar pa je ključna tudi vloga nacionalnih oblasti. Pokojninski produkti so neločljivo povezani s socialnimi politikami in davčno ureditvijo držav članic. Zato bo v vsaki državi članici potreben poseben informativni pristop in državni organi bi morali zagotoviti, da informacije, ki jih dobijo potencialne stranke, temeljijo na dejstvih, so uporabne in specifične. |
4.9 |
EESO meni, da morajo biti predpisi o zamenjavi ponudnika bolj privlačni za potrošnike in jim hkrati zagotavljati večje varstvo. Imetnik PEPP mora vedno imeti pravico do zamenjave ponudnika. S tem je povezano vprašanje provizije, zaračunane v takšnem primeru. EESO zato meni, da je treba pojasniti, kako se bo izvajala predlagana določba o omejitvi na največ 1,5 % pozitivnega stanja. Čeprav se 1,5 % na papirju zdi razumen znesek, bo varčevalcem obračunan pavšalni odstotek celotne vrednosti privarčevanih sredstev, če absolutna vrednost ne bo omejena. Po mnenju EESO to ni pravično in bo dejansko omejilo možnosti, ki jih imajo varčevalci za zamenjavo ponudnika. Komisija bi morala preučiti tudi možnost, da se po določenem obdobju provizija za zamenjavo ponudnika ne zaračuna več, kar bi koristilo varčevalcem in prihodnosti PEPP. |
4.10 |
EESO vidi potrebo po določitvi jasnih pravil dostopa do finančnih sredstev, zbranih v okviru PEPP, v primeru smrti varčevalca. Osebe, upravičene do teh sredstev, bi jih morale prejeti najkasneje v dveh mesecih po predložitvi potrebnih dokumentov, ponudnik produkta pa ne bi smel imeti možnosti zaračunavanja provizije. |
4.11 |
Kot smo že omenili, imajo davčne spodbude pomembno vlogo pri odločitvi posameznika, da se odpove potrošnji in raje varčuje za upokojitev. EESO se strinja s Komisijo glede vloge, ki bi jo davčne spodbude lahko imele pri (ne)uspešnosti PEPP. Ugotavlja pa, da so države članice tiste, ki morajo državljanom dati dostop do vseh možnih davčnih spodbud. |
4.12 |
Ker bodo PEPP verjetno namenjeni predvsem mobilnim strokovnjakom in samozaposlenim osebam, ki si lahko privoščijo prispevek za PEPP, je EESO mnenja, da bi davčne spodbude držav članic pomenile diskriminacijo oseb z nižjimi prihodki, ki nimajo nobene možnosti za sklenitev pogodbe o PEPP. Zato bi morale države članice dobro pretehtati, ali naj uvedejo tovrstne davčne spodbude. |
4.13 |
EESO priznava, da pokojninske produkte zaradi njihove dolgoročnosti spremlja nekaj tveganja. Vendar bi z določeno izpopolnjenostjo produkta lahko močno zmanjšali tveganje in negotovost, hkrati pa upoštevali potrebe in želje varčevalcev. Zmanjšanje tveganja za posameznike, ki nimajo nobenih izkušenj s pokojninskimi produkti, je še posebej pomembno. EESO se strinja z možnostmi, ki bodo na voljo varčevalcem in ki vključujejo obvezno standardno naložbeno možnost, pri kateri varčevalec dobi izplačano vsaj začetno vrednost vloženega kapitala. |
4.14 |
Izogniti se moramo tudi temu, da bi se stopnja varstva potrošnikov med ponudniki PEPP razlikovala. EESO meni, da bi moralo za finančne institucije, ki ponujajo dolgoročne produkte, namenjene pokojninskemu prihodku, veljati načelo „enako tveganje, enaka pravila“. |
4.15 |
EESO hkrati opozarja, da – kot je v izjavi za javnost z dne 9. oktobra 2017 poudarila evropska zveza varčevalcev in uporabnikov finančnih storitev Better Finance (4) – dolgoročni osebni pokojninski produkti „ne zagotavljajo ustreznega nadomestnega vira prihodka, saj so njihovi dolgoročni donosi nezadostni in včasih celo negativni (po upoštevanju inflacije)“. Uspešnost PEPP bo odvisna predvsem od odgovornosti ponudnikov, da varčevalcem zagotovijo vso potrebno zaščito in boljši donos. Ker pa večina evropskih pokojninskih skladov trenutno vlaga v obveznice, možnosti za boljše donose – vsaj kratko- in srednjeročno – niso prav dobre. |
4.16 |
Nazadnje EESO ugotavlja, da so vloge in povezave med zakonsko določenimi, poklicnimi in osebnimi shemami pokojninskega zavarovanja v vsaki državi članici drugačne. Nacionalne pokojninske trge oblikujejo že desetletja, zato ni presenetljivo, da po EU najdemo tako različne pokojninske produkte. Zato morajo biti ponudniki sposobni prilagoditi svoje PEPP nacionalnim trgom. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine.
(2) C(2017) 4393 final.
(3) UL C 318, 29.10.2011, str. 24.
(4) Pension Savings: The Real Return (Pokojninsko varčevanje: dejanski donos), raziskovalno poročilo BETTER FINANCE, 2017.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/145 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Razmislek o socialni razsežnosti Evrope
(COM(2017) 206)
Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Vzpostavitev evropskega stebra socialnih pravic
(COM(2017) 250 final)
Predlog medinstitucionalne razglasitve evropskega stebra socialnih pravic
(COM(2017) 251 final)
(2018/C 081/20)
Poročevalka: |
Gabriele BISCHOFF |
Soporočevalec: |
Jukka AHTELA |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
27. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
229/4/2 |
1. Sklepi
1.1 |
Državljani, ki se srečujejo z izzivi, kot so prihodnost dela, naraščajoče neenakosti, revščina, globalizacija in migracije, vse bolj dvomijo v EU, ki skupaj z državami članicami ni sposobna zagotoviti varnosti, socialnega in gospodarskega napredka ter kakovostnih delovnih mest ali pa krha nacionalno zaščito v državah članicah. Razprava o socialni razsežnosti Evrope in evropskem stebru socialnih pravic bi lahko bila ključnega pomena za dosego novega soglasja o perečih vprašanjih in bi lahko EU pomagala iz slepe ulice. |
1.2 |
EESO odločno poudarja, da odločitve o scenarijih ali pristopih, povezanih s socialno razsežnostjo, niso akademskega značaja, temveč bodo bistveno vplivale na življenja ljudi. Po mnenju EESO je mogoče resnično prihodnost Evropske unije zasnovati le na povezovanju trdnih gospodarskih temeljev z močno socialno razsežnostjo. Zlasti sodobne socialne storitve in pravične življenjske priložnosti spodbujajo prodornejšo vlogo posameznika, socialni mir in gospodarski razvoj. EESO znova poudarja, da bi moralo biti vodilno načelo pri določanju prihodnje usmeritve evropske socialne razsežnosti doseganje ciljev Pogodbe za uravnoteženo gospodarsko rast in socialni napredek, ki bi vodila v izboljšanje življenjskih in delovnih pogojev. |
1.3 |
Odbor razume, da je ESSP zasnovan kot politična izjava o nameri in da sam po sebi ne ustvarja novih zakonskih pravic, na podlagi katerih je mogoče ukrepati. Po mnenju Odbora bi zato imelo poseben pomen, če bi Svet lahko podprl razglasitev stebra na socialnem vrhu v Göteborgu novembra 2017. EESO meni, da bi lahko z jasnim časovnim načrtom glede izvajanja stebra pripomogli k večjemu zbliževanju in doseganju ciljev stebra. |
1.4 |
Vendar pa Odbor hkrati priznava, da je v sedanjih političnih razmerah več različnih mnenj o tem, kako naj gre EU naprej. EESO je trdno prepričan, da bo socialno razsežnost mogoče uspešneje poglobiti, če bo pri tem sodelovalo vseh 27 držav članic, pri čemer se je treba osredotočiti na glavne projekte za dosego socialnega in gospodarskega napredka. Če to ni mogoče, je treba preučiti alternativne poti, npr. da gredo nekatere države naprej in povabijo vse druge, da jim sledijo. Odbor prav tako poudarja, da je potrebne več jasnosti o tem, katere ukrepe bi bilo treba uporabljati za EU-27 in katere za euroobmočje. |
1.5 |
Proti naraščajoči neenakosti, revščini in socialni izključenosti bi se morali boriti vsi deležniki na vseh ravneh. EESO v zvezi s tem meni, da so potrebna nadaljnja prizadevanja za opredelitev skupnih načel, standardov, politik in strategij na ustrezni ravni za večje zbliževanje plač in določitev minimalnih plač ali njihovo povišanje na ustrezno raven ob doslednem spoštovanju neodvisnosti socialnih partnerjev. EESO je že v svojem prvem mnenju o ESSP (1) poudaril, da predstavlja dobro izhodišče študija Mednarodne organizacije dela (2). V njej je poudarjeno, da je za primerjavo minimalnih ravni plač mogoče uporabiti vrsto kazalnikov, ki upoštevajo razmere v državi, vendar je najbolj priljubljen kazalnik razmerja med minimalno plačo in mediano plače (povprečno plačo). Nadalje je treba zagotoviti, da bodo vsi državljani zaščiteni z minimalnim dohodkom. EESO poudarja, da bi bilo treba povečati sredstva, dodeljena za socialno kohezijo in socialne naložbe, da bi se lahko soočili s prihodnjimi izzivi. |
1.6 |
Za socialno politiko velja v pravnem okviru EU deljena pristojnost. Potrebno bi bilo doseči soglasje o tem, kdo na področju socialne politike mora kaj storiti in, predvsem, na katerih področjih naj EU ukrepa in kako. Pri tem bi bilo treba zagotoviti preglednost in odgovornost za sprejete ukrepe oziroma za neukrepanje. V tem okviru je treba nadaljevati reforme in politične pobude, da bi se spopadli s številnimi izzivi in pripravili družbe in gospodarstva na prihodnost. Če bi se po preteku ustreznega obdobja izkazalo, da politična zaveza za izvajanje skupnih načel ni dovolj, bi bilo treba razmisliti o novih ustreznih ukrepih, vključno z zakonodajnimi in nezakonodajnimi pobudami. |
1.7 |
Vse ustrezne predstavniške organizacije civilne družbe morajo biti primerno vključene v razvoj in izvajanje ustreznih politik, pri čemer je treba priznavati posebno vlogo socialnih partnerjev in spoštovati njihovo samostojnost. Spodbujanje kolektivnih pogajanj in socialnega dialoga na vseh ravneh je pomembno tudi za zagotavljanje dobro delujočih trgov dela, pravičnih delovnih pogojev za vse, večje produktivnosti in vzdržnih sistemov socialne varnosti. |
1.8 |
V osrčju tega političnega projekta so skupne vrednote EU, ki so določene v temeljnih pravicah. EESO je še vedno zelo zaskrbljen zaradi neizvajanja veljavnih socialnih pravic in različnih ravni skladnosti z zakonodajo EU. Komisija je kot varuhinja Pogodbe odgovorna za izvrševanje, države članice pa so dolžne ustrezno izvajati in spoštovati pravila EU. EESO meni, da bi lahko igral dejavnejšo vlogo pri spodbujanju, krepitvi ozaveščenosti in spremljanju razmer, in sicer tako, da bi ustanovil stalni forum o temeljnih pravicah in vladavini prava. |
1.9 |
Razprava o socialni razsežnosti Evrope ne more potekati ločeno, temveč mora biti povezana z razpravami o poglobitvi ekonomske in monetarne unije, načinih za izkoriščanje globalizacije ob hkratni obravnavi njenih izzivov in načinih za zagotavljanje ustreznih in učinkovitih virov za dosego ciljev. |
1.10 |
Za izboljšanje socialne razsežnosti so potrebni ukrepi zlasti na dveh glavnih področjih: v ekonomski in monetarni uniji ter na enotnem trgu. Socialna politika mora biti vključena v drugačno ekonomsko politiko EU z dobro mešanico makroekonomske politike in napredkom pri poglabljanju ekonomske in monetarne unije. V zvezi z ekonomsko in monetarno unijo bo imel evropski semester ključno vlogo pri ponovnem uravnoteženju ekonomske in socialne politike ter spodbujanju dobro zasnovanih reform v zadevnih državah članicah. Odbor poudarja potrebo po ekonomskem in socialnem evropskem semestru. Steber naj bi vplival tudi na evropsko ekonomsko upravljanje. Socialne kazalnike za ESSP je treba izboljšati z ustreznejšimi kazalniki. |
1.11 |
Odbor je še vedno prepričan, da je lahko prihodnost obetavna in da lahko močnejša EU prispeva k boljšemu oblikovanju globalizacije in digitalizacije ter tako ponudi dobre možnosti vsem državljanom. Vsi pa se moramo zavedati, kaj je na kocki – kaj bomo izgubili, če storimo korak nazaj, in kaj pridobili, če gremo naprej. |
2. Uvod (ozadje, izzivi in okvir)
2.1 |
Tudi deset let po finančni krizi so njene gospodarske, socialne in politične posledice še zmeraj vidne in močno vplivajo na EU in njene državljane. EU mora imeti vizijo za prihodnost in najti novo smer, da bo sposobna reševati glavne izzive, kot so prihodnost dela, globalizacija, migracije, naraščajoče neenakosti in revščina. |
2.2 |
Po mnenju Evropskega ekonomsko-socialnega odbora je mogoče resnično prihodnost Evropske unije zasnovati le na povezovanju trdnih gospodarskih temeljev z močno socialno razsežnostjo. Prepričan je, da potrebuje Evropska unija novo soglasje o trajnostni gospodarski in socialni strategiji, da bo lahko izpolnila svoje obljube o prizadevanjih za uravnoteženo gospodarsko rast in socialni napredek ter tako povečanje blaginje svojih državljanov. Zato pozdravlja razpravo o socialni razsežnosti Evrope, ki je del širše razprave o prihodnosti Evrope, ter predlog Komisije za medinstitucionalno razglasitev evropskega stebra socialnih pravic. |
2.3 |
Razmislek o socialni razsežnosti Evrope, ki je bil objavljen 26. aprila 2017, je eden od petih tovrstnih dokumentov, katerih cilj je služiti široki razpravi med voditelji 27 držav članic, evropskimi institucijami, socialnimi partnerji in državljani. Razprava je bila sprožena z belo knjigo Komisije o prihodnosti Evrope (3). Dokument o socialni razsežnosti je prispevek Komisije k razpravi o tem, kako evropske socialne modele prilagoditi sedanjim in prihodnjim izzivom ter kakšno vlogo naj pri tem igra Evropska unija in v kolikšni meri. |
2.4 |
V dokumentu je preučeno vprašanje, ali oziroma kako podpreti socialno razsežnost glede na različne scenarije, predstavljene v beli knjigi. Medtem ko je v beli knjigi predstavljenih pet scenarijev, kar sicer ni dokončno število oziroma ti niso predpisovalnega značaja, pa so v dokumentu za razmislek za socialno razsežnost Evrope zarisani trije možni pristopi. V dokumentu so preučena tudi štiri glavna orodja, ki jih ima EU trenutno na voljo za doseganje cilja vključujoče rasti: zakonodaja, smernice, financiranje in sodelovanje. |
2.5 |
EESO popolnoma podpira pobudo Komisije iz bele knjige. Čas je, da Evropska unija resno razmisli o svoji nadaljnji poti, saj naj bi kmalu štela le še 27 držav članic. Sestavni del te razprave je socialna razsežnost. |
2.6 |
Komisija je hkrati z razmislekom o socialni razsežnosti predstavila tudi priporočilo in predlog za medinstitucionalno razglasitev evropskega stebra socialnih pravic (ESSP/steber) (4). To je sledilo obsežnemu posvetovanju o predhodnem orisu stebra v letu 2016. EESO je svoje uvodno stališče o stebru predstavil v mnenju (5), ki je bilo sprejeto januarja 2017 in v katerem je črpal iz glavnih zaključkov razprav, ki so potekale v 28 državah članicah. |
2.7 |
EESO s tem mnenjem odgovarja na zaprosilo Evropske komisije za pripravo mnenja o razmisleku o socialni razsežnosti Evrope. Odbor je pri tem to pobudo povezal s priporočilom in predlagano razglasitvijo stebra. |
2.8 |
„Socialna Evropa“ je zelo širok pojem in se, kot je zapisano v dokumentu za razmislek, razlaga na zelo različne načine. Nekateri morda celo menijo, da socialna razsežnost EU sploh ni potrebna, saj socialno politiko EU vidijo kot grožnjo konkurenčnosti Evrope v svetu. Drugi medtem vidijo „socialno Evropo“ kot temelj prispevka EU k demokratičnim, kohezivnim, kulturno raznolikim in uspešnim družbam. |
2.9 |
Socialna razsežnost je bila vedno v središču Evropske unije. Vendar pa je socialni pravni red EU kljub svojemu precejšnjemu obsegu – postopno se je razvijal vzporedno z enotnim trgom, ekonomsko in monetarno unijo ter temeljnimi pravicami delavcev in državljanov – v primerjavi z nacionalnimi politikami držav članic včasih neviden in odsoten. Socialna resničnost v Evropi se zelo razlikuje. Obstaja nevarnost, da se razkorak še poveča, še zlasti v primeru scenarija, po katerem se EU namerno odloči za korak nazaj pri povezovanju. V razmisleku je opredeljenih tudi več dejavnikov sprememb, ki vplivajo na socialne modele držav članic, kot so demografski premik k starajočemu se prebivalstvu, bolj raznolika in zapletena družba ter spreminjajoči se življenjski slogi in preoblikovanje dela. Ti dejavniki vodijo v vse bolj raznolike in neenakomerne delovne vzorce in pogoje. |
2.10 |
Po mnenju EESO je mogoče resnično prihodnost Evropske unije zasnovati le na povezovanju trdnih gospodarskih temeljev z močno socialno razsežnostjo. Pri socialni politiki deli EU pristojnosti z državami članicami, čeprav je primarna odgovornost zanjo v rokah nacionalne ravni, in sicer vlad, socialnih partnerjev in akterjev civilne družbe. V prihodnosti in v splošnem okviru doseženega soglasja o prihodnosti Evrope bo prav tako treba doseči soglasje o tem, kdo na področju socialne politike mora kaj storiti in, predvsem, na katerih področjih naj EU ukrepa in kako. |
2.11 |
EESO je izpostavil tudi problem neizvrševanja veljavnih socialnih pravic. Komisija je v svoji vlogi „varuhinje Pogodb“ najbolj odgovorna za izvrševanje. Je pa odgovornost držav članic, da zakonodajo EU pravilno izvajajo in jo spoštujejo. V državah članicah obstajajo različne ravni skladnosti (6) z zakonodajo EU, Komisija pa kaže določeno zadržanost do tega, da bi to ustrezno obravnavala. Problem predstavlja tudi oviro za večje zbliževanje, kar je treba rešiti. Odbor je že poudaril, da je treba spodbujati in uveljavljati veljavne socialne in temeljne pravice ter nadzorovati kršitve (7). EESO mora imeti pri tem dejavnejšo vlogo in lahko ustanovi stalni forum o temeljnih pravicah in vladavini prava za spremljanje razmer. Preglednost in jasnost v zvezi z vprašanjem, kdo kaj počne, sta temeljnega pomena za to, da bodo državljani razumeli, kdo je za kaj pristojen in odgovoren. |
2.12 |
EESO je že v številnih mnenjih (8) poudaril, da je potrebna mešanica makroekonomske politike, ki podpira cilje socialne politike in ni z njimi v nasprotju. Zato pozdravlja uvodno izjavo 11 iz priporočila v zvezi z ESSP, kjer je zapisano, da sta „gospodarski in družbeni napredek […] prepletena, vzpostavitev evropskega stebra socialnih pravic pa bi morala biti del širših prizadevanj za oblikovanje bolj vključujočega in trajnostnega modela rasti na podlagi krepitve konkurenčnosti Evrope, povečanja njene privlačnosti za naložbe ter ustvarjanja več delovnih mest in spodbujanja socialne kohezije“. Razprava o socialni razsežnosti mora zato biti vidno povezana z razpravo o prihodnji zasnovi ekonomske in monetarne unije, ki je prav tako obravnavana v ločenem dokumentu za razmislek o prihodnosti Evrope. |
2.13 |
Glavno vprašanje je: kakšen učinek bo imel ESSP? Obstaja veliko pričakovanj in vprašanj, kot na primer, ali bo odpravil socialne pomanjkljivosti skupnega trga ali pa pomagal odpraviti neravnovesja med ekonomskimi svoboščinami in socialnimi pravicami (9). Dejstvo je, da lahko ima ustvarjanje velikih pričakovanj nasproten učinek. EESO zato priporoča realističen, vendar ambiciozen pristop. |
2.14 |
Kot je EESO že poudaril v okviru razprave o ESSP, mora EU ponuditi pozitiven projekt za vse, da med evropskimi državljani zaustavi porast populizma, nacionalizma in skepticizma ter dokaže, da je še vedno sposobna izpolniti obljube o ustvarjanju gospodarske rasti in delovnih mest ter izboljšanju življenjskih in delovnih pogojev. EESO znova poudarja, da bi to moralo biti vodilno načelo pri določanju prihodnje usmeritve evropske socialne razsežnosti. |
3. Razmislek o socialni razsežnosti Evrope
3.1 |
EESO je že v svoji resoluciji o Beli knjigi o prihodnosti Evrope poudaril, da se v načrtovanih razpravah z vladami in civilno družbo v državah članicah ne bi smelo izbirati enega izmed petih scenarijev iz bele knjige, temveč bi morali ponazoriti možne posledice teh petih možnosti in pristopov. Pristope iz opisanih scenarijev torej ne dojema kot edinih možnosti, ki so na voljo, oziroma kot modelov, ki opisujejo različne, med seboj ločene pristope. Enak pristop bi moral veljati za dokument za razmislek o socialni razsežnosti. |
3.2 |
Dokument za razmislek se nanaša na različne socialne resničnosti znotraj EU, v njem so navedeni možni dejavniki sprememb in predlagane tri možne rešitve za EU-27:
|
3.3 |
Za boljše razumevanje možnih posledic je EESO preučil tri pristope, in sicer na podlagi izzivov in dejavnikov sprememb, ki so opisani v dokumentu za razmislek, ter izzivov, ki jih je EESO obravnaval v svojem uvodnem mnenju o ESSP. Pristopi so navedeni v Dodatku kot značilni primeri in so namenjeni zgolj ponazoritvi. |
3.4 |
Prvi pristop – „samo prosto gibanje“ – bi predstavljal največji odmik od sedanjega stanja in ga je mogoče razumeti kot velik korak nazaj. V EU bi ustvaril še večje razlike, kar bi imelo precejšnje posledice za življenje njenih državljanov in bi lahko sprožilo centrifugalne sile, ki bi na koncu vodile v razpad EU. Po drugi strani bi bila lahko prosto gibanje in uredba o mobilnosti znotraj EU kakovostnejšega značaja in zajemala širše področje uporabe ter bi lahko Komisiji olajšala izvrševanje in nadzor (tj. manj, a bolje). |
3.5 |
Drugi pristop – „okrepljeno sodelovanje“ – bi lahko sprožil vsaj večje zbliževanje med nekaterimi državami članicami, vendar bi hkrati povečal razkorak z drugimi članicami (polovično približevanje). Bil bi korak naprej v primerjavi s sedanjim stanjem in bi se bilo z njim mogoče izogniti sedanjemu problemu, ko je treba vedno znova ugotavljati najnižji skupni imenovalec ali pa dodati preveč izjem, zaradi česar je izvajanje pravil precej zapleteno. Bi pa ta pristop vodil v različne pravice za državljane, odvisno od države članice, v kateri živijo. Prav tako bi prinesel nove izzive in negotovosti podjetjem, ki poslujejo po EU in potrebujejo enake konkurenčne pogoje, saj bi se tudi ta soočila z različnimi ravnmi skladnosti. To bi lahko vodilo tudi v zmanjšanje podpore za skupni trg, saj bi se državljani v državah, ki v pristop ne bi bile vključene, vse bolj počutili odrinjene na stran. |
3.6 |
Tretji pristop – „poglobitev socialne razsežnosti z vsemi 27 državami članicami“ – bi pomenil precejšnjo spremembo v primerjavi s sedanjim stanjem in bi predstavljal veliko gonilno silo za zbliževanje celotne EU. Lahko bi vključeval zavezujoče ukrepe in merila uspešnosti za EU-27, financiranje EU pa bi bilo pogojeno z izpolnjevanjem meril uspešnosti in skupnih ciljev. Čeprav EESO meni, da bo socialno razsežnost najlažje poglobiti, če bo pri tem sodelovalo vseh 27 držav članic, pa zaradi že tako zapletenih pogajanj o nejasnem konceptu ESSP ni mogoče pričakovati, da bo ta pristop prejel podporo. To še zlasti velja za tiste države članice, ki hočejo ohraniti prednost v primerjavi z drugimi z nižjimi plačami in socialnimi standardi, ali članice, ki se bojijo, da bi to škodilo njihovim nacionalnim modelom in visokim standardom. |
3.7 |
EESO meni, da bi pristop, ki temelji na „poglobitvi socialne razsežnosti, kjer je to mogoče, in osredotočanju na rezultate“, prav tako pomembno podprl večje zbliževanje. Zato podpira bolj zavezujoče ukrepe, ki temeljijo na evropskem semestru (10) – skupaj z merili uspešnosti, in sicer vsaj za euroobmočje, po možnosti pa za 27 držav članic – in se nanašajo na zaposlovanje, izobraževanje in socialno pomoč (npr. s skupnim referenčnim okvirom za dohodkovno podporo tistim, ki jo potrebujejo). Omenjeno bi moral spremljati načrt, ki bi določal skupne pobude na ključnih področjih, kjer ukrepi EU zagotavljajo jasno dodano vrednost in so, če je to mogoče, osredotočeni na rezultate. Povečati bi bilo treba sredstva, dodeljena za socialno kohezijo in socialne naložbe, da bi se lahko soočili z izzivi, povezanimi z znanjem in spretnostmi, digitalizacijo in demografskimi spremembami v Evropski uniji. |
4. Razglasitev evropskega stebra socialnih pravic
4.1 |
EESO je že dejal, da bi moral ESSP prispevati k pravičnemu ravnovesju med ekonomskimi in socialnimi razsežnostmi v Evropski uniji. Vprašanje vzpostavitve ravnovesja med ekonomskimi in socialnimi cilji presega gradnjo enega samega stebra in se nanaša na horizontalne temelje Evropske unije. |
4.2 |
Cilji, ki so navedeni v zvezi s stebrom, so prispevati k poštenemu in resničnemu vseevropskemu trgu dela in postati vodilo za obnovljeno konvergenco v euroobmočju, ki presega pristojnosti na področju socialne politike iz naslova X PDEU. Cilji posegajo v osrednji del ekonomske in monetarne politike ter strategije za zaposlovanje iz naslovov VIII in IX PDEU. |
4.3 |
V okviru stebra je navedenih 20 načel in pravic, ki so po mnenju Komisije ključni za pravične in dobro delujoče trge dela in socialne sisteme v 21. stoletju. Razdeljeni so v tri kategorije: (1) enake možnosti in dostop do trga dela, (2) pošteni delovni pogoji ter (3) socialna zaščita in vključevanje. |
4.4 |
Vzpostavitev ESSP je tako retrospektivnega značaja ter hkrati usmerjena v prihodnost. Z ESSP se želi odražati veljavni pravni red EU na področju socialnih pravic in nakazati, ali in kako pravni red dopolniti, kjer je to potrebno, da bi upoštevali večje spremembe pri delu in v družbi ter tako dosegli dobro delujoče trge dela in sisteme socialne varnosti v Evropi 21. stoletja. |
4.5 |
Nekoliko je treba razjasniti pravni značaj stebra, ki je predstavljen v obliki dveh ločenih, čeprav skoraj enakih instrumentov: priporočila Komisije (11) in predloga za medinstitucionalno razglasitev (12). V skladu s priloženim sporočilom se pri izbiri instrumentov upoštevajo širše politične okoliščine in pravne omejitve, zlasti omejitve v pristojnostih EU na področju socialne politike. |
4.6 |
Priporočilo, pri katerem Komisija uveljavlja pristojnost po členu 292 PDEU, začne veljati takoj. V njem sicer ni izrecno navedeno, na koga je naslovljeno. Je pa v uvodnih izjavah 17–20 pojasnjeno, da je uresničevanje evropskega stebra socialnih pravic skupna zaveza in odgovornost Unije, držav članic in socialnih partnerjev ter da bi ga bilo treba izvajati tako na ravni Unije kot držav članic v okviru njihovih pristojnosti in v skladu z načelom subsidiarnosti. EESO bi rad pri tem opozoril, da je treba spoštovati samostojnost socialnih partnerjev. |
4.7 |
Hkrati Evropska komisija predlaga, da „institucije EU skupaj slovesno razglasijo evropski steber socialnih pravic“. V pogodbah o EU ni pravne podlage za razglasitev, čeprav je bil ta instrument že enkrat uporabljen. Gre za Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je bila prvič razglašena na zasedanju Evropskega sveta v Nici 7. decembra 2000. Razglasitev je treba razlikovati od medinstitucionalnega sporazuma v smislu člena 295 PDEU, v skladu s pravno oceno Sveta pa razglasitev predstavlja „netipični akt, ki ni pravno zavezujoč in ne ustvarja neposredno izvršljivih pravic“. |
4.8 |
Postopek razglasitve ESSP se razlikuje tudi od Listine Skupnosti o temeljnih socialnih pravicah delavcev, ki je bila sprejeta 9. decembra 1989. Slednja je prav tako zgolj deklarativne narave, vendar so jo podpisale vse države članice z izjemo Združenega kraljestva. Pri tem ni šlo za skupno izjavo, sprejeto skupaj z drugimi evropskimi institucijami, čeprav je Evropska komisija predstavila akcijski program o socialnih ukrepih za izvajanje Listine (COM(89) 568 final). Poleg tega listina vključuje določbe o izvrševanju. |
4.9 |
Če je uresničevanje evropskega stebra socialnih pravic skupna zaveza in odgovornost Unije, njenih držav članic in socialnih partnerjev, je stvar doslednosti, da se Svet in Evropski parlament pridružita Komisiji pri slovesni razglasitvi stebra. ESSP naj bi vplival tudi na ekonomsko upravljanje EU (evropski semester, pregled socialnih kazalnikov), zato bi bilo velikega pomena, če bi Svet dosegel soglasje o podpori razglasitvi. Odbor ugotavlja, da socialni partnerji niso bili uradno vključeni v postopek razglasitve, čeprav se priznava, da so pristojni za številna področja (13). |
4.10 |
Odbor razume, da je steber zasnovan kot politična izjava o nameri in da sam po sebi ne ustvarja novih zakonskih pravic, na podlagi katerih je mogoče ukrepati. Komisija ločuje med pravicami in načeli. Pravice naj bi potrjevale nekatere izmed pravic, ki so že navzoče v pravnem redu Unije, medtem ko so načela nova in naj bi se z njimi obravnavalo izzive, ki jih prinašajo družbene, tehnološke in gospodarske spremembe. V skladu s sporočilom niso niti načela niti pravice neposredno izvršljive. |
4.11 |
Čeprav omenjena razglasitev ne bi bila pravno zavezujoča, bi vendarle predstavljala politično zavezo institucij EU, pa tudi Sveta in držav članic, da ob spoštovanju delitve pristojnosti in načela subsidiarnosti uresničujejo ESSP. |
4.12 |
Za razliko od ESSP ima Listina Evropske unije o temeljnih pravicah enako veljavnost kot pogodbe in je del primarnega prava, čeprav ne vzpostavlja novih pristojnosti na ravni EU in jo, kljub temu da je pravno zavezujoča za institucije EU, državljani EU ne morejo neposredno izvrševati. Vsebuje širši pristop tako glede gospodarskih kot socialnih pravic. Če bi se po preteku ustreznega obdobja izkazalo, da zgoraj omenjena politična zaveza ni pripeljala do konkretnih pobud za izvajanje stebra v vseh državah članicah, bi bilo treba razmisliti o novih ustreznih ukrepih, vključno z zakonodajnimi in nezakonodajnimi pobudami. EESO se je že zavzel za okvirno direktivo o minimalnem dohodku (14). V novih pravnih mnenjih, ki jih je na primer naročilo nemško ministrstvo za delo, se razglablja, kako bi to lahko storili (15). |
4.13 |
EESO je v mnenju iz leta 2011 (16) že izpostavil, da so temeljne socialne pravice neločljive od državljanskih in političnih pravic, zato morajo biti deležne posebne strateške pozornosti. Predlagal je nadaljnje ukrepe in spodbujevalne dejavnosti za povečanje učinkovitosti strategije za spoštovanje temeljnih pravic. Komisija problema pomanjkljivega izvajanja veljavnih socialnih pravic ne obravnava v zadostni meri. Po mnenju EESO obstaja določeno tveganje, da bo zaradi ESSP zbledela posebna vloga, ki jo mora Komisija imeti kot „varuhinja pogodb“. |
5. Odnos med dokumentom za razmislek o socialni razsežnosti in evropskim stebrom socialnih pravic
5.1 |
Obravnavati je treba tudi odnos med ESSP in dokumentom za razmislek o socialni razsežnosti ter drugimi dokumenti za razmislek iz širše razprave o prihodnosti Evrope. Analiza ESSP je pokazala, da je pri izvajanju stebra dejansko mogoče združiti več scenarijev iz bele knjige/dokumenta za razmislek o socialni razsežnosti. |
5.2 |
ESSP je namenjen predvsem državam članicam v območju eura. V tem smislu je filozofija ESSP bližje scenariju, po katerem „tisti, ki želijo storiti več, storijo več“. Določen napredek v tej smeri bi lahko prinesel nadzor nad izvajanjem stebra na podlagi pregleda socialnih kazalnikov, ki bi vseboval ustreznejše kazalnike in bi moral biti vključen v evropski semester. O teh kazalnikih bi se bilo treba posvetovati s civilno družbo in socialnimi partnerji, saj sedanji predlog ne zadostuje. |
5.3 |
Nekaj od predlaganih nadaljnjih ukrepov iz sporočila o ESSP je v skladu s scenarijem EU-27, medtem ko se za druge zdi, da so v prvi vrsti namenjeni scenariju „tisti, ki želijo storiti več“. Tako naj bi ukrepi, kot je pobuda za usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja zaposlenih staršev in oskrbovalcev, ki je bila predlagana kot del svežnja o socialnem stebru, veljali za EU-27. Podobno naj bi ukrepi, ki se nanašajo na izvrševanje veljavne zakonodaje in socialnega dialoga, prav tako veljali za EU-27. Potreba po delovanju na bolj omejeni geografski ravni bi lahko predstavljala nove izzive tudi za socialne partnerje, ki so zastopani na ravni EU. |
5.4 |
Drugi ukrepi, predlagani v priporočilu, npr. tisti povezani z evropskim semestrom in dokončanjem evropske ekonomske in monetarne unije, lahko veljajo in so namenjeni le za območje eura. Bolj ustrezajo scenariju „tisti, ki želijo storiti več“. Kot primer takega scenarija se v dokumentu za razmislek omenja večje zbliževanje na poti k bolj povezanim trgom dela in karseda učinkovitim socialnim sistemom ter trdnim izobraževalnim in zdravstvenim sistemom. |
5.5 |
Finančna podpora EU v okviru evropskega socialnega sklada bolj ustreza pristopu EU-27. Zamisel, da bi imeli na voljo več sredstev, je v dokumentu za razmislek dejansko omenjena kot primer poglobitve socialne razsežnosti EU-27. |
6. Razmerje z drugimi dokumenti za razmislek o prihodnosti Evrope
6.1 |
Čeprav bo EESO o nekaterih izmed teh dokumentov (17) pripravil ločena mnenja, razprava o socialni razsežnosti Evrope ne more potekati ločeno in je zato treba razmisliti tudi o razmerju z drugimi dokumenti za razmislek o prihodnosti Evrope in njihovimi ključnimi sporočili glede socialne razsežnosti ter o poti naprej. |
6.2 |
V razmisleku o poglobitvi ekonomske in monetarne unije so delovna mesta, rast, socialna pravičnost, gospodarsko zbliževanje in finančna stabilnost orisani kot del vodilnih načel te poglobitve. To se zdi dokaj omejen pristop k socialni razsežnosti ekonomske in monetarne unije. Prvič, ni v skladu z gospodarskim in socialnim zbliževanjem, zlasti ne s približevanjem k višjim standardom. Drugič, socialno pravičnost (v angleškem izvirniku „social fairness“) le omenja. Koncept ali dojemanje te socialne pravičnosti nista pojasnjena, prav tako pa ni navedeno, zakaj v skladu s členom 3 PDEU ni uporabljen izraz „socialna pravičnost“ (v angleškem izvirniku „social justice“). (Op. prev.: V slovenskih besedilih se ne razlikuje med angleškima izrazoma „social fairness“ in „social justice“.) |
6.3 |
V razmisleku o ekonomski in monetarni uniji se kot glavno orodje omenja krepitev usklajevanja ekonomskih politik v okviru evropskega semestra. V slednjem bi ESSP za mnoge izmed teh politik pomenil nov kompas, ki jih bo usmerjal k boljšim delovnim in življenjskim pogojem. Za to bi bil potreben „nadaljnji razvoj sodelovanja in dialoga z državami članicami, v katerega so vključeni tudi nacionalni parlamenti, socialni partnerji, nacionalni odbori za produktivnost in druge zainteresirane strani, da se zagotovi večja odgovornost na ravni držav in spodbudi boljše izvajanje reform“. Komisija v razmisleku poudarja tudi povezavo med nacionalnimi reformami in obstoječimi sredstvi EU. Razprava o potrebi po večji meri lastništva, vključevanju socialnih partnerjev in pogojevanju financiranja EU ni v osnovi nič novega, temveč kaže le na to, da je potrebno boljše upravljanje in izvajanje evropskega semestra. |
6.4 |
Predlogi za obnovljen proces zbliževanja iz razmisleka o EMU so osredotočeni na uporabo okvira za zbliževanje na ravni EU, okrepljeno usklajevanje gospodarske politike in utrditev povezave med nacionalnimi reformami in obstoječim financiranjem EU. Mnenja o tem, kako naj se financiranje EU pogoji z reformami, se razlikujejo. Kot priporoča EESO, bi to moralo biti mogoče le s polno udeležbo Evropskega parlamenta v celotnem procesu, pod enakimi pogoji in tudi z jasno vlogo nacionalnih parlamentov. Izvajanje ustreznih strukturnih reform bo predvidoma prineslo večje zbliževanje in stabilnost. EESO se strinja, da bi lahko bile dobro zasnovane reforme v zadevnih državah članicah bistvene za krepitev približevanja k višjim standardom in ustvarjanje bolj ustreznih in odpornih socialnih sistemov. Poudarja tudi potrebo po izboljšanju mešanice makroekonomske politike in večji udeležbi socialnih partnerjev pri makroekonomskem dialogu ter oblikovanju postopka evropskega semestra in z njim povezanimi reformami. |
6.5 |
Med orodji EMU velja pregled socialnih kazalnikov v okviru ESSP za element ekonomske unije, s katerim je mogoče skupaj z nacionalnimi odbori nadzorovati gibanje produktivnosti. To kaže na povezavo med poglobljeno EMU in ESSP. Slednji je mišljen kot kompas za doseganje nekaterih strukturnih reform na področjih, ki so opisana v 20 načelih. |
6.6 |
V Prilogi 2 iz dokumenta o EMU je omenjen pomen novega začetka za socialni dialog, poskus Evropske komisije, da ustanovi ESSP, pa je označen kot pomemben korak (str. 32–33). V zvezi s tem je nujno potrebno široko razumevanje socialnega dialoga, ki ne more biti omejen le na okvir iz naslova o socialni politiki. Čeprav je dolžnost Evropske unije, da spodbuja vlogo socialnih partnerjev, omenjena v naslovu o socialni politiki, mora ta dolžnost, kjer je to primerno, veljati tudi zunaj področja te politike. |
6.7 |
V dokumentu za razmislek o izkoriščanju globalizacije poskuša Evropska komisija obravnavati naraščajoče strahove in kritike v zvezi s sedanjimi politikami globalizacije in njihovimi rezultati. Komisija zato poudarja, da je lahko globalizacija koristna, če se jo ustrezno izrabi, tako da se ne bo preveč ljudi počutilo zapostavljenih. |
6.8 |
Po mnenju Komisije igrajo močne socialne politike pomembno vlogo pri zaščiti državljanov in krepitvi njihove vloge v tem procesu. To je predpogoj za krepitev zaupanja državljanov v zvezi z izzivi in prednostmi globalizacije. |
6.9 |
Razmislek o izkoriščanju globalizacije posebej omenja dokument o razmisleku o socialni razsežnosti. EESO podpira stališče, da bo „[b]oljša porazdelitev koristi globalizacije ter učinkovite socialne zaščite […] ljudem pomagala pri iskanju dostojnega delovnega mesta in prilagajanju na spremembe. Bolj na splošno bodo pravična in enakopravna prerazporeditev bogastva, usmerjene naložbe in spodbujanje socialne vključenosti ranljivejših skupin prebivalstva, vključno z migranti, prispevali h krepitvi socialne kohezije.“ To je zelo blizu stališču EESO, ki poudarja pomen pravičnega prehoda na področju digitalizacije in globalizacije. Komisija prav tako poudarja, da bi EU „morala biti tudi inovativno in konkurenčno gospodarstvo z vodilnimi podjetji v svetovnem merilu ter državljani, ki se lahko prilagajajo spremembam in ustvarjajo blaginjo, potrebno za ohranitev našega socialnega modela“. |
6.10 |
EESO prav tako podpira mnenje, da je treba nujno izboljšati svetovne socialne in delovne standarde in prakse, in sicer v tesnem sodelovanju z Mednarodno organizacijo dela (MOD), socialnimi partnerji in organizacijami civilne družbe, ki jih to še zlasti zadeva, kot so organizacije socialne ekonomije. |
6.11 |
EESO se strinja s tem, da lahko EU sooblikuje mednarodna pravila ne le zato, ker je največji enotni trg na svetu ter največji trgovinski partner in vlagatelj, temveč tudi zato, ker verjame v globalne rešitve za globalne izzive. Zato bi morali biti evropski socialni model ter naše glavne vrednote in temeljne pravice naš „kompas in referenčni model za pošteno globalizacijo“. |
6.12 |
Čeprav je bil dokument za razmislek o prihodnosti financ EU objavljen nazadnje, bo proračun EU igral ključno vlogo. Seveda pa bo odvisen od odločitev v zvezi s prihodnostjo Evrope. V razmisleku o financah EU so za pet scenarijev iz bele knjige ocenjene posledice za porabo EU, saj bo to imelo ogromen vpliv na državljane, regije in skupine ljudi, ki potrebujejo največ pomoči. Več sredstev za ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo je predvidenih le v petem scenariju, v katerem se države članice dogovorijo, da storijo veliko več skupaj. |
6.13 |
Resne posledice za proračun EU bo imel izstop Združenega kraljestva iz Unije. EESO se zaveda, da bi to lahko pomenilo krčenje socialnih skladov. Poudarja, da je Evropski socialni sklad pomembno gonilo večjega zbliževanja in se ga ne bi smelo skrčiti, saj se sicer ne bo mogoče spopasti s prihodnjimi izzivi. |
7. Prednostna področja EESO in ukrepi različnih akterjev na različnih ravneh
7.1 |
EESO je v svojem uvodnem mnenju o ESSP že opredelil sledeča glavna področja, kjer so po njegovem potrebni ukrepi na ravni EU in/ali nacionalni ravni, glede na posamezne pristojnosti:
|
7.2 |
Pri iskanju soglasja o nadaljnjem ukrepanju bi bilo treba opredeliti ključne projekte na teh področjih. Evropska komisija bi morala začeti projekte, ki imajo neposredni pozitiven učinek in ki jih bodo vsi podprli. |
8. Ukrepi po socialnem vrhu v Göteborgu (2017): pot od načel do pravic (18)?
8.1 |
Pred tremi leti je predsednik Juncker prvič dejal, da želi zagotoviti, da bi imela EU na socialnem področju „bonitetno oceno AAA“ (19). Junckerjeva Komisija je začela s svojimi pobudami precej pozno in je potrebovala veliko časa za posvetovanja o ESSP (eno leto). Dodatni čas je tekel tudi zaradi začetka razprave o prihodnosti Evrope, saj Komisija ni podala nobenih praktičnih priporočil o tem, kako nadaljevati. Leta 2019 bodo potekale volitve v Evropski parlament, nastopila pa bo tudi nova Komisija. Mnogim se zdi, da se EU zaradi tega časovnega paradoksa – po eni strani zmanjkuje časa za stabilizacijo evropske monetarne unije in evropskega socialnega modela pred letom 2019, po drugi strani pa se želi pridobiti na času pred pomembnimi volitvami jeseni 2017 – na žalost ni sposobna vrniti v svoj tek. |
8.2 |
Predlog Komisije iz aprila 2017 za skupno medinstitucionalno razglasitev Evropskega stebra socialnih pravic je bil deležen mešanega odziva. Nekateri menijo, da je to pomemben napredek, po mnenju drugih je to predvsem simbolično dejanje, ki ne zadostuje za reševanje socialne krize, nekateri pa se celo bojijo, da gre predlog predaleč. EESO spodbuja vse tri institucije EU, da po socialnem vrhu v Göteborgu (novembra 2017) na podlagi razglasitve ESSP in razprav o dokumentu za razmislek o socialni razsežnosti Evrope oblikujejo pozitivne načrte za državljane EU, katerih cilj bo krepitev evropskega gospodarskega in socialnega modela za prihodnost, in sicer s spodbujanjem gospodarske rasti, zaposlovanja, blaginje državljanov in približevanja k višjim standardom na področju zaposlovanja in socialnih razmer. |
8.3 |
Steber še vedno obkroža precej negotovosti, med drugim glede vprašanja, ali ga bodo razglasile vse države članice. Če bo temu tako, bo glavna naloga EESO opredeliti korake, ki jih je treba sprejeti, da bo steber deloval kot učinkovit instrument. Po mnenju EESO so potrebni nadaljnji koraki na najustreznejši ravni – vključno s skupnimi pobudami na ključnih področjih, kjer lahko ukrepanje EU ustvarja jasno dodano vrednost –, ki morajo biti, če je mogoče, osredotočeni na rezultate. EESO meni, da bi lahko z jasnim časovnim načrtom za izvajanje ESSP pripomogli k večjemu zbliževanju in doseganju ciljev stebra. |
8.4 |
Poleg tega EESO predlaga, da bi ocene učinka vključevale tudi oceno združljivosti z ESSP. Pri agendi za boljše pravno urejanje se je treba bolj osredotočiti na to, ali in kako pobude državljanom prinašajo socialni napredek in ali je preprosto zagotoviti skladnost z njimi in jih izvrševati. |
8.5 |
EESO vidi svojo vlogo v tem, da bi ta proces nadzoroval in ga podpiral prek razprav na nacionalni ravni. Prav tako bi vztrajal, da sta potrebni večja preglednost in udeležba civilne družbe. Opozarja še pred novimi, zapletenimi postopki in pred tem, da bi prihodnost EU večinoma obravnavali z institucionalnega vidika. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 125, 21.4.2017, str. 10.
(2) Building a Social Pillar for European convergence (Vzpostavljanje socialnega stebra za evropsko konvergenco), Mednarodna organizacija dela, 18. julij 2016.
(3) https://ec.europa.eu/commission/white-paper-future-europe-reflections-and-scenarios-eu27_sl.
(4) https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights_sl.
(5) UL C 125, 21.4.2017, str. 10.
(6) Complying with Europe: EU Harmonisation and Soft Law in the Member States (Skladnost z Evropo: Usklajevanje EU in mehko pravo v državah članicah), Gerda Falkner, Oliver Treib, Miriam Hartlapp, 2007.
(7) Npr. UL C 376, 22.12.2011, str. 74.
(8) UL C 271, 19.9.2013, str. 1.
UL C 451, 16.12.2014, str. 10.
(9) UL C 143, 22.5.2012, str. 23.
(10) To je predlog Komisije v zvezi s poglobitvijo evropske monetarne unije.
(11) UL L 113, 29.4.2017, str. 56.
(12) Priporočilo in razglasitev so spremljali tudi glavno sporočilo in številne druge spremne nezakonodajne pobude, kot so bili pregled socialnih kazalnikov za spremljanje napredka, dve posvetovanji s socialnimi partnerji in zakonodajni predlog za direktivo o usklajevanju poklicnega in zasebnega življenja, ki je obravnavan v ločenem mnenju EESO.
(13) Glej sporočilo Evropske komisije Vzpostavitev evropskega stebra socialnih pravic, str. 6, (COM(2017) 250 final).
(14) UL C 170, 5.6.2014, str. 23 (skupina delodajalcev tega mnenja ni podprla; glej http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/statement-minimum-income.pdf).
(15) Ein verbindlicher EU-Rechtsrahmen für soziale Sicherungssysteme in den Mitgliedstaaten, pravno mnenje prof. dr. Thorstena Kingreena, september 2017.
(16) UL C 376, 22.12.2011, str. 74.
(17) Poglobitev EMU do leta 2025 (ECO/438) (glej str. 124 tega Uradnega lista), Finance EU do leta 2025 (ECO/439) (glej str. 131 tega Uradnega lista).
(18) Opomba: To je pomembno poglavje, ki je povezano z vprašanji upravljanja in izvajanja, kot v primerih evropskega semestra ter vloge socialnih partnerjev in možne vloge EESO. Razviti ga je treba v celoti. Besedilo, ki sledi, vsebuje pregled (političnih) korakov, ki so bili sprejeti v zvezi z ESSP.
(19) 22. oktober 2014, Evropski parlament.
Dodatek
Povzetek socialne razsežnosti
Izzivi |
Scenarij 1 „Samo prosto gibanje“ |
Scenarij 2 „Okrepljeno sodelovanje“ |
Scenarij 3 „Okrepljena socialna razsežnost za vse“ |
Scenarij EESO 4 „Poglobljena socialna razsežnost, kjer je mogoče, in osredotočanje na rezultate“ |
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Demografski razvoj in novi družinski vzorci |
Ustvaril bi lahko nove spodbujevalne in zaviralne dejavnike za odhod iz države in iskanje boljše plače, zlasti v primeru usposobljenih državljanov. 27 rešitev/manj približevanja v zvezi z novimi družinskimi vzorci/vloge spolov v družbi. |
Prav tako bi lahko ustvaril nove spodbujevalne in zaviralne dejavnike za selitev v „napredne“ države članice, zlasti v primeru usposobljenih državljanov. Inovativne rešitve za usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, enakost spolov/večja udeležba žensk na trgu dela itd. v „naprednih“ državah. |
Boljša uporaba in zasnova trga delovne sile EU z uporabo skupnih standardov in večjo mero približevanja. Enaka upokojitvena starost v EU, vezana na pričakovano življenjsko dobo (vendar temu v številnih državah zelo nasprotujejo). |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Digitalizacija/ Preoblikovanje dela |
V zvezi z delom prek platform, delovnim časom, umetno inteligenco itd. bi namesto ene ureditve na ravni EU obstajalo 27 rešitev, vendar bi bile nacionalne rešitve omejene. |
Najti bi bilo mogoče nove rešitve, da bi z nižjimi tveganji bolje zaščitili državljane in jim omogočili spoprijemanje s spremembami. Druge države članice bi morda sledile kasneje. Usposobljene delavce bi bilo lažje najti s pomočjo skupnih standardov in skupne številke socialnega zavarovanja. |
En standard/enotna pravila za zaposlitveni status delavcev platform, nove inovativne rešitve in projekti. Informacijski sistemi EU. |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Globalizacija |
Socialni model EU ne bi bil referenčni model za pravično globalizacijo, težje bi bilo določati standarde na svetovni ravni. |
Omejen referenčni model „naprednih“ držav pri globalizaciji. „Napredne“ države bi se lahko s skupnimi orodji in sredstvi bolje odzvale na prehode/zagotavljanje znanj in spretnosti. |
Socialni model EU bi lahko bil trdnejši referenčni model za pravično globalizacijo. Z določanjem standardov za največji svetovni skupni trg bi pomagali določiti standarde na svetovni ravni. |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Razlike med državami članicami in znotraj držav članic |
Razlike bi se povečale, finančnih sredstev EU za večje zbliževanje ne bi bilo več na voljo. Države članice bi morale vzpostaviti lastne sklade, razlike bi se še povečale. |
Razlike med „naprednimi“ in preostalimi državami članicami bi se povečale. Za podjetja bi to lahko pomenilo različne poslovne modele ter nove spodbujevalne in zaviralne dejavnike. |
Razlike bi se precej zmanjšale zaradi približevanja k višjim standardom. Posebni nadzor/ukrepi s pomočjo meril uspešnosti in finančnih spodbud. |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Porast neenakosti/revščine |
V nekaterih državah članicah bi neenakost in revščina naraščali še hitreje, medtem ko bi bile druge članice sposobne bolje zaščititi svoje državljane z omejitvijo posegov, povezanih s sodbami Evropskega sodišča, itd. Neenakosti bi se povečale zaradi socialnega/plačnega dampinga. |
Neenakosti v „naprednih“ državah bi se zmanjšale s pomočjo višjih nadomestil iz socialnih politik. V drugih državah bi bile neenakosti najbrž večje. |
Neenakost in revščino bi lahko zmanjšali s skupnimi standardi in politikami. |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Konkurenčnost podjetij |
Predpisov EU bi bilo manj, vendar bi bilo dražje zagotoviti skladnost s 27 različnimi ureditvami na področju zdravja in varnosti, delovnega časa itd. |
Nadzor nad predpisi in njihovo izvrševanje bi bila na splošno bolj zapletena. Konkurenčnost bi lahko izboljšali tudi z večjim zbliževanjem in novimi inovativnimi rešitvami v „naprednih“ državah ter v primeru nekaterih poslovnih modelov z manj predpisi v „državah, ki bi ostale zunaj“. |
Enaki konkurenčni pogoji za vse, manj birokracije zahvaljujoč enemu standardu in boljša uporaba trga dela in politik na področju znanja in spretnosti v EU (npr. izpopolnitev Erasmusa+ itd.). Nižji stroški zaradi skupnih informacijskih rešitev in tudi enostavnega priznavanja diplom itd. |
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Podpora povezovanju EU s strani državljanov |
Socialno ureditev bi bilo mogoče približati državljanom, vendar bo podpora povezovanju upadla, če se bo nadaljevala „tekma v zniževanju standardov“. |
Podpora v „državah, ki so ostale zunaj,“ bi verjetno padla, če bi se socialne razmere poslabšale, saj bi države članice morda znižale socialne standarde, da bi privabile podjetja. V „naprednih“ državah bi podpora morda narasla. |
|
|
||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Sklepi |
|
|
|
|
Orodja za dosego ciljev iz scenarijev 1–4
— |
evropski semester |
— |
pregled socialnih kazalnikov kot del evropskega semestra |
— |
finančne spodbude iz večletnega finančnega okvira |
— |
ESSP, vodilne pravice in načela |
— |
časovni načrt za izvajanje ESSP (vključno z zakonodajnimi in nezakonodajnimi ukrepi) |
— |
socialni dialog. |
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/160 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi pravnega okvira evropskih solidarnostnih enot ter o spremembi uredb (EU) št. 1288/2013, (EU) št. 1293/2013, (EU) št. 1303/2013, (EU) št. 1305/2013, (EU) št. 1306/2013 in Sklepa št. 1313/2013/EU
(COM(2017) 262 final – 2017/0102 (COD))
(2018/C 081/21)
Poročevalec: |
Pavel TRANTINA (CZ-III) |
Soporočevalec: |
Antonello PEZZINI (IT-I) |
Zaprosilo |
Evropski parlament, 20. 6. 2017 Svet Evropske unije, 20. 6. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 165(4) in člen 166(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
27. septembra 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
124/0/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) odobrava predlog Evropske komisije in meni, da je dobro izhodišče za širšo razpravo, vendar je treba veliko elementov pojasniti in izboljšati. Z zadovoljstvom ugotavlja, da so bile v pravno podlago vključene nekatere od prednostnih nalog, na katere so opozorile organizacije civilne družbe na različnih posvetovanjih z deležniki, ki jih je organizirala Komisija (tj. več finančnih sredstev, lokalno prostovoljstvo, osredotočanje na izboljšanje dostopa mladih iz okolij z manj možnostmi ali s posebnimi potrebami, osredotočanje na zagotavljanje kakovosti solidarnostnega dela, poenostavitev upravnih postopkov). |
1.2 |
EESO meni, da je dodana vrednost projektov, ki jih financira evropska solidarnostna enota, v tem, da so izraz evropske solidarnosti. V primerjavi s prejšnjimi pobudami je namen evropske solidarnostne enote med udeleženci in skupnostmi, ki jih gostijo, vzpostaviti popolno ozaveščenost o evropskem državljanstvu ter občutek pripadnosti eni Uniji. Po njegovem prepričanju je ključnega pomena inovativen vidik evropske solidarnostne enote, tj. da temelji na vrednotah, ki so povezane z evropsko identiteto in ki so vključene v zasnovo projektov ter preoblikovane v praktične dosežke. Te vrednote so jasno določene v Pogodbi o Evropski uniji: vrednote, kot so mir, spoštovanje človekovega dostojanstva, svoboda, demokracija, enakost, človekove pravice, vključno s človekovimi pravicami manjšin, strpnost, nediskriminacija, enakost žensk in moških, pravna država ter spoštovanje in uporaba načel socialnega tržnega gospodarstva. |
1.3 |
EESO veseli napoved te nove naložbe v mlade, vendar je zaskrbljen, da je bila večinoma dosežena s prerazporeditvijo proračunskih sredstev za evropsko prostovoljsko službo iz programa Erasmus+ za obdobje po letu 2018. Meni, da se naložba v proračun evropske solidarnostne enote ne sme izvesti na račun uspešnih programov, ki že ponujajo dragocene priložnosti za mlade, zlasti programa Erasmus+, ki je že zdaj nezadostno financiran. Zato poziva, naj se v ta program vloži več „svežega denarja“. |
1.4 |
EESO je zelo zaskrbljen zaradi združevanja ciljev evropske solidarnostne enote s politikami zaposlovanja mladih. Zato predlaga, naj se znova premisli o tem, ali naj bo solidarnostno delo v obliki zaposlitve in pripravništva vključeno v program, in naj se to zagotavlja prek drugih že uvedenih programov EU, ki so namenjeni zaposlovanju in pripravništvu in katerih solidarnostni vidik bi bilo treba okrepiti. Osredotočenost evropske solidarnostne enote samo na prostovoljstvo bi omogočila večjo jasnost in usmerjenost ter pomagala preprečiti zamenjevanje z drugimi programi EU za mlade. |
1.5 |
Po obsežnem posvetovanju s ključnimi deležniki je pripravil naslednje predloge za izboljšanje osnutka pravne podlage, ki je podrobneje opredeljena v delu 4:
Predlogi EESO in drugi predlogi so podrobno navedeni v nadaljevanju. |
2. Povzetek pobude Komisije
2.1 |
Uvedbo pobude, ki se zdaj imenuje evropska solidarnostna enota, je predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker napovedal v svojem govoru o stanju Unije septembra 2016. Solidarnost je opredelil kot enega od gradnikov Evropske unije in izrazil pripravljenost Komisije za vključitev večjega števila mladih v solidarnostne ukrepe in prostovoljstvo. |
2.2 |
Evropska solidarnostna enota je bila uradno ustanovljena 7. decembra 2016 s ciljem, da se do leta 2020 vanjo vključi prvih 100 000 udeležencev. Njen glavni cilj je okrepiti kohezijo in spodbujati solidarnost v evropski družbi, tako da se mladim omogoči sodelovanje v številnih dejavnostih, ki temeljijo na solidarnosti, npr. pri pomoči ob izrednih razmerah, kot je begunska kriza, pa tudi pri enkratnih ukrepih (na primer pri naravnih nesrečah). |
2.3 |
V primeru odobritve bo evropska solidarnostna enota (ponovno) vzpostavljena 1. januarja 2018 s proračunom v višini 341 milijonov EUR, ki bo razdeljen med tri glavne dejavnosti:
Te priložnosti bodo na voljo mladim v starosti od 18 do 30 let. Trenutno je program omejen samo na EU-28. |
2.4 |
Program se bo izvajal tri leta, tj. od 2018 do 2020. Za opravljanje prostovoljskega dela bo namenjenih 80 % proračuna evropske solidarnostne enote, 20 % pa za zaposlitve (tj. delovna mesta in pripravništva). Od 341 milijonov EUR, namenjenih za program, bo skoraj 58 % (približno 197,7 milijona EUR) zagotovljenih iz programa Erasmus+. Velika večina tega denarja bo zagotovljena iz proračuna evropske prostovoljske službe (191 milijonov EUR). |
2.5 |
Prijavljeni udeleženci morajo ustvariti profil na spletnem portalu, v katerem navedejo svoje preference za področja dela/vrsto solidarnostnega dela, da lahko prejemajo ponudbe za opravljanje solidarnostnega dela od javnih in zasebnih subjektov ali mednarodnih organizacij, ki so pridobile znak kakovosti evropske solidarnostne enote. Organizacija mora za pridobitev znaka kakovosti evropske solidarnostne enote in dostop do zbirke podatkov opraviti postopek akreditacije (podoben postopku evropske prostovoljske službe) za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz Listine evropske solidarnostne enote (1) (tj. med drugim zagotavljanje razvoja znanj in spretnosti, varnih in dostojnih delovnih pogojev ter ustreznega usposabljanja). |
2.6 |
Za nadzor delovanja evropske solidarnostne enote na ravni EU sta odgovorni Evropska komisija in Izvajalska agencija za izobraževanje, avdiovizualno področje in kulturo (EACEA), za nadzor delovanja na nacionalni ravni pa nacionalne agencije programa Erasmus+. |
2.7 |
Za vse udeležence prostovoljskega dela bodo kriti življenjski stroški (hrana, nastanitev), potni stroški in zavarovanje, prejeli pa bodo tudi približno 155 EUR mesečno. Za zaposlitve in pripravništva bodo v skladu z nacionalno zakonodajo določeni pogodbe o zaposlitvi in plače ter pisni sporazumi o pripravništvu in plačilo. Predvidena je tudi finančna podpora za potne stroške. |
2.8 |
Predviden je finančni dodatek za mlade z manj možnostmi, kriti pa bodo lahko tudi nekateri stroški organizacij gostiteljic (tj. stroški administracije, upravljanja in zagotavljanja podpore). Podpora pred začetkom opravljanja solidarnostnega dela (tj. učenje jezika) bo večinoma zagotovljena prek spleta, vendar jo lahko organizacije poljubno dopolnjujejo z lastnimi podpornimi sistemi. V okviru nacionalnih agencij programa Erasmus+ bodo ustanovljeni podporni centri evropske solidarnostne enote za zagotavljanje podpore sodelujočim organizacijam. |
3. Splošne ugotovitve o evropski solidarnostni enoti
3.1 |
EESO odobrava oblikovanje novega programa, ki se osredotoča na mlade in zlasti na prostovoljstvo mladih, ki v sedanji strukturi EU manjka. Veseli ga tudi to, da evropska solidarnostna enota ponuja različne vrste solidarnostnega dela, kot so solidarnostni projekti na lokalni ravni, ki nadomeščajo element nekdanjih pobud za mlade, ki so bile zelo uspešne. |
3.2 |
EESO upa, da se bo prek tega programa lahko razvila širša strategija prostovoljstva na ravni EU, in sicer ne samo za 100 000 mladih, vključenih v program, ampak tudi za približno 100 milijonov mladih in odraslih državljanov EU, ki so trenutno vključeni v prostovoljstvo po vsej Evropi. Kot je že poudaril v svojem mnenju o politikah EU in prostovoljstvu (2), mora biti pristop institucij EU k politiki prostovoljstva bolj usklajen. Priznati bi ga bilo treba kot presečno politiko, usklajevati pa bi ga morala posebna enota v Evropski komisiji, ki bi jo podpirale potrebne politične strukture v drugih institucijah EU. V ta namen Agenda za prostovoljsko politiko v Evropi (PAVE) ponuja številne navdihujoče predloge za nadaljnji razvoj prostovoljstva na ravni EU in držav članic ter tudi za socialne partnerje in nevladne organizacije. Evropska solidarnostna enota bi lahko okrepila in spodbujala oblikovanje nacionalnih struktur prostovoljstva ter odpravila številne ovire, ki še vedno obstajajo za čezmejno prostovoljstvo. |
3.3 |
Evropska solidarnostna enota bi morala prispevati k evropskim socialnim vrednotam. EESO je zelo zaskrbljen zaradi združevanja ciljev evropske solidarnostne enote s politikami zaposlovanja mladih. Pri takšnem pristopu obstaja nevarnost zamenjave plačanega dela z neplačanim delom mladih Evropejcev. V zvezi s tem EESO izraža zaskrbljenost, ker je opredelitev prostovoljstva, navedena v dokumentu pravne podlage za evropsko solidarnostno enoto (neplačano prostovoljsko delo s polnim delovnim časom, ki se izvaja neprekinjeno 7 ur na dan, 5 dni na teden), zelo podobna opisu zaposlitve. Vendar prostovoljstvo običajno ni zaposlitev s polnim delovnim časom, temveč se opravlja v prostem času prostovoljca. |
3.4 |
EESO predlaga, naj se zaposlitve in pripravništva ponujajo prek drugih že obstoječih programov EU, ki se osredotočajo na zaposlovanje in pripravništvo, katerih solidarnostni vidik bi bilo treba okrepiti. Osredotočenost evropske solidarnostne enote samo na prostovoljstvo bi omogočila večjo jasnost in usmerjenost ter pomagala preprečiti zamenjevanje z drugimi programi EU za mlade. |
3.5 |
Če bodo zaposlitve in pripravništva kljub temu ostali vključeni v evropsko solidarnostno enoto, EESO poziva, naj se upoštevajo standardi kakovosti (Evropska listina kakovosti za prakse in vajeništvo, angl. European Quality Charter on Internships and Apprenticeships, in pripravljeni okvir ukrepov za vajeništvo, angl. Framework of Actions for Apprenticeships (dogovorjen med evropskimi socialnimi partnerji)) in naj bo plačilo za delo v celoti usklajeno z nacionalno zakonodajo o plačah in/ali veljavnimi kolektivnimi pogodbami. Poleg tega bi moralo biti solidarnostno delo omejeno na nepridobitne organizacije, fundacije in socialna podjetja. Prav tako bi bilo treba zagotoviti mentorstva za vajence in pripravnike, sporazume o zdravstvenem zavarovanju in socialni varnosti ter jasne cilje na področju izobraževanja in usposabljanja. |
3.6 |
Delovanje evropske solidarnostne enote bi bilo treba spremljati v sodelovanju z mladinskimi organizacijami in socialnimi partnerji, pri čemer bi morali imeti oboji posebno vlogo pri zagotavljanju jasnega razlikovanja med prostovoljskimi dejavnostmi in morebitno zaposlitvijo. |
3.7 |
EESO je prepričan, da bi morala evropska solidarnostna enota v celoti delovati v okviru programa Erasmus+, in ne z vzpostavitvijo novega programa, ki ga upravljajo strukture programa Erasmus+. To bi lahko pripomoglo tudi k popolni uskladitvi pogojev za preostali del evropske prostovoljske službe z evropsko solidarnostno enoto. Poleg tega bi to pomenilo, da program tudi po letu 2020 ne bi bil ogrožen. Dodatna sredstva in podpora so potrebni v vsakem primeru. |
3.8 |
EESO na podlagi izkušenj, ki jih je pridobil v preteklosti, meni, da je pomembno:
|
4. Posebne ugotovitve o evropski solidarnostni enoti
4.1 Opredelitev prostovoljstva in solidarnostnih ukrepov
Opredelitev prostovoljstva v sedanjem dokumentu je omejevalna in ne izraža raznolikosti prostovoljstva v Evropi. V njem je prostovoljstvo opredeljeno kot „neplačano prostovoljsko delo s polnim delovnim časom (tj. dejavnost, ki se izvaja neprekinjeno 7 ur na dan, 5 dni na teden) za obdobje največ dvanajstih mesecev“. Eden od načinov za rešitev te težave bi bila lahko uporaba besede „prostovoljstvo“ za opis vseh dejavnosti, v katerih mladi delujejo kot prostovoljci (na primer prostovoljsko delo, skupinsko prostovoljstvo ali pobude za prostočasno prostovoljstvo).
Opredelitev solidarnostnih ukrepov je prav tako nejasna in zelo široka, kar poraja vprašanja o vrstah projektov, ki se bodo izvajali v okviru evropske solidarnostne enote.
4.2 Zagotavljanje prostovoljnega dela
Sedanji predlog formalno ne razlikuje med prostovoljstvom in zaposlitvijo ali pripravništvom, zato ustvarja nepotrebno zmedo med dvema različnima danostma, tj. prostovoljstvom in delom. Uporaba enakih meril za vse dejavnosti in vse sodelujoče organizacije poraja tudi vprašanja v zvezi z zagotavljanjem kakovosti ponudb, saj bi se enaka merila uporabljala za akreditacijo pridobitnih družb, organizacij civilne družbe ter drugih javnih in zasebnih organizacij. EESO je zato prepričan, da bi moralo biti solidarnostno delo omejeno na nepridobitne organizacije, fundacije in socialna podjetja.
4.3 Vpliv evropske solidarnostne enote na program Erasmus+
EESO odobrava napoved te nove naložbe v mlade, vendar je zaskrbljen, da je bila večinoma dosežena s prerazporeditvijo proračunskih sredstev za evropsko prostovoljsko službo iz programa Erasmus+ za obdobje po letu 2018. Ob tem se zastavlja vprašanje, katere so prednostne naloge Komisije v času, ko se stopnje uspešnosti prosilcev v drugih delih sedanjega poglavja o mladini v okviru programa Erasmus+ hitro znižujejo in številni kakovostni projekti ostajajo nefinancirani (kot je bilo ugotovljeno tudi v informativnem poročilu EESO o programu Erasmus+ (3)). EESO meni, da se naložba v proračun evropske solidarnostne enote ne sme izvesti na račun uspešnih programov, ki že ponujajo dragocene priložnosti za mlade, zlasti programa Erasmus+, ki je že zdaj nezadostno financiran. Poleg tega bi bila lahko ogrožena prihodnost programa Erasmus+ in njegova široka razsežnost vseživljenjskega učenja, ki združuje formalno in neformalno učenje.
4.4 Spletni portal za prijavo kot resnično učinkovit interaktivni in upravljavski instrument
EESO meni, da bi lahko spletni portal za prijavo dejansko poenostavil postopke in večjemu številu mladih olajšal dostop do evropske solidarnostne enote. Vendar preveliko zanašanje na portal za prijavo, izbiro udeležencev in podporo pred začetkom opravljanja solidarnostnega dela ne zadostuje za zagotavljanje kakovosti in pravičnosti izbirnih postopkov in postopkov spremljanja. Pasivna narava izbirnega postopka (tj. udeleženci morajo čakati, da z njimi navežejo stik akreditirane organizacije) zmanjšuje njegov pomen, ustvarja neuravnoteženo razmerje med udeleženci in organizacijami gostiteljicami ter je potencialni vir nezadovoljstva s programom evropske solidarnostne enote.
Zato EESO predlaga znatno spremembo portala, tako da bi postal interaktiven za obe strani ter bi omogočil poenostavitev administrativnih zadev skozi celoten življenjski cikel projekta – od začetne priglasitve interesa do aktivnega iskanja organizacij gostiteljic, prijave, izbire, priprave, izvajanja in ocenjevanja ter celo možnosti mreženja za nekdanje udeležence. Nobenega podatka naj ne bi bilo treba vnašati dvakrat.
Treba je zagotoviti enake možnosti za vse, tudi za tiste, ki nimajo preprostega dostopa do interneta. Zanje mora obstajati tudi podpora brez povezave.
4.5 Priprava pred začetkom solidarnostnega dela, vključno s podporo mladim iz prikrajšanih okolij
Zgolj spletno usposabljanje pred začetkom solidarnostnega dela še ni dovolj za to, da bi bile izkušnje pozitivne. EESO meni, da bi bilo treba zagotoviti več podpore in priprav za mlade, zlasti kakor koli prikrajšane, preden ti začnejo opravljati solidarnostno delo; mladinske organizacije lahko s svojim strokovnim znanjem in izkušnjami delujejo kot podporne organizacije v vseh fazah programa, za kar bi morale prejeti ustrezne spodbude.
4.6 Vključenost mladinskih organizacij in socialnih partnerjev v soupravljanje evropske solidarnostne enote
Da bi bil program uspešen, morajo biti ključni deležniki že od samega začetka vključeni v njegovo oblikovanje. Trenutno predlog ne predvideva vključenosti mladinskih organizacij in drugih prostovoljskih organizacij ali socialnih partnerjev v delovanje, soupravljanje in spremljanje evropske solidarnostne enote. Prednost daje nacionalnim agencijam Erasmus+ pri upravljanju programa s strukturo, ki je zelo podobna strukturi programa evropske prostovoljske službe. Dodeljevanje proračunskih sredstev glede na ključne dejavnosti bo potekalo tudi na podlagi letnih delovnih programov Komisije, ob upoštevanju njihovega lastnega sklopa meril. EESO še vedno meni, da bi se bilo treba o načrtovanju, izvajanju in spremljanju pobude redno posvetovati z mladinskimi organizacijami in drugimi organizacijami civilne družbe, tudi s socialnimi partnerji, in sicer prek svetovalnih skupin ter drugih formalnih in neformalnih kanalov. Mladi bi morali biti vključeni tudi v postopek spremljanja in ocenjevanja, na primer z orodjem za ocenjevanje izkušenj, in to na vseh ravneh (EU, državni in lokalni).
4.7 Dostopnost, upravno breme in nacionalne agencije
Kot je EESO poudaril v svojem informativnem poročilu o vmesni oceni programa Erasmus+ (4), „prijava in sodelovanje v programu Erasmus+ še vedno pomenita izziv za prostovoljske organizacije, ki niso povsem profesionalizirane. Absolutna količina vključenega dela morda ni vedno čezmerna, vendar se zaradi omejenih človeških in finančnih virov te organizacije ne trudijo ali pa iščejo alternativne pristope, ki so manj zahtevni“. Zato je izredno pomembno, da nacionalne agencije spremenijo svoj pristop na čim bolj uporabnikom prijazen način, da bi privabljale ter podpirale morebitne kandidate za evropsko solidarnostno enoto in njihove morebitne organizacije gostiteljice pri njihovih prizadevanjih. Manj formalen nadzor in bolj neformalna navodila bi zelo pripomogli k uspešnosti programa. V tem smislu je treba nacionalne agencije ustrezno podpreti in jim zagotoviti dodatna finančna sredstva za osebno podporo prosilcev.
4.8 Dodatna vprašanja za razmislek
(a) |
Kako lahko zagotovimo, da bodo informacije o pobudi dosegle vse mlade, vse regije in vse organizacije za novince, zlasti tiste v ranljivem položaju? Ali pa bo to neke vrste „poseben krožek“ za nekaj srečnežev? |
(b) |
Kako lahko mladim z manj možnostmi dejansko zagotovimo dostop do programa? Nujno je treba zagotoviti finančno podporo za dejavnosti ozaveščanja, namenjene organizacijam, vključenim v program. Vloga podpornih organizacij bi bila ključna za nadaljnje dejavnosti ozaveščanja in podpiranje poznejšega vključevanja. Program bi moral okrepiti sodelovanje mladih v socialnih storitvah zunaj okvira dejavnosti evropske solidarnostne enote. |
(c) |
Nujno je sicer zagotoviti kakovost programa za udeležence, toda kako oceniti kakovost solidarnosti (rezultate posameznih projektov)? |
(d) |
Ali bi morali evropsko solidarnostno enoto povezati z drugimi evropskimi programi? Razsežnost lokalnega prostovoljstva bi lahko vključili tudi v programe mobilnosti študentov Erasmus+ in jo povezali z evropsko solidarnostno enoto. |
(e) |
Katera objektivna merila bo Komisija uporabljala za letno prilagajanje proračunskih sredstev, ki so na voljo za vsak posamezen ukrep? Prilagoditve na podlagi povpraševanja za posamezno dejavnost bi po eni strani pomagale preprečiti pritisk na nekatere dejavnosti, po drugi pa neudeležbo mladih ter sodelujočih organizacij. |
(f) |
Kako lahko zagotovimo, da bodo vloge za financiranje dovolj prožne za prostovoljske organizacije in skupine mladih? S poenostavljenim postopkom bi lahko zagotovili, da bi se lahko manjši zneski nepovratnih sredstev (pod 5 000 EUR) dodelili kadar koli brez določenih rokov in na poenostavljenem obrazcu. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) https://europa.eu/youth/solidarity/charter_sl.
(2) Mnenje EESO z naslovom Sporočilo o politikah EU in prostovoljstvu: priznavanje in spodbujanje čezmejnih prostovoljnih dejavnosti v EU, UL C 181, 21.6.2012, str. 150.
(3) SOC/552: Vmesna ocena programa Erasmus+, sprejeta 31. maja 2017.
(4) SOC/552: Vmesna ocena programa Erasmus+: zadnji odstavek oddelka „Has the administrative burden of managing Erasmus+ projects in your field of work been reduced? (Ali se je upravno breme upravljanja projektov Erasmus+ na vašem področju dela zmanjšalo?)“, tehnična priloga (samo v angleščini).
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/167 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o prenovljeni agendi EU za visoko šolstvo
(COM(2017) 247 final)
Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o razvoju šol in odličnem poučevanju za dober začetek v življenju
(COM(2017) 248 final)
(2018/C 081/22)
Poročevalec: |
Pavel TRANTINA |
Soporočevalec: |
Antonello PEZZINI |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 165(4) in člen 166(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zaposlovanje, socialne zadeve in državljanstvo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
27. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
148/1/3 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) odobrava pobude in se strinja z njihovimi načeli, hkrati pa želi ob tej priložnosti izraziti svoje stališče o pomenu zagotavljanja potrebnih sredstev za izboljšanje šolskih sistemov v Evropi, da se zagotovi kakovostno izobraževanje za vse, ter izboljšanja sposobnosti izobraževanja za obravnavanje družbenih izzivov ter učinkovito pripravo učencev in študentov na kakovostno življenje in zaposlitev. Evropa bi na podlagi svojih vrednot lahko dosegla in mora imeti vodilno inovativno vlogo pri vzpostavljanju trajnostnega in vključujočega gospodarstva. Tovrstno gospodarstvo bi moralo biti sposobno povečati konkurenčnost in varovati prihodnost svojega socialnega modela. Sodelovanje na področju izobraževanja daje pojmu EU pravi pomen in prispeva k podobi, da je „skupnost“, tj. EU, nekaj konstruktivnega. |
1.2 |
EESO ob upoštevanju sedanjega političnega ozračja v Evropi poziva Komisijo in države članice, naj potrebo po spoštovanju kulturne raznolikosti in strpnosti vključijo v izobraževalne politike kot še eno področje za krepitev aktivnega državljanstva v okviru ciljev EU, namenjenih spodbujanju temeljnih vrednot EU. Vsi smo odgovorni za izobraževanje državljanov in njihovo ozaveščanje o skupni evropski preteklosti ter vrednotah pa tudi o pomenu strpnosti in človekovih pravic. |
1.3 |
EESO meni, da je za odzivanje na vse večje izzive sedanjosti potrebna ambicioznejša pobuda, na podlagi katere bi nastala bolj celostna strategija za izobraževanje, ki bi spremenila sedanjo paradigmo in tako zagotovila podporo za naše otroke in mlade ter hitre rešitve za obstoječe izzive. |
1.4 |
Za izboljšanje izobraževanja je bistvenega pomena izboljšati položaj učiteljev in ravnateljev ter jim zagotoviti podporo. Potrebno je dodatno izobraževanje, ki ni namenjeno le učiteljem in ravnateljem, temveč tudi osebam, ki otroke in mlade vzgajajo v resničnem življenju, zunaj izobraževalnega okolja, tj. staršem, skupnosti in ponudnikom neformalnega izobraževanja. Z njimi je treba skleniti zavezništva. |
1.5 |
Države članice potrebujejo natančnejše predloge v zvezi z izobraževanjem in podporo za učitelje, vključno z izboljšanjem šolskega okolja kot sestavnega dela njihovih delovnih pogojev in učnih pogojev za učence. Nekateri predlogi bi bili lahko oblikovani v okviru evropskega semestra, in sicer v priporočilih za posamezne države. |
1.6 |
EESO pred vrhom o visokošolskem izobraževanju, ki naj bi ga Komisija predvidoma gostila na začetku leta 2018, odločno spodbuja države članice, naj naredijo pomemben korak naprej ter vzpostavijo – tudi z uporabo učinkovitih socialnih in civilnih dialogov – sisteme izobraževanja, usposabljanja in vseživljenjskega učenja, ki bodo učencem zagotovili obetavno prihodnost v Evropi. |
1.7 |
EESO meni, da sta izboljšanje in posodobitev izobraževalnih sistemov odvisna od naslednjih dveh elementov: razpoložljivosti zadostnih in pravično dodeljenih sredstev ter usklajenega upravljanja v okviru kakovostnega in učinkovitega socialnega dialoga. To bi bilo treba bolj upoštevati v prihodnjih razpravah. Viri na področju izobraževanja ne bi smeli biti usmerjeni le v uspešnost, ampak tudi v vključevanje učencev iz okolij z manj možnostmi in beguncev. |
1.8 |
EU mora več vlagati v izobraževanje in usposabljanje, raziskave in inovacije ter povečati sredstva za programa Erasmus+ in Obzorje 2020 ter njuna predvidena naslednika. To lahko prispeva k večjemu številu delovnih mest v prihodnosti in prinese nove priložnosti. |
1.9 |
Poleg tega želi EESO opozoriti na pomen učinkovitega vključevanja različnih socialnih partnerjev in organizacij civilne družbe v ta postopek. |
1.10 |
Sporočilo je sicer osredotočeno na šolsko in visokošolsko izobraževanje, vendar je treba v njem obravnavati tudi sodelovanje in povezave med formalnim, neformalnim in priložnostnim učenjem ter priznavanje rezultatov teh oblik izobraževanja. |
1.11 |
EESO poudarja pomen sprejetja celovitega pristopa k podjetništvu. Za vse pedagoge je treba opredeliti rezultate izobraževanja na področju podjetništva, da se v razrede uvedejo učinkovite metode učenja o podjetništvu. Razvoj socialnih projektov v šolah in zunaj njih je izvrstna priložnost za pridobivanje teh znanj in spretnosti ter potrebne miselnosti, poleg tega pa prispeva k boljši povezavi z drugimi učnimi okolji. |
1.12 |
EESO meni, da širši namen izobraževanja temelji na ravnovesju in tesnem sodelovanju med študijem na področju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike ter družboslovja in humanistike. Zato poziva k bolj interdisciplinarnemu pristopu k izobraževanju in vseživljenjskemu učenju, ki je osredotočen na partnerstva ter prilagodljive poti, ki presegajo eno samo raven izobraževanja in posamezno področje študija. |
2. Povzetek pobud Komisije
2.1 |
Evropska komisija je 30. maja 2017 po sporočilu o izboljšanju in posodabljanju izobraževanja (7. december 2016) uvedla novo pobudo za mlade o šolskem in visokošolskem izobraževanju, tj. strategijo za zelo kakovostno, vključujoče in v prihodnost usmerjeno izobraževanje. Sveženj zajema dve prenovljeni agendi EU za posodobitev izobraževanja, eno s področja šolskega in drugo s področja visokošolskega izobraževanja. |
2.2 |
V zvezi s šolskim izobraževanjem se je na podlagi podatkov držav članic pokazalo, da so ukrepi potrebni na treh področjih, na katerih se lahko ob podpori EU obravnavajo pomembni izzivi:
|
2.3 |
Komisija predlaga, da bi ukrepe držav članic na teh treh področjih dopolnili s podpiranjem vzajemnega učenja, zbiranjem dokazov o uspešnih pristopih v izobraževanju in zagotavljanjem pomoči pri nacionalnih reformah v državah članicah, ki izrazijo željo po tem. Taka podpora lahko vključuje: spodbujanje razvoja kompetenc in medkulturnega učenja prek šolskih partnerstev, mobilnosti in projektov e-Twinning v okviru programa Erasmus+; krepitev medsebojnega učenja na poklicni poti in poklicni razvoj učiteljev in vodstvenih delavcev šole ter vzpostavitev novega podpornega mehanizma za pomoč državam članicam, ki iščejo pomoč pri snovanju in izvajanju reform izobraževanja. |
2.4 |
Prenovljena strategija za visokošolsko izobraževanje temelji na agendi za posodobitev iz leta 2011. Komisija v sporočilu določa svoje načrte za štiri ključna področja:
|
2.5 |
Da pa bi zagotovili, da lahko visokošolsko izobraževanje pripomore k rasti in ustvarjanju delovnih mest, morajo univerze učne načrte prilagoditi sedanjim in pričakovanim potrebam gospodarstva in družbe, bodoči študenti pa potrebujejo posodobljene, zanesljive informacije, ki jim bodo pomagale pri odločitvi glede smeri študija. Zato je Komisija predstavila tudi vzporeden predlog za priporočilo Sveta o spremljanju diplomantov v okviru novega programa znanj in spretnosti za Evropo, v katerega bodo poleg visokošolskih diplomantov vključene tudi osebe, ki so zaključile programe poklicnega izobraževanja in usposabljanja. To bi moralo spodbuditi in podpreti organe držav članic, da bi izboljšali kakovost in razpoložljivost informacij o tem, kako diplomanti po zaključku študija napredujejo na svoji poklicni poti ali v nadaljnjem izobraževanju. |
3. Splošne pripombe glede nove strategije EU za izobraževanje
3.1 |
EESO odobrava pobude, hkrati pa želi izraziti svoje stališče o pomenu zagotavljanja potrebnih sredstev za izboljšanje šolskih sistemov v Evropi, da se zagotovi kakovostno izobraževanje za vse, ter o pomenu izboljšanja sposobnosti izobraževanja za obravnavanje družbenih izzivov in učinkovito pripravo učencev in študentov na kakovostno življenje in zaposlitev. Strinja se s poudarkom na izobraževanju v zgodnjem otroštvu, vlaganju v izobraževanje učiteljev, spodbujanju sodelovanja med različnimi deležniki, izboljšanju upravljanja šol, sinergijah z raziskovanjem in splošni usmerjenosti v socialno vključevanje. |
3.2 |
Čeprav je bilo splošno poudarjeno, da je izobraževanje ključno za odpravljanje socialno-ekonomskih neenakosti in spodbujanje socialnega vključevanja (1), je bilo v nedavnem priporočilu Komisije za evropski steber socialnih pravic in Pariški deklaraciji iz leta 2015 (2) ugotovljeno, da je v večini držav EU neenakost vse večja. Svet še nikoli ni doživljal tako hitrih sprememb, ki vplivajo na delo, povpraševanje po znanjih in spretnostih ter družbo, zato bi morala EU spodbujati države članice, naj svoje šolske sisteme prilagodijo tej novi resničnosti. Pri tem bi moralo pomagati redno ocenjevanje neusklajenosti med znanji in spretnostmi ter potrebami na trgu dela. Da bi zgradili družbo resnično enakih priložnosti, je treba zagotoviti tudi večjo prilagodljivost, inovativnost in celovitost učnih načrtov ter praks poučevanja ob upoštevanju številnih primerov dobre prakse, poudarjenih v zadnjih letih. |
3.3 |
EESO kljub temu navdušeno ugotavlja, da je izobraževanje skupno dobro in bi moralo ostati ključen instrument za spodbujanje javnega interesa z usmerjenostjo v naložbe za zmanjšanje zasebnih in javnih stroškov pomanjkanja izobrazbe na številnih področjih, kot so preprečevanje nasilja, izboljšanje zdravja s športnim udejstvovanjem in spodbujanjem dobrega počutja, ozaveščanje o podnebnih spremembah in zagotavljanje socialnega miru v vse bolj raznolikih družbah. Cilj izobraževalnih reform s tega vidika ne bi smel biti le prenašanje nabora spretnosti, kompetenc in znanj prihodnosti, ki jih mladi potrebujejo za dostop do trga dela, ampak tudi povečanje sposobnosti učencev za odzivanje na žgoča družbena vprašanja, ki vplivajo na vsakdanje življenje evropskih državljanov. |
3.4 |
Komisija mora v strategiji, ki jo načrtuje, posebno pozornost nameniti prehodu z ene ravni izobraževanja na drugo in sodelovanju med različnimi ponudniki izobraževanja v formalnem in neformalnem okolju. EESO veseli poudarek na vzpostavljanju vključujočih in povezanih visokošolskih sistemov in spodbujanju šol, naj zagotovijo boljše povezave in sodelovanje z visokošolskim izobraževanjem na področju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike (STEM), vendar meni, da širši namen izobraževanja temelji na ravnovesju in tesnem sodelovanju med študijem STEM ter družboslovja in humanistike. Zato poziva k bolj interdisciplinarnemu pristopu k izobraževanju in vseživljenjskemu učenju, ki je osredotočen na partnerstva ter prilagodljive poti, ki presegajo eno samo raven izobraževanja in posamezno področje študija. Ta pristop bi prispeval tudi k zmanjševanju različnih neenakosti, kot je neenakost spolov na področju naravoslovja, tehnologije, inženirstva in matematike ter v znanosti na splošno, saj bi odpravil stereotipne poglede na to, kaj je primernejše ali bolj običajno glede na spol, raso in druge osebne značilnosti. |
3.5 |
Odbor ponovno poziva (3) Komisijo, naj prevzame proaktivno vlogo pri uvajanju bolj inovativnih rešitev na področju izobraževanja ter razvoja znanj in spretnosti ter tudi pri spremljanju in spodbujanju praks in inovativnih pristopov, ki v državah članicah že obstajajo. Prepričan je, da je zdaj pravi čas za spremembo paradigme v zvezi s cilji in delovanjem sektorja izobraževanja in usposabljanja ter tudi za razumevanje njegovega mesta in vloge v družbi ter priznanje, da je tudi izobraževanje samo po sebi dejavnik produktivnosti. Proaktivna raven EU je ključna za oblikovanje boljšega izobraževanja za prihodnost. |
3.6 |
EESO je v enem od svojih prejšnjih mnenj že navedel, da je „za spremembo vzorcev v izobraževanju izjemno pomembno vključiti vse zainteresirane in podpreti vzpostavljanje ‚partnerstev na področju izobraževanja‘ v družbi ter sodelovanje šol, podjetij, mestnih svetov, socialnih partnerjev, organizacij civilne družbe, nevladnih mladinskih organizacij, staršev in učencev pri zasnovi in izvajanju ‚učnih načrtov‘“ (4). |
3.7 |
Mladim je treba vse od zgodnjih šolskih let pomagati pri razvoju sklopa kompetenc, ki ne zajema le njihovega znanja, temveč tudi veščine, inovativnost in ustvarjalnost, kritično razmišljanje in poznavanje skupne evropske preteklosti. V teh kompetenčnih profilih bi bilo treba veliko prostora nameniti tudi različnim digitalnim znanjem in spretnostim, izkušnjam pri delu z drugimi in v skupini ter sposobnosti priznavanja različnih kultur. To je treba doseči s podporo pedagogov in mladinskih delavcev. |
3.8 |
Izvirno ime pobud („pobuda za mlade“) je bilo zavajajoče, saj napeljuje na to, da so namenjene samo mladim, medtem ko se v sisteme formalnega izobraževanja vključuje vse več odraslih. Žal so „odrasli“ v sporočilu o visokošolskem izobraževanju komaj omenjeni, čeprav ima lahko to ključno vlogo v vseživljenjskem učenju oseb vseh starosti ter pri posodabljanju spretnosti, kompetenc in znanja zaposlenih in brezposelnih. |
3.9 |
Izboljšanje in posodobitev izobraževalnih sistemov sta odvisna od razpoložljivosti zadostnih in pravično dodeljenih sredstev ter usklajenega upravljanja v okviru kakovostnega in učinkovitega socialnega dialoga. Komisija tega v svojih delovnih dokumentih ne obravnava zadovoljivo, poleg tega pa premalo poudarja dejstvo, da viri na področju izobraževanja ne bi smeli biti usmerjeni le v uspešnost, ampak tudi v vključevanje posameznih učencev iz okolij z manj možnostmi in beguncev. Poleg tega v nezadostni meri priznava pomen posvetovanja z različnimi deležniki in njihovega vključevanja v ta postopek, kar zlasti velja za organizacije civilne družbe. |
4. Posebne pripombe glede nove strategije EU za izobraževanje
EESO se bo v odziv na pobudi Evropske komisije ter splošneje na politike EU in držav članic v tem dokumentu osredotočil na naslednje tri horizontalne prednostne naloge za šolsko in visokošolsko izobraževanje.
4.1 |
Osnovne merljive veščine so nujne, kar pa velja tudi za mehke veščine in presečne spretnosti, kompetence in znanja. |
4.1.1 |
EESO poudarja, kako pomembno je, da Komisija zagotovi, da države članice sprejmejo celovito opredelitev potreb učencev, tj. vključno z merljivimi in mehkimi veščinami ter kompetencami in interdisciplinarnim znanjem. Ti trije vidiki bi morali zajemati zmogljivosti, potrebne za delo, in upoštevati širši namen osebnega razvoja vseh posameznikov skozi vse življenje. Izboljšave na področju izobraževanja, zlasti visokega šolstva, se morajo zato osredotočiti tudi na to, kako bolje spodbujati aktivno državljanstvo, krepitev moči mladih, vseživljenjsko učenje ter poznavanje delovanja EU in koristi, ki jih zagotavlja. Ne smemo pozabiti, da izobraževanje samo ne more odpraviti družbenoekonomskih neenakosti, saj so za doseganje bolj trajnostne rešitve nujni sinergije in dopolnjevanje s socialnimi in zaposlitvenimi politikami. |
4.1.2 |
Posebno pozornost bi bilo treba nameniti razvoju tako imenovanih mehkih veščin, saj jih delodajalci vse bolj cenijo in so koristne tudi zunaj delovnega okolja. EESO zato spodbuja ukrepe, kakršni so opredeljeni v sporočilu Komisije, tj. projekte za oceno ustvarjalnosti, reševanja problemov, sodelovanja (5), dela v skupini in kritičnega mišljenja. Oblikovalci politik morajo biti deležni ustrezne podpore in usposabljanja, da bi razumeli splošno razsežnost teh veščin. |
4.1.3 |
EESO pozdravlja podporo sodelovanju med univerzami in svetom dela, vendar ta ne bi smel biti omejen le na poslovni sektor. Oblikovanje partnerstev med podjetji in izobraževalnimi ustanovami ne bi smelo biti utemeljeno le z merilom „neposredne zaposljivosti“ mladih. Podjetja morajo biti sposobna v celoti izkoristiti človeški potencial z aktiviranjem pravih znanj in spretnosti ter zagotavljanjem novih priložnosti, ki jih omogoča digitalna revolucija, za vse starostne skupine. Poleg tega bi morala spodbujati usposabljanje mladih, ko vstopijo v svet dela, saj je izobraževanje trajen proces, ki v omejenih letih formalnega izobraževanja ne more izpolniti vseh potreb. |
4.1.4 |
Kot je EESO že poudaril, pa obstaja potreba po tem, da države članice „v šolah spodbujajo uvajanje dualnih sistemov izobraževanja in usposabljanja, ki združujejo poučevanje v razredu in pridobivanje izkušenj na delovnem mestu, pri čemer naj organe, pristojne za izobraževanje, in podjetja osveščajo o pomenu teh pobud“ (6). Delovne izkušnje za učence in tesnejše povezave med šolami, industrijo, univerzami in raziskavami so bistvene za doseganje kvalificiranega in trajnostnega zaposlovanja mladih. |
4.1.5 |
Ekonomija kljub potrebam po „merljivih veščinah“ ne more narekovati usmerjenosti (visokošolskega) izobraževanja. Drugače povedano, pobude, kot je sledenje diplomantom na sistemski ravni, bi morale zagotoviti, da programi in učni načrti v visokošolskem izobraževanju ne temeljijo na instrumentaliziranih izobraževalnih rezultatih, kot so plače ali zaposljivost diplomantov. Nekatere države članice že imajo svoje sisteme sledenja, zato bi jih moral združevati morebitni novi sistem na ravni EU, ki se vsekakor ne bi smel uporabljati za utemeljitev ukrepov varčevanja pri učnih načrtih s področja humanističnih in družboslovnih ved. |
4.2 |
Podpiranje učiteljev za kakovostno poučevanje in vseživljenjsko učenje |
4.2.1 |
V „digitalni dobi izobraževanja“ mora uporaba tehnologije pri izobraževanju koristiti učnemu procesu: učenje programiranja na primer ni samo po sebi namen, vendar pa morajo učenci razumeti programiranje ter pridobiti znanja in spretnosti, ki jih potrebujejo za uporabo vse bolj naprednih tehnoloških sredstev v učnem in življenjskem okolju. |
4.2.2 |
Čeprav informacijsko-komunikacijske tehnologije ponujajo priložnosti na številnih področjih, odpirajo vrata tudi nevarnostim, kot so kibernetski kriminal, nevarne in škodljive vsebine ter vse bolj razširjeno trženje storitev, ter omogočajo tehnični nadzor in zlorabo osebnih podatkov. Zato je treba okrepiti digitalno pismenost, s čimer bi vsakogar opremili z ustreznim znanjem za vključitev v prihodnji svet dela. Informacijsko-komunikacijske tehnologije segajo na vse ravni industrije in storitev, zato morajo biti sestavni del vseživljenjskega učenja. |
4.2.3 |
Izboljšave na področju digitalnega izobraževanja bi morale mladim tudi pomagati jasneje razlikovati med informacijami in znanjem, razviti kritično mišljenje in ustrezno medijsko pismenost ter na primer prepoznati lažne novice ali zaščititi svojo spletno zasebnost. |
4.2.4 |
Sporočilo je sicer osredotočeno na šolsko in visokošolsko izobraževanje, vendar sodelovanje in povezave med formalnim, neformalnim in priložnostnim učenjem ter priznavanje rezultatov teh oblik izobraževanja v njem niso bili ustrezno obravnavani, kot je poudarjeno v sklepih Sveta iz leta 2012 (7) o partnerstvih in prožnih poteh za vseživljenjski razvoj spretnosti. Celovito strategijo vseživljenjskega učenja je doslej vzpostavila zgolj polovica držav članic EU (8). Na tem področju lahko tehnologije koristijo tudi v zvezi z raznolikimi pristopi k izobraževanju. |
4.2.5 |
Komisija se že več let osredotoča na razvoj mrež EU in spodbujanje sodelovanja za izmenjavo dobrih praks in medsebojno učenje, vendar bi bilo zanimivo izmeriti tudi, v kolikšni meri pedagogi dejansko spodbujajo uporabo teh orodij in mehanizmov. Zelo verjetno je, da številni učitelji in pedagogi niso seznanjeni z vsemi sredstvi za podporo, financiranje in usposabljanje, ki so jim na voljo na ravni EU. Med prednostne naloge držav članic bi bilo treba vključiti izboljšanje razvoja zmogljivosti in delovnih pogojev za učitelje, vključno z njihovimi plačami. |
4.2.6 |
Države članice morajo v skladu s priporočili Komisije spodbujati vseživljenjsko učenje pedagogov in učiteljev ter tudi povečati njihovo mobilnost, na primer prek programa Erasmus+. Posebno pozornost je treba nameniti izboljšanju sodelovalnih vidikov poučevanja, kar se je izkazalo za zelo dobro pedagoško prakso, ki učencem omogoča pridobivanje znanja ter razvoj nekaterih presečnih znanj in spretnosti, kot so spretnosti na področju komuniciranja. To bi bil izjemen prehod z izobraževanja, ki temelji na učitelju, k poučevanju, ki temelji na učencu, medtem ko mu učitelj pri učenju predvsem pomaga. |
4.3 |
Učenje o podjetništvu prek socialnih projektov |
4.3.1 |
Izobraževanje mora izboljšati ključne kompetence, znanja in spretnosti ter odnose, ki so potrebni za uspešno življenje po zaključku formalnega izobraževanja, na primer skupinsko delo in vodenje projektov. Ta novi nabor znanj in spretnosti ne bi le pomagal povečati zaposljivosti, ampak bi tudi izboljšal sposobnost prihodnjih odraslih, da bodo sami in kot celota ustvarjali svoja delovna mesta. Akcijsko učenje in izkustveno učenje sta alternativna pristopa k učenju, ki lahko povečata sposobnost ohranjanja znanja ter sta bolj koristna pri razvijanju praktičnih znanj in spretnosti, ne pa strokovnega znanja na posameznem področju. |
4.3.2 |
EESO poudarja pomen sprejetja celovitega pristopa k podjetništvu in koristne uporabe novega okvira EntreComp (9). Razvoj socialnih projektov v šolah in zunaj njih je izvrstna priložnost za pridobivanje teh znanj in spretnosti ter potrebne miselnosti, poleg tega pa prispeva k boljšim povezavam z drugimi učnimi okolji. V zvezi s tem mora biti podpora pobude za evropsko solidarnostno enoto za mlade v šolskem in visokošolskem izobraževanju ključen ukrep za države članice. Poleg tega obstaja vse večje zanimanje za socialno podjetništvo, prek katerega je možno izpolniti težnje mladih po delovnih mestih z globljim pomenom. |
4.3.3 |
Podjetništvo je ključno gonilo gospodarske rasti in ustvarjanja delovnih mest. Posebno pozornost je treba nameniti razvoju podjetniških znanj in spretnosti. Kot je EESO že poudaril, je za podjetniško izobraževanje v Evropi in učnem načrtu ter kot del vseživljenjskega učenja še vedno potrebna resnična zavezanost nosilcev odločanja. Ambicije, ustvarjalnost in podjetništvo je treba same po sebi ceniti ter spodbujati, ne pa mešati s poslovno dejavnostjo ali ustvarjanjem dobička. Ustvarjalnost se razvija z učenjem v formalnih in neformalnih sistemih. Pedagogi morajo biti v celoti vključeni, da se zagotovi ustrezno sporočilo. Učitelji morda nasprotujejo ozki opredelitvi podjetništva, na primer v smislu ustanavljanja podjetij, bolj pa so lahko naklonjeni širokemu dojemanju tega pojma, ki predstavlja ključno sposobnost za življenje. Tega „podjetniškega duha“ bi lahko prinesli v učilnice s „podjetniškimi stopnicami“, s katerimi bi razvili dejavnosti in učne procese (10). |
4.3.4 |
Mladi, ki se usposabljajo na področju podjetništva, pridobijo poslovno znanje, temeljne spretnosti in znanja ter odnose, vključno z ustvarjalnostjo, prevzemanjem pobude, vztrajnostjo, delom v skupini, razumevanjem tveganja in občutkom odgovornosti, ne glede na to, ali pozneje ustanovijo socialna ali druga podjetja. To je podjetniška miselnost, ki podjetnikom pomaga, da ideje spremenijo v dejanja, hkrati pa znatno poveča zaposljivost. Za vse pedagoge je treba opredeliti rezultate izobraževanja na področju podjetništva, da se v razrede uvedejo učinkovite metode učenja o podjetništvu. Države članice bi torej morale spodbujati podjetniške spretnosti z novimi, ustvarjalnimi pristopi k poučevanju in učenju od osnovne šole naprej ter s poudarjanjem možnosti ustanovitve podjetja kot poklicne poti od sekundarnega do visokošolskega izobraževanja. Z reševanjem konkretnih problemov in povezavami s podjetji bi morale biti v vsa področja izobraževanja vključene resnične podjetniške izkušnje, ki bi morale biti prilagojene vsem ravnem izobraževanja. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Izobrazba je ključen sestavni del nedavnih deklaracij EU, tj. evropskega stebra socialnih pravic (april 2017), novega programa znanj in spretnosti za Evropo (junij 2016), razmisleka o socialni razsežnosti Evrope (april 2017) in Rimske izjave (marec 2017).
(2) Na neformalnem zasedanju ministrov za izobraževanje marca 2015 v Parizu je bila sprejeta deklaracija o spodbujanju državljanstva in skupnih vrednot svobode, strpnosti in nediskriminacije z izobraževanjem.
(3) UL C 173, 31.5.2017, str. 45.
(4) UL C 214, 8.7.2014, str. 31.
(5) Improving the quality of teaching and learning in Europe’s higher education institutions (Izboljšanje kakovosti poučevanja in učenja v evropskih visokošolskih ustanovah), poročilo skupine na visoki ravni za modernizacijo visokega šolstva, Evropska komisija, junij 2013.
(6) UL C 327, 12.11.2013, str. 58.
(7) Delovni dokument služb Komisije z naslovom Partnership and flexible pathways for lifelong skills development (Partnerstva in prožne poti za vseživljenjski razvoj spretnosti), ki spremlja sporočilo Komisije z naslovom Ponovni razmislek o izobraževanju: naložbe v spretnosti za boljše socialno-ekonomske rezultate, november 2012.
(8) Delovni dokument služb Komisije, ki spremlja Osnutek skupnega poročila Sveta in Komisije za leto 2015 o izvajanju strateškega okvira za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (ET 2020) – Nove prednostne naloge za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju, avgust 2015.
(9) Evropski kompetenčni okvir za podjetništvo (angl. European Entrepreneurship Competence Framework).
https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/entrecomp-entrepreneurship-competence-framework.
(10) UL C 48, 15.2.2011, str. 45.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/174 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (EU) št. 1380/2013 o skupni ribiški politiki
(COM(2017) 424 final – 2017/0190(COD))
(2018/C 081/23)
Poročevalec: |
Gabriel SARRÓ IPARRAGUIRRE |
Zaprosilo |
Svet, 14. 9. 2017 Evropski parlament, 11. 9. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 43(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Sklep predsedstva |
19. 9. 2017 |
|
|
Pristojnost |
Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
3. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
179/2/2 |
1. Stališče EESO
1.1 |
Podobno kot pri svojem prejšnjem mnenju glede obveznosti iztovarjanja (1), v katerem je zahteval potrebne ukrepe za zagotovitev prožnosti, da se olajša postopno uvajanje obveznosti iztovarjanja, Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) podpira predlog, da se Evropski komisiji še za tri leta podaljša pooblastilo za sprejemanje načrtov o zavržkih z delegiranimi akti. |
1.2 |
Kljub temu pa obstaja bojazen, da predlagana tri leta ne bodo dovolj za sprejetje vseh večletnih regionalnih načrtov in da se bomo ob koncu leta 2020 znašli v podobnem položaju kot danes. EESO bi si želel podaljšanja za daljše obdobje. |
2. Ugotovitve
2.1 |
Med postopnim uvajanjem obveznosti iztovarjanja (prve delegirane uredbe Komisije o uvedbi načrtov o zavržkih so začele veljati 1. januarja 2015) se je pojavila vrsta težav. |
2.1.1 |
Nedvomno so najhujši problem, ki se bo sčasoma še povečal, vrste, ki omejujejo ribolov („choke species“), to so tiste, za katere ima gospodarski subjekt omejeno kvoto ali je nima, vendar pa ne glede na to zaidejo v mreže ali druge ribolovne naprave. Mehanizmi prožnosti, zajeti v uredbi, nikakor niso dovolj za soočanje s takšnim stanjem. Ko bo leta 2019 v celoti začela veljati obveznost iztovarjanja, bodo mnoga ribiška plovila, kljub temu da niso dosegla kvote svojih ciljnih vrst, morala ostati v pristanišču in ne bodo mogla loviti rib, če so že dosegla skromno kvoto vrst prilova. |
2.1.2 |
Drugo nerešeno vprašanje je prilagoditev ribiških pristanišč in njihovih ribjih trgov za prodajo vrst, ki se jih je doslej običajno zavrglo, zdaj pa jih je treba iztovoriti. Tudi omejitev prodaje majhnih rib, ki niso namenjene za prehrano ljudi, ustvarja dodatne težave, saj v mnogih pristaniščih v EU ni ne infrastrukture ne podjetij, ki bi se ukvarjala z odpremo tovrstne surovine. |
2.1.3 |
In nazadnje: povečuje se potreba po skladiščnem prostoru na krovu in predvsem delovna obremenitev zaposlenih, ki morajo razvrščati več vrst in velikosti, kar pomeni tudi več stresa in nevarnosti. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 311, 12.9.2014, str. 68.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/176 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Evropski okvir interoperabilnosti – Strategija za izvajanje
(COM(2017) 134 final)
(2018/C 081/24)
Poročevalec: |
Brian CURTIS |
Posvetovanje |
Evropska komisija, 31. 5. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
2. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
180/2/0 |
1. Sklepi in priporočila
Sklepi
1.1 |
Digitalno gospodarstvo, zlasti z njim povezan in podporni okvir javnih storitev, je ključno za nemoteno in učinkovito delovanje civilne družbe v EU. Odbor pozdravlja stalni napredek evropskega okvira interoperabilnosti in podporo Evropske komisije pri njegovem nadaljnjem razvoju. |
1.2 |
V sporočilu je nakazan nadaljnji napredek svetovalne in povezovalne vloge generalnega direktorata za informatiko pri spodbujanju držav članic in njihovih javnih uprav na vseh ravneh k nenehnemu povezovanju. |
1.3 |
Odbor kljub temu ugotavlja, da se zmogljivosti za interoperabilnost v državah članicah in med njimi močno razlikujejo. Trenutno velja soglasje, da se v postopke urejanja in obveznega upravljanja ne posega, zato pa imajo države članice večjo odgovornost, da se prostovoljno na vse možne načine povežejo z duhom in bistvom evropskega okvira interoperabilnosti in programov za njegovo izvajanje. Varnost in zasebnost ostajata eno od 12 načel evropskega okvira interoperabilnosti, EESO pa pozdravlja dejstvo, da so ta načela podrobneje razčlenjena in vključena v jasni priporočili v načrtu za izvajanje interoperabilnosti. Evropski okvir interoperabilnosti je že po naravi širok okvir, v katerem lahko države članice izvajajo pravico do subsidiarnosti, vendar nedvomno drži, da je javno nelagodje glede lastništva, uporabe in varnosti osebnih podatkov močno razširjeno, po vsej Evropi pa se pojavljajo enaki pomisleki. Taka vprašanja so povezana s temeljnimi pravicami, določenimi v Pogodbah EU. |
Priporočila
1.4 |
EESO bi pozdravil polno sodelovanje držav članic in institucij Evropske unije pri izvajanju evropskega okvira interoperabilnosti. |
1.5 |
Čeprav to sporočilo ne obravnava kibernetske varnosti, je jasno, da morajo drugi zakonodajni instrumenti EU vključevati zagotovila, da večja interoperabilnost in javni dostop ne pomenita večje ranljivosti za vdor s kibernetskim napadom, za katerega obstaja vedno večja nevarnost. |
1.6 |
Drug skupni pomislek je, kako podpirati ljudi, ki se iz različnih razlogov ne morejo vključiti v hitro rastoči in prevladujoči svet digitalnih storitev. EESO poziva države članice, naj sprejmejo priporočila v evropskem okviru interoperabilnosti, povezana z osredotočenostjo na uporabnika, zlasti priporočilo za uvedbo večkanalnega – fizičnega in digitalnega – izvajanja digitalnih javnih storitev. |
1.7 |
EESO izraža zaskrbljenost, da v akcijskih točkah niso opredeljeni cilji in da naj bi šlo za skupno odgovornost držav članic in Komisije. Z jasnejšo navedbo odgovornosti in opredelitvijo prednostnih nalog bi olajšali dodelitev sredstev. |
1.8 |
Potrebna je večja jasnost glede možnosti izvajanja zahteve po osredotočanju na potrebe podjetij in državljanov (storitve, osredotočene na uporabnika). |
1.9 |
Odbor priporoča, naj se pri merjenju ravni izvajanja evropskega okvira interoperabilnosti da prednost postopkom državljanov, poslovnim dogodkom in povezanim postopkom, ki so vključeni v Prilogo II sprejetega predloga Komisije COM(2017) 256 final. |
1.10 |
Odbor ugotavlja, da so dejavnosti observatorija nacionalnih okvirov interoperabilnosti (NIFO) dobra podlaga za prihodnja priporočila. V dveh ali treh letih bi to lahko bila osnova za morebitni zakonski instrument za rešitev odprtih vprašanj. |
2. Uvod
2.1 |
Dokončanje enotnega digitalnega trga je ena od desetih političnih prednostnih nalog Evropske komisije, ki bi lahko k evropskemu gospodarstvu prispevala 415 milijard EUR na leto, ustvarila nova delovna mesta in preobrazila javne storitve. Potreba po digitalnem sodelovanju javnih uprav je ključni element enotnega digitalnega trga. Javni sektor zajema več kot 25 % vseh delovnih mest, z javnim naročanjem pa prispeva petino BDP Unije. Zaradi povečevanja obsega študentskih izmenjav, turizma, migracij, čezmejnega razvoja podjetij in spletnega nakupovanja se povečuje potreba po interoperabilnosti na številnih področjih. |
2.2 |
Prvi evropski okvir interoperabilnosti je bil sprejet leta 2010. Vseboval je posebne smernice za javne uprave, kako naj s priporočili na podlagi osnovnih načel interoperabilnosti in konceptualnih modelov vzpostavijo interoperabilne javne storitve. |
2.3 |
Program za interoperabilnostne rešitve za evropske javne uprave (ISA) za obdobje 2010–2015 in njegov naslednik, program ISA2 (2016–2020) sta glavna instrumenta, s katerima se je izvajal evropski okvir interoperabilnosti iz leta 2010. |
2.4 |
Od leta 2010 so se razvile nekatere evropske politike in pobude, ki vplivajo na javni sektor, na primer revidirana direktiva o ponovni uporabi informacij javnega sektorja, uredba eIDAS (1) in akcijski načrt za e-upravo za obdobje 2016–2020, druge pa so trenutno v pripravi, na primer enotni digitalni portal in prost pretok (neosebnih) podatkov čez meje. |
2.5 |
Na področjih, kot so odprti podatki in računalništvo v oblaku, informacijska tehnologija hitro napreduje. |
2.6 |
Zgornje točke, povezane s politiko in tehnologijo, so skupaj s potrebo po pregledu učinkovitosti evropskega okvira interoperabilnosti leta 2016 pripeljale do posvetovanja z deležniki, da bi analizirali njihove potrebe in težave na področjih interoperabilnosti in izvajanja evropskega okvira interoperabilnosti, opredelili vplive, ki bi jih lahko imele pričakovane spremembe, ter zbrali povratne informacije o dodani vrednosti. |
2.7 |
Novi okvir posledično bolj poudarja praktično uporabo načel in modelov interoperabilnosti ter pojasnjuje osrednjo vlogo evropskega okvira interoperabilnosti pri povezovanju nacionalnih in področnih okvirov. Število priporočil se je s 25 povečalo na 47, posodobljena in na novo dodana priporočila glede interoperabilnosti pa so bolj natančna, kar olajšuje njihovo izvajanje, ter imajo večji poudarek na odprtosti in upravljanju informacij, prenosljivosti podatkov, upravljanju interoperabilnosti in integriranem opravljanju storitev. |
3. Kratka vsebina sporočila Komisije
3.1 |
Sporočilo vsebuje splošen oris, pregled in analizo napredka do danes ter prednostne naloge za prihodnost. V Prilogi I k sporočilu je navedenih 22 ukrepov na petih osrednjih področjih, kar podpira Priloga II, ki določa načela novega evropskega okvira interoperabilnosti in podrobnosti o 47 priporočilih. Cilj je, da se evropskim javnim upravam zagotovijo nemotene storitve in pretok podatkov z uporabo splošnega evropskega okvira interoperabilnosti, ki temelji na konceptualnem modelu. |
3.2 |
Da bi lahko ljudje delali in se selili, podjetja pa izkoriščala prednosti neoviranega trgovanja in kapitalskih tokov v vseh državah članicah, je ključnega pomena izvajanje učinkovitih digitalnih javnih storitev. Države članice svoje javne uprave posodabljajo z obsežnim uvajanjem digitalizacije, da pa bi preprečili nastanek osamljenih digitalnih okolij in s tem tudi elektronskih ovir za štiri svoboščine, je interoperabilnost izredno pomembna. |
3.3 |
Okvir predvideva, da je treba za dobro interoperabilnost obravnavati dejanske in morebitne ovire pri pravnih vprašanjih, organizacijskih vidikih, podatkovnih/semantičnih pomislekih in tehničnih izzivih. Z izvajanjem in pregledom programov ISA in ISA2 je bil dosežen velik napredek pri opredelitvi in obravnavi teh vidikov, vendar delo še zdaleč ni končano. |
3.4 |
Najnovejši razpoložljivi podatki kažejo, da je usklajenost nacionalnih okvirov interoperabilnosti z evropskim okvirom 76-odstotna, izvajanje nacionalnih okvirov interoperabilnosti v posebnih nacionalnih projektih leta 2016 pa je bilo le 56-odstotno (2), kar kaže, da so s praktičnim izvajanjem sedanjih priporočil še vedno težave. Jasno je torej, da so potrebne nadaljnje posebne smernice, ki so navedene v Prilogi II. |
3.5 |
Vseh 12 načel ostaja tako rekoč enakih kot v predhodnem evropskem okviru interoperabilnosti, odražajo pa najnovejši politični in tehnični napredek. Razdeljena so v štiri kategorije:
|
3.6 |
V sporočilu so javne uprave pozvane, naj izboljšajo nacionalno upravljanje dejavnosti interoperabilnosti, uporabijo skupne operativne modele za razvoj boljših digitalnih javnih storitev ter upoštevanje potreb državljanov in podjetij iz drugih držav članic EU, podatke v svoji lasti pa naj upravljajo v skupnih semantičnih in sintaktičnih oblikah za lažje objavljanje na portalih ter jih združujejo, izmenjujejo in ponovno uporabljajo. |
3.7 |
V sporočilu je predstavljen konsolidiran konceptualni model evropskega okvira interoperabilnosti na podlagi sinteze modela interoperabilnosti in modela integriranih javnih storitev. Uporaben je za vse digitalne javne storitve, s posebnim poudarkom na vidikih upravljanja. Načela in modele pojasnjuje 47 posebnih priporočil. Spremljevalni akcijski načrt za interoperabilnost vsebuje nadaljnje posebne predloge za izvajanje, ki dodatno pojasnjujejo konceptualni model, obravnavajo pa tudi posebna operativna vprašanja, ki so bila zastavljena med posvetovanjem leta 2016. |
3.8 |
Skupna težava podedovanih sistemov, zasnovanih za reševanje lokalnih in področnih vprašanj, je na primer povzročila razdrobljene otoke IKT. Eno od priporočil, ki to obravnava, je priporočilo 33: „Kadar je to mogoče, uporabite odprte specifikacije, da se pri vzpostavljanju evropskih javnih storitev zagotovi tehnična interoperabilnost.“ Akcijski načrt to podpira z razčlenitvijo sedmih akcijskih področij (12–18), na katerih so predlagani posebni ukrepi. |
4. Splošne ugotovitve
4.1 |
Odbor pozdravlja nadaljnji razvoj evropskega okvira interoperabilnosti in ugotavlja, da bo oktobra 2017 v času estonskega predsedovanja verjetno sprejeta deklaracija ministrov o e-upravi, ki bo med drugim vsebovala tudi zavezo izvajanju tega okvira. EESO priznava pomen digitalnega gospodarstva za civilno družbo v EU, s svojimi mnenji pa je v zadnjih letih prispeval konstruktivna stališča o digitalni agendi in programu, ki jo je nasledil, in sicer enotnem digitalnem trgu (3). |
4.2 |
V zadnjem desetletju so bili akcijski načrti za e-upravo (4) učinkoviti politični instrumenti za doseganje napredka pri posodabljanju javnih uprav v vsej EU. Podpirali so usklajevanje in sodelovanje med državami članicami in Komisijo ter vodili do skupnih ukrepov o e-upravi, katerih ključni del je tudi evropski okvir interoperabilnosti. |
4.3 |
Strategija za izvajanje novega evropskega okvira interoperabilnosti odraža številna priporočila iz prejšnjih mnenj Odbora, v njej pa je poudarjena tudi vse večja potreba po nujnih in skladnih ukrepih javnih uprav v vsej EU. Nekateri prejšnji pomisleki držav članic o evropskem okviru interoperabilnosti so bili v veliki meri rešeni. Čeprav so pri tem potrebne nadaljnje izboljšave, so glavne težave pri izvajanju povezane z viri in vprašanji podedovanih sistemov, ne pa z načeli. |
4.4 |
V mnenju o interoperabilnosti kot sredstvu za posodobitev javnega sektorja (5) je EESO navedel, da se državljani vedno bolj zavedajo zbiranja in uporabe osebnih podatkov v javnih upravah ter širšega zbiranja podatkov, zaradi česar so vedno bolj zaskrbljeni. Poleg tega vedo, da večja interoperabilnost vpliva na načine izmenjave in uporabe podatkov. To zavedanje se je zdaj še povečalo, zato je spodbudno, da so obravnavana vprašanja varnosti in zasebnosti, ter da sta podani priporočili (številki 46–47) za prednostno razvrstitev ukrepov. |
4.5 |
Na hitro razvijajočem se področju, kot je IKT, se pogosto zgodi, da tehnični in tržni razvoj prehiti pripravo politik ter pravni in regulativni mandat in zmogljivost spremljanja. Glede na to Odbor v celoti soglaša s pristopom rednega pregledovanja in prilagajanja, ki ga je Komisija predstavila v tem predlogu. Observatorij nacionalnih okvirov interoperabilnosti v tem pogledu opravlja zelo pomembno storitev za vpletene deležnike. Konceptualne in pravne okvire dopolnjujejo številne praktične in tehnične podrobnosti, pridobljene prek observatorija. Tako so na primer v 32 nedavno posodobljenih spletnih preglednicah strnjene najnovejše informacije o statusu nacionalne interoperabilnosti sodelujočih držav (6). |
5. Posebne ugotovitve
5.1 |
Konceptualni model evropskega okvira interoperabilnosti za javne storitve zajema snovanje, načrtovanje, razvoj, delovanje in vzdrževanje integriranih javnih storitev na vseh ravneh upravljanja, od lokalne ravni do ravni EU. Na podlagi opredeljenih načel poteka odločanje o vzpostavitvi interoperabilnih evropskih javnih storitev s praktičnimi orodji v obliki sklopa uporabnih elementov iz akcijskega načrta za interoperabilnost, vendar pa v 22 akcijskih točkah cilji niso opredeljeni, saj naj bi šlo očitno za skupno odgovornost držav članic in Komisije. To ni način za odločno ukrepanje, zato je potrebna večja jasnost. Poleg tega bi bilo z razvrstitvijo prednostnih nalog lažje določiti uporabo virov, zlasti ker bodo ti verjetno omejeni. |
5.2 |
V sporočilu in spremnih dokumentih je poudarjena zahteva po storitvah, osredotočenih na uporabnika, vendar bi bila dobrodošla večja jasnost, kako naj se to doseže. Predlaga se, da bi program ISA2 vključeval poseben ukrep za obravnavo tega vprašanja, da bi torej razvil okvir in smernice o tem, kako bi osredotočenost na uporabnika izvajali v praksi. |
5.3 |
Evropski okvir interoperabilnosti vsebuje opredelitev javnih storitev in njihovega področja uporabe. To vključuje skoraj vse vrste čezmejnih javnih storitev, ki bi lahko observatoriju nacionalnih okvirov interoperabilnosti povzročile težave pri točnem ocenjevanju in spremljanju izvajanja evropskega okvira interoperabilnosti. Odbor priporoča, naj se pri merjenju ravni izvajanja evropskega okvira interoperabilnosti da prednost postopkom državljanov, poslovnim dogodkom in povezanim postopkom, ki so vključeni v Prilogo II sprejetega predloga Komisije COM(2017) 256 final. |
5.4 |
Načelo subsidiarnosti se je na tem področju do zdaj dokaj učinkovito uporabljalo. To sporočilo je korak naprej pri spodbujanju interoperabilnosti, potrebne pa so še dodatne izboljšave. Odbor predlaga, naj se z aktivnim delom observatorija nacionalnih okvirov interoperabilnosti zagotovi trdna podlaga za prihodnja priporočila ter čez dve ali tri leta za morebiten zakonski instrument, ki bi lahko rešil odprta vprašanja. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Uredba (EU) št. 910/2014 (UL L 257, 28.8.2014, str. 73) o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu zagotavlja predvidljivo regulativno okolje, ki omogoča varno in nemoteno elektronsko interakcijo med podjetji, državljani in javnimi oblastmi.
(2) https://ec.europa.eu/isa2/sites/isa/files/docs/publications/report_2016_rev9_single_pages.pdf
(3) UL C 12, 15.1.2015, str. 99; UL C 487, 28.12.2016, str. 92; UL C 487, 28.12.2016, str. 99; UL C 218, 11.9.2009, str. 36.
(4) Akcijski načrt za e-upravo i2010 za obdobje 2006–2010 in akcijski načrt za e-upravo za obdobje 2011–2015.
(5) UL C 12, 15.1.2015, str. 99.
(6) https://joinup.ec.europa.eu/community/nifo/og_page/nifo-factsheets
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/181 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o interoperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov ter lažji čezmejni izmenjavi informacij o neplačilih cestnine v Uniji (prenovitev)
(COM(2017) 280 final– 2017/0128 (COD))
(2018/C 081/25)
Poročevalec: |
Vitas MAČIULIS |
Posvetovanje |
Evropski parlament, 15. 6. 2017 Svet Evropske unije, 20. 6. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 91 PDEU |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
2. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
183/1/1 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO močno podpira predlog Evropske komisije z dne 31. maja 2017 o interoperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov, katerega cilj je izboljšati določbe direktive Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004. Praktična uporaba teh določb v zadnjih letih je pokazala, da mnoge izmed njih ne izpolnjujejo sodobnih zahtev. |
1.2 |
Elektronski cestninski sistemi so bili v 20 državah članicah že uvedeni na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni. Vendar slaba interoperabilnost sistemov na mednarodni ravni državam članicam povzroča znatne izgube prihodka, neposrednim uporabnikom cest pa dodatne stroške. EESO spodbuja države članice, naj si prizadevajo za dejavno čezmejno sodelovanje pri razvoju naprednih mehanizmov cestninjenja. Zaradi pomanjkanja sodelovanja države članice ne morejo identificirati posameznih kršiteljev, če so njihova vozila registrirana v tujini. |
1.3 |
EESO je trdno prepričan, da si je treba na vsak način prizadevati za uvedbo enotnega elektronskega cestninskega sistema v vsej EU, ki bi temeljil na napredni tehnologiji. Pri tem se zavzema za enostaven, prilagodljiv in cenovno ugoden sistem, ki bi ga bilo mogoče hitro razširiti, da bi se uporabljal za več vrst uporabnikov in cestnih omrežij. Takšen sistem bi bil dobra podlaga za izvajanje nediskriminatornega cestninjenja, kot je določeno v zakonodaji o evrovinjeti. |
1.4 |
Ni nujno, da je naprava v vozilu (OBU), ki je ključni sestavni del elektronskega cestninskega sistema, ena sama fizična naprava. Lahko bi šlo za več fizično ali na daljavo povezanih naprav, tudi pametne telefone in tablične računalnike, ki skupaj opravljajo funkcije naprave OBU. EESO priporoča, da se za te namene spodbuja razvoj posebnih aplikacij IT, s katerimi bi se znatno zmanjšali stroški za uporabnike cest. |
1.5 |
Nekatere države članice že uporabljajo različne tehnologije za elektronsko pobiranje cestnin, zato bi bil zanje prehod na enotni sistem zelo drag. EESO torej priporoča, da Evropska komisija preuči prožne finančne, tehnične in pravne instrumente, s katerimi bi države članice spodbudila k vključevanju različnih obstoječih rešitev v interoperabilni sistem. Tudi vključitev seznama tehnologij, ki se uporabljajo v sistemih z napravo OBU, v prilogo k direktivi bi omogočila hitrejši odziv na tehnološki razvoj in pomagala doseči enotnost. |
1.6 |
EESO podpira pobudo Evropske komisije za uvedbo enkratne pogodbe s ponudnikom storitev evropskega elektronskega cestninjenja (EETS) za vse uporabnike v EU. To bo pripomoglo k izvajanju preglednejših in uporabnikom prijaznejših rešitev. |
1.7 |
Tako bi lahko enostavneje in učinkoviteje pobirali neplačane pristojbine za uporabo cest od nepoštenih in goljufivih uporabnikov cest ne glede na njihovo državo registracije. EESO priporoča, naj Komisija razmisli o razširitvi pogodb o uporabi sistema EUCARIS (evropski informacijski sistem za prometna in vozniška dovoljenja). Ta sistem državam že zagotavlja infrastrukturo in programsko opremo, ki omogoča izmenjavo informacij o registraciji vozil in vozniških dovoljenjih, kar prispeva k preprečevanju kraj avtomobilov in goljufij v zvezi z registracijami. |
1.8 |
Tudi socialni vidiki predloga Evropske komisije so ključnega pomena. V sektorju cestnega prevoza po vsej EU prevladujejo MSP in mikro podjetja. Elektronsko cestninjenje za osebna vozila je zelo občutljivo vprašanje, zato je treba rešitve v tem primeru zelo skrbno uravnotežiti. |
2. Ozadje in pregled obstoječih cestninskih shem
2.1 |
Leta 2012 so se cestne pristojbine za težka tovorna vozila zaračunavale v 20 državah članicah, za osebna vozila pa v 12 državah članicah. Cestninsko omrežje je bilo dolgo približno 72 000 kilometrov, pri čemer ga je bilo 60 % opremljenega s sistemi elektronskega pobiranja cestnin, ki so se od zgodnjih devetdesetih let uvajali nacionalno ali lokalno, naročnino nanje pa je sklenilo več kot 20 milijonov uporabnikov cest. Sistemi namenskih komunikacij kratkega dosega (DSRC) so najpogostejša rešitev za elektronsko pobiranje cestnine, v zadnjih desetih letih pa so bile sprejete tudi nove tehnologije, vključno s satelitskimi. Posledično v Evropski uniji obstaja vrsta različnih in večinoma neinteroperabilnih tehnologij. |
2.2 |
Da bi se ta razdrobljenost trga odpravila z vzpostavitvijo storitve evropskega elektronskega cestninjenja (EETS), je bila sprejeta Direktiva 2004/52/ES. V skladu z navedeno direktivo bi morala biti storitev EETS za težka tovorna vozila na voljo najpozneje od oktobra 2012, za vse druge vrste vozil pa od oktobra 2014. |
2.3 |
Direktiva je za zagotovitev tehnološke združljivosti različnih cestninskih sistemov in njihovega povezovanja v storitev enotnega cestninjenja določila tri tehnologije, ki se lahko uporabljajo za elektronsko pobiranje cestnine: mikrovalovna (DSRC), satelitska (GNSS) in mobilna komunikacija (GSM). |
2.4 |
Določbe Direktive 2004/52/ES se na trgu evropskega cestninjenja še ne izvajajo v celoti. Cestninske sheme še vedno niso enotne – vsaka država članica in izvajalec cestninjenja ima svoj zakonodajni okvir, cilje za vzpostavitev sheme, lokalni okvir in prometne razmere. |
2.5 |
EESO je med priporočili v številnih prejšnjih mnenjih že poudaril pomen skupnih standardov in čezmejne interoperabilnosti za zagotavljanje učinkovitega čezmejnega prometa in razvoj učinkovitega evropskega elektronskega cestninjenja (EETS) (1). |
2.6 |
Glavne sheme za pobiranje cestnine v EU so: |
2.6.1 |
Sheme cestninjenja glede na prevoženo razdaljo: cestnina se izračuna na podlagi razdalje, ki jo prevozi vozilo, in nato prilagodi glede na druge parametre vozila (skupna teža, število osi, emisijski razred itd.). To je najpogostejša vrsta sheme v EU, pri kateri se uporabljajo različna tehnična sredstva za sorazmerno zaračunavanje cestnine za vozilo na podlagi dejanske uporabe cestne infrastrukture. |
2.6.2 |
Sheme zaračunavanja časovno omejenih cestnin oziroma cestninjenja na podlagi vinjet: cestnina se izračuna za določeno obdobje in se prav tako prilagodi glede na iste značilnosti vozila, kot so navedene zgoraj. Takšne sheme vključujejo nakup vinjete, ki dovoljuje uporabo določenega cestnega omrežja za določen čas (en dan, en mesec ali celo leto). Cestnina, ki jo je treba plačati, ni odvisna od dejanske uporabe cestne infrastrukture. |
2.6.3 |
Sheme cestninjenja na podlagi dostopa: cestnina se uporablja predvsem na mestnih območjih in za določeno infrastrukturo, pri čemer se uporabniku zaračuna cestnina za vožnjo v zadevni coni. Takšne sheme omogočajo zmanjšanje prometa in onesnaženja v posebno občutljivih delih mesta ali na drugih gosto pozidanih mestnih območjih. |
2.7 |
V elektronskih cestninskih transakcijah shem cestninjenja glede na prevoženo razdaljo se v EU uporabljata dve glavni tehnologiji: določanje položaja z globalnim navigacijskim satelitskim sistemom (GNSS) in namenske komunikacije kratkega dosega (DSRC). Slednja je mikrovalovna tehnologija na frekvenci 5,8 GHz, ki jo je sprejel Evropski odbor za standardizacijo (CEN). |
2.7.1 |
Tehnologija GNSS uporablja podatke o položaju vozila, ki jih prejme od mreže satelitov, in izmeri razdaljo, prevoženo po cesti, da določi cestnino. Naprava v vozilu (OBU) določi njegovo lokacijo ter zbere in obdela potrebne informacije brez pomoči obcestnih enot. To je najprimernejši sistem, vendar tudi najdražji. |
2.7.2 |
Tehnologija namenskih komunikacij kratkega dosega (DSRC) temelji na dvosmerni radijski komunikaciji med fiksno obcestno opremo (RSE) in mobilno napravo (OBU), vgrajeno v vozilu. S takšno komunikacijo obcestna infrastruktura identificira uporabnike cest (in njihova vozila) in sproži plačilo. |
2.8 |
V shemah cestninjenja na podlagi dostopa se uporablja sistem samodejnega prepoznavanja registrskih tablic (ANPR). Ta tehnologija za branje registrskih tablic vozil uporablja videokamere. Zanjo ni potrebna naprava OBU, obcestna oprema pa je tudi cenejša. |
2.9 |
V spodnjih preglednicah je pregled različnih cestninskih sistemov, ki se uporabljajo v različnih državah EU: |
2.9.1 |
Sistemi cestninjenja glede na prevoženo razdaljo za težka tovorna vozila:
|
2.9.2 |
Sistemi cestninjenja glede na prevoženo razdaljo za lahka vozila:
|
2.9.3 |
Sistemi zaračunavanja časovno omejenih cestnin za težka tovorna vozila:
|
2.9.4 |
Sistemi zaračunavanja časovno omejenih cestnin za lahka vozila:
|
2.9.5 |
Sistemi cestninjenja na podlagi dostopa za vsa vozila (2):
|
3. Opis glavnih problemov
3.1 |
Evropska komisija je v sporočilu iz avgusta 2012 o izvajanju evropskega elektronskega cestninjenja (COM(2012) 474 final) jasno navedla, da „neuspeha pri izvajanju EETS in spoštovanju predvidenih časovnih rokov ni mogoče pripisati tehničnim težavam“, ampak je izvajanje „oteženo zaradi pomanjkanja sodelovanja med različnimi skupinami zainteresiranih strani“ in omejenih prizadevanj držav članic. Evropski parlament je v poročilu iz aprila 2013 o strategiji za elektronsko cestninjenje in sistemu vinjet za lahka osebna vozila v Evropi (A7-0142/2013) zavzel enako stališče in „se strinja s Komisijo, da tehnologija za interoperabilne sisteme že obstaja“. |
3.2 |
Večina cestninskih sistemov od uporabnikov cest zahteva namestitev naprav OBU v vozilih. Čezmejna interoperabilnost večinoma ni omogočena, na voljo je le v nekaterih sistemih. To povzroča stroške in bremena uporabnikom cest, ki morajo svoja vozila opremiti z več napravami OBU, da bi lahko neovirano vozili v različnih državah. Stroški so trenutno ocenjeni na 334 milijonov EUR letno in se bodo po pričakovanjih do leta 2025 zmanjšali na malo manj kot 300 milijonov EUR letno. |
3.3 |
Nekaj čezmejne interoperabilnosti je bilo dosežene, vendar se na Hrvaškem, Češkem, v Nemčiji, Grčiji, na Madžarskem, Irskem, v Italiji, na Poljskem, Slovaškem, v Sloveniji in Združenem kraljestvu za plačilo cestnin še vedno lahko uporabljajo samo nacionalne naprave OBU. Eden od ciljev zakonodaje o EETS je bil omogočiti povezavo naprav OBU z drugimi napravami v vozilih, zlasti digitalnimi tahografi. Povezava s tahografi se ni izkazala za obetavno. |
3.4 |
Zaradi odsotnosti čezmejne interoperabilnosti imajo stroške tudi organi, ki morajo dobaviti in vzdrževati odvečne naprave OBU, ki delujejo v določeni državi, v tujini pa se jih ne da uporabljati. V samo enem nacionalnem sistemu, kjer se uporablja satelitsko določanje položaja vozil, znaša enkraten strošek nabave naprav OBU 120 milijonov EUR, njihovo vzdrževanje pa 14,5 milijona EUR letno (3). |
3.5 |
Popolnega evropskega elektronskega cestninjenja še vedno ni, pri zagotavljanju interoperabilnosti pa je bil dosežen zelo majhen napredek. Ponudniki se srečujejo z velikimi ovirami za vstop, kot so diskriminatorno ravnanje organov, dolgi in spreminjajoči se postopki odobritve in tehnične posebnosti lokalnih sistemov, ki niso usklajene z veljavnimi standardi. Podpisanih je bilo le nekaj omejenih sporazumov, ki so vključevali več kot eno državo EU. Glavni razlogi so naslednji: |
3.5.1 |
Sedanji izvajalci cestninjenja imajo privilegiran položaj na nekaterih nacionalnih trgih. To ovira izvajanje usklajenega in nediskriminatornega cestninjenja v EU. |
3.5.2 |
Zakonodaja EETS ustvarja ovire: zlasti obveznost, da morajo biti ponudniki storitev EETS sposobni zagotoviti svoje storitve po vsej EU v 24 mesecih. |
3.5.3 |
Nacionalne cestninske sheme se med seboj zelo razlikujejo v uporabi treh tehnologij, ki jih dovoljuje zakonodaja o EETS, zaradi česar je čezmejno interoperabilnost težko doseči in je draga. |
3.6 |
Zakonodaja o EETS ne vsebuje učinkovitih določb o izterjavi plačila cestnine za vozila, ki so registrirana v drugi državi EU. Mednarodni promet na nekaterih lokacijah predstavlja pomemben delež skupnih prihodkov iz sistema cestninjenja, zato je omejevanje izogibanja plačilu cestnine s strani tujih uporabnikov precejšen izziv. Država članica, ki s pomočjo samodejnih naprav ugotovi, da je pri plačilu cestnine prišlo do kršitve, kršitelja ne more identificirati na podlagi številke registrske tablice, če je vozilo registrirano v tujini. Za izmenjavo podatkov o registrskih tablicah med državami članicami za namen izterjave plačila cestnine ni pravne podlage na ravni EU. Posledični izpad prihodkov v nacionalnih, regionalnih in lokalnih cestninskih shemah znaša približno 300 milijonov EUR letno (4). |
3.7 |
Nujno bi bilo treba spodbujati izmenjavo informacij o izogibanju plačilu cestnine na ravni EU in različnim organom, pristojnim za cestninjenje, dati večja pooblastila za identifikacijo kršiteljev in sprožitev postopkov za izterjavo. Države članice so pri izterjavi dolžne pokazati, da so uporabniki cest obravnavani enako, in tudi zagotoviti ustrezno uveljavljanje kazni. |
3.8 |
Obvezna zahteva za vse ponudnike storitev EETS, da morajo pokriti vse vrste vozil na vseh območjih cestninjenja v Evropi, se zdi pretirana. Učinkovitost bi se zvišala, če bi se ponudniki storitev EETS lahko prosto odzvali na potrebe svojih strank, namesto da se od njih zahteva celotna, a draga storitev. |
3.9 |
Spremembe direktive o interoperabilnosti in odločbe o EETS, ki jih predlaga Komisija, bodo uporabnikom cest prinesle prihranke v višini 370 milijonov EUR (neto sedanja vrednost – NSV, 2016–2025). Večina teh prihrankov bo koristila sektorju prevoza s tovornjaki, ki vključuje predvsem MSP. Upravljavci cestnih omrežij bodo prihranili, ker jim ne bo treba dobavljati odvečnih naprav OBU (48 milijonov EUR NSV), imeli pa bodo tudi dodatne prihodke od cestnin zaradi boljših pravil za čezmejno izterjavo cestnin (150 milijonov EUR na leto). Za ponudnike storitev EETS se bo zmanjšalo regulativno breme, povezano z vstopom na nacionalne trge (10 milijonov EUR NSV ob pričakovanih 12 ponudnikih storitev EETS). Poleg tega bo prišlo do širitve njihovega trga, z dodatnimi prihodki v višini 700 milijonov EUR na leto (5). |
4. Ključni elementi predloga Komisije o prenovitvi Direktive 2004/52/ES
4.1 |
Ustrezna čezmejna izterjava cestnin bi se izvajala, kot sledi: |
4.1.1 |
Uvesti je treba enostaven samodejni mehanizem za izmenjavo informacij med državami članicami. Problem čezmejne izterjave v primeru izogibanja plačilu se bo reševal z izvajanjem novih mehanizmov in pravnih sporazumov. Te informacije bi državam članicam omogočile nadaljnjo obravnavo primerov neplačila cestnine s strani nerezidenčnih voznikov. |
4.1.2 |
Sistem bi pokrival vse vrste vozil in vse vrste sistemov elektronskega cestninjenja, tudi video cestninjenje. |
4.2 |
Glavni predlogi glede uporabljenih tehnologij in obravnave lahkih vozil so: |
4.2.1 |
Seznam tehnologij je bil prestavljen v prilogo k direktivi, zaradi česar se bo mogoče hitreje in učinkoviteje odzvati na tehnološki napredek. |
4.2.2 |
Seznam tehnologij bi ostal nespremenjen in bi ga bilo v prihodnje mogoče spremeniti samo po temeljitem testiranju, s standardizacijo itd. |
4.2.3 |
Komisija predlaga ločitev storitev EETS za težka tovorna vozila in lahka vozila, tako da se te storitve lahko zagotavljajo neodvisno ene od drugih. |
4.2.4 |
Veljala bo izjema, ki bo ponudnikom storitev EETS omogočila, da za lahka vozila strankam dobavijo naprave OBU za DSRC. |
4.3 |
Opredelitve storitev EETS bodo poenotene, zato se predlagajo nekatera pojasnila: |
4.3.1 |
Pojasni se, da morajo storitve EETS zagotavljati ponudniki storitev EETS in ne izvajalci cestninjenja. Ponudniki storitev EETS bodo imeli zagotovljen enak dostop do trga pod enakimi pogoji kot nacionalni ponudniki storitve cestninjenja. S tem bodo uporabniki imeli večjo izbiro ponudnikov storitve cestninjenja. Države članice ne bodo dolžne zagotoviti uporabe storitev EETS do določenega datuma. |
4.3.2 |
Ni treba, da so naprave v vozilu (OBU) ena sama fizična naprava, lahko imajo več pripomočkov, povezanih fizično ali na daljavo, vključno z opremo, ki je že vgrajena v motornem vozilu, kot so navigacijski sistemi, ki zagotavljajo vse funkcije naprave OBU. Isto napravo OBU bi moralo biti mogoče uporabljati za vse cestninske sisteme, skupaj s fiksnimi napravami OBU pa se lahko uporabljajo prenosne naprave, kot so pametni telefoni. |
5. Možne ovire za izvajanje predloga Komisije
5.1 |
Za uresničitev čezmejne interoperabilnosti bodo morda potrebna precejšnja upravna prizadevanja, saj so pravne, tehnične in operativne razlike med posameznimi nacionalnimi cestninskimi shemami zaradi uporabe različnih tehnologij velike. |
5.2 |
Komisija bi morala preučiti možnost vzpostavitve mehanizma financiranja za premagovanje teh težav. Dodelitev potrebnih sredstev bi države članice spodbudila k zagotavljanju interoperabilnosti svojih nacionalnih sistemov na ravni EU. |
5.3 |
Pomembno je, da je mogoče storitve EETS razvijati vzporedno z nacionalnimi storitvami, vendar pa utegnejo biti ponudniki storitev EETS tako ali drugače izpostavljeni diskriminatornemu ravnanju lokalnih oblasti v državah članicah. |
5.4 |
Tudi socialni vidiki tega predloga so ključnega pomena. V sektorju cestnega prevoza po vsej EU prevladujejo MSP in mikro podjetja, pričakuje pa se pozitiven vpliv nanje. Širša javnost morda ne bo dobro sprejela razširitve uporabe elektronskega cestninjenja za osebna vozila na večji del cestnega omrežja, zato je treba rešitve v tem primeru zelo skrbno uravnotežiti. |
5.5 |
S pospešitvijo raziskav in razvoja tehničnih in informacijskih rešitev v sistemih elektronskega cestninjenja bi se lahko zmanjšali stroški za uporabnike. Spodbujanje inovacij na tem področju je ključna točka, na katero bi se morala osredotočiti Evropska komisija. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 32, 5.2.2004, str. 36.
UL C 277, 17.11.2009, str. 85.
(2) Study on State of the Art of Electronic Road Tolling (Študija o stanju elektronskega cestninjenja) MOVE/D3/2014-259.
(3) Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o interoperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov ter lažji čezmejni izmenjavi informacij o neplačilih cestnine v Uniji (prenovitev) COM(2017) 280 final.
(4) Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o interoperabilnosti elektronskih cestninskih sistemov ter lažji čezmejni izmenjavi informacij o neplačilih cestnine v Uniji (prenovitev) COM(2017) 280 final.
(5) Delovni dokument služb Komisije: Povzetek ocene učinka (SWD(2017) 191 final).
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/188 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 1999/62/ES o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila
(COM(2017) 275 final – 2017/0144 (COD))
Predlog direktive Sveta o spremembi Direktive 1999/62/ES o cestnih pristojbinah za uporabo določene infrastrukture za težka tovorna vozila v zvezi z nekaterimi določbami o obdavčitvi vozil
(COM(2017) 276 final – 2017/0115 (CNS))
(2018/C 081/26)
Poročevalec: |
Alberto MAZZOLA |
Zaprosilo |
Evropski svet, 12. 6. 2017 in 23. 6. 2017 Evropski parlament, 15. 6. 2017 |
Pravna podlaga |
člena 91 in 113 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
2. 10. 2017 |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
121/2/6 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Evropski ekonomsko-socialni odbor (EESO) meni, da bi uvedba pravičnega, preglednega, nediskriminatornega in nebirokratskega sistema cestninjenja, sorazmernega z uporabo cest in z zunanjimi stroški, ki jih povzročijo tovornjaki, avtobusi in avtomobili, brez razdrobljenih shem zaračunavanja cestnin ter v skladu z načeloma „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“ v Evropski uniji lahko imela pozitiven učinek v boju proti propadanju cestne infrastrukture, prometnim zastojem in onesnaževanju. Pod pogoji, navedenimi v nadaljevanju, bi se ta sistem lahko postopoma začel uporabljati za težka in lahka tovorna vozila po celotnem vseevropskem prometnem omrežju, začenši s prednostnim omrežjem. |
1.2 |
EESO poudarja pomen posodobitve skupnega pravnega okvira za zagotovitev enotnega področja uporabe za vse uporabnike cest, zlasti za sistem cestninjenja na ravni EU, pri katerem bi se cestnina za uporabo cestne infrastrukture, pomembne za EU, kot so na primer ceste vseevropskega prometnega omrežja, avtoceste in državne ceste z veliko mednarodnega prometa, določala na podlagi prevožene razdalje. |
1.3 |
Prometni sektor ima bistveno vlogo pri zagotavljanju mobilnosti in socialno-ekonomskem razvoju EU in EESO meni, da je pri odzivanju na izziva rasti in trajnosti nujno optimizirati omrežja prometne infrastrukture. Naložbe v infrastrukturo so ključnega pomena za rast in zaposlovanje, saj 1-odstotno zvišanje porabe za infrastrukturo poveča učinek za okrog 0,4 % v istem letu in za 1,5 % v naslednjih štirih letih (1). |
1.4 |
EESO je zaskrbljen nad ugotovitvijo, da „kljub temu da so potrebe po prometni infrastrukturi ocenjene na okrog 130 milijard EUR letno na evropski ravni, so povprečne ravni naložb v EU od začetka krize znatno nižje od 100 milijard EUR“ (2). V EU se je poraba za vzdrževanje cestne infrastrukture zmanjšala kljub novemu okviru EU za razvoj vseevropskega prometnega omrežja, ki je bil uveden konec leta 2013 (3), in ukrepom, ki so deležni podpore evropskih strukturnih skladov (4). Malo je verjetno, da bo v večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027 predvideno povečanje potrebnih sredstev. |
1.5 |
Za EESO je bistveno, da se prihodki od uporabe cestne infrastrukture uporabijo za naslednje namene: prihodki od uporabe infrastrukture za kritje stroškov izgradnje, razvoja, uporabe in vzdrževanja cestne infrastrukture, prihodki, vezani na zunanje stroške, pa za ukrepe blažitve negativnih učinkov cestnega prometa in izboljšanje učinkovitosti z alternativno infrastrukturo, inovativnimi sistemi upravljanja prometa, avtomatizirano vožnjo, elektrifikacijo, zlasti s točkami za hitro polnjenje, in alternativnimi energetskimi sistemi; |
1.6 |
EESO meni, da bi tako pridobljeni dodatni prihodki, ki bi v primeru možnosti, za katero se je odločila Komisija, znašali več kot 10 milijard EUR letno (5), 20 milijard EUR pa v primeru obvezne uporabe za vsa težka tovorna vozila in še več v primeru, če bi uporabo razširili še na lahka tovorna vozila, znatno prispevali k dokončnemu oblikovanju in dobremu delovanju vseevropskega prometnega omrežja, vključno z njegovimi tehnološkimi komponentami. Vsekakor pa je prispevek javnih oblasti k financiranju infrastrukture temeljnega in glavnega pomena. |
1.7 |
EESO meni, da je revizija zakonodaje o evrovinjeti priložnost za oblikovanje skupnih in usklajenih standardov ter spremljanje in okrepitev pravilnega izvajanja teh predpisov z oblikovanjem posebnega registra EU in zbiranjem natančnih informacij posameznih držav članic. |
1.8 |
EESO meni, da je bistveno, da na notranjem trgu prometa ni diskriminatornih praks, in poziva Evropsko komisijo, naj ustrezno ukrepa, da se pravočasno zagotovi spoštovanje pravnega okvira EU. Zlasti je pomembno, da zaračunane pristojbine ter popusti za pogoste in/ali nacionalne uporabnike ne diskriminirajo občasnih in/ali nenacionalnih uporabnikov. |
1.9 |
Druga velika skrb EESO so učinki podnebnih sprememb in ravni zaščite in varstva okolja ter vseh vidikov, ki se nanašajo na zdravje in družbeno blaginjo ter so povezani z racionalno rabo prometa; kot je EESO že poudaril: „Cilj zmanjšanja emisij toplogrednih plinov na področju prometa za 60 % glede na raven emisij iz leta 1990 je zelo ambiciozen, zato bodo zanj potrebna velika prizadevanja“ (6). |
1.10 |
EESO poudarja, da je treba načelo odgovornosti povzročitelja uporabljati prožno, zlasti za obrobne regije in oddaljena podeželska, gorska in otoška območja, da bi preprečili obratno sorazmerne učinke na stroške in da bi lahko s tem načelom še naprej vplivali na odločitve pri organiziranju prevozov, obenem pa odpravili vsakršno nelojalno konkurenco med različnimi načini prevoza (TEN/582 – Učinek sklepov konference pogodbenic COP 21 na evropsko prometno politiko). |
1.11 |
EESO meni tudi, da je nujno preučiti učinek direktive po dveh letih od njenega začetka veljavnosti, zlasti koristi zaradi novih naložb ter stroške za prevoz blaga, da ne to bi škodilo konkurenčnosti evropske industrije v svetu. |
1.12 |
EESO meni, da je treba posebno pozornost nameniti sprejemljivosti ukrepov za uporabnike, potrošnike in državljane na splošno, z vidika preglednosti in jasnosti novega okvira pristojbin, ter zagotoviti – tudi z večjezičnimi avtocestnimi tablami – da bo uporabnikom takoj jasno, čemu so pristojbine namenjene, da se razdeljujejo pravično ter da ni pretiranega ali dvojnega cestninjenja, vključno z dvema zbirnima kazalnikoma kakovosti cest: stopnjo zastojev in zmanjševanjem emisij na kilometer infrastrukture. |
1.13 |
EESO meni, da uporaba sredstev, pridobljenih na podlagi nove zakonodaje, za naložbe v prometnem sektorju v skladu s prej navedenimi nameni lahko ustvari dodatna delovna mesta za več kot pol milijona ljudi. |
1.14 |
EESO meni, da bi morala Komisija spremljati in izboljšati orodja za pravilno in enotno uporabo nove zakonodaje, vključno z rednim, znanstveno utemeljenim preverjanjem višine zunanjih stroškov in dejanskega ujemanja med sistemi zaračunavanja in dejanskimi emisijami vozil, ki trenutno ni ugodno za zmogljivejša vozila. Pripraviti bi morala podrobno letno poročilo o napredku pri uporabi spremenjene direktive, ki bi ga poslala Evropskemu parlamentu in Svetu ter OR in EESO. |
2. Uvod
2.1 |
Promet je eden ključnih stebrov enotnega evropskega prostora in omogoča dejansko izvajanje prostega gibanja državljanov in delavcev ter prostega pretoka blaga in storitev po vsej EU. Učinkovitost in kakovost prometnih omrežij neposredno vplivata na trajnostni razvoj, kakovost življenja in dela ter na konkurenčnost Evrope. |
2.2 |
Gospodarstvo cestnega prometa v EU omogoča 5 milijonov neposrednih zaposlitev in ustvari skoraj 2 % BDP EU s 344 000 podjetji za cestni prevoz potnikov in 560 000 podjetji za cestni prevoz blaga (7), s čimer močno prispeva k rasti in zaposlovanju v EU, zato so zanj potrebne proaktivne politike. |
2.3 |
Promet je glavni vzrok onesnaženja zraka in trenutno ustvari četrtino vseh emisij toplogrednih plinov v Evropi. Približno četrtino emisij v cestnem prometu gre pripisati tovornjakom in avtobusom, ta delež pa naj bi se med letoma 2010 in 2030 povečal še za okrog 10 % (referenčni scenarij EU iz leta 2016 glede trendov na področju energije, prometa in emisij toplogrednih plinov do leta 2050). Prvi korak Evropske komisije je bil, da se je osredotočila na dva predloga: prvi se nanaša na certificiranje emisij CO2 za tovrstna vozila in na njihovo porabo goriva, drugi pa na spremljanje in sporočanje teh certificiranih podatkov. |
2.4 |
Sprejeta strategija, o kateri je EESO že pripravil mnenje (8), določa načrt za prehod na mobilnost z nizkimi emisijami in naj bi ta prehod pospešila tudi ob upoštevanju ciljev Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah. |
2.5 |
Strategija ima tri cilje: zagotavljanje učinkovitejšega prometnega sistema, spodbujanje alternativnih virov energije z nizko vsebnostjo ogljika v prometnem sektorju, spodbujanje brezemisijskih vozil ali vozil z malo emisijami. |
2.6 |
Strategija se nanaša zlasti na cestni promet, ki ustvari več kot 70 % emisij toplogrednih plinov, ki izhajajo iz vsega prometa, ter velik del onesnaženosti zraka, vendar morajo tudi drugi prometni sektorji prispevati k uresničevanju teh ciljev. |
2.7 |
Da bi bil promet učinkovitejši z vidika stroškov energije in emisij, je pomembno dajati prave cenovne signale ter upoštevati zunanje stroške: zato namerava Evropska komisija uvesti sisteme cestninjenja, ki bodo temeljili na dejansko prevoženi razdalji v kilometrih ter bolje odražali načeli „onesnaževalec plača“ in „uporabnik plača“. |
2.8 |
S širšo uporabo načel „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“ se spopademo s štirimi problemi, katerih rešitev je treba iskati v pravičnem in učinkovitem sistemu cestninjenja:
|
2.9 |
V analizah gospodarskega učinka so očitne velike razlike med povečanjem stroškov za uporabnike prometa in za organe ter izvajalce, ki se uravnotežijo z višjimi prihodki in zmanjšanjem stroškov zaradi zastojev ter drugimi zunanjimi dejavniki, poudarjeni pa so tudi morebitni negativni učinki za mala in srednja podjetja (MSP) z vidika porazdelitve in učinka višjih stroškov (9). |
2.10 |
Digitalne tehnologije lahko s širjenjem pametnih prometnih sistemov za vse načine prevoza kot del razvoja večmodalnega vseevropskega prometnega omrežja izboljšajo varnost, učinkovitost in vključevalnost prometa, saj omogočajo neovirano mobilnost od vrat do vrat, integrirano logistiko in storitve z dodano vrednostjo. |
2.11 |
Ukrepi za nizkoogljični promet, ki se razvijajo na evropski ravni, imajo lahko močen učinek na regije, ki so prepredene s prometno infrastrukturo, saj neposredno vplivajo na energetsko, teritorialno, okoljsko in prometno načrtovanje in imajo velik učinek na gospodarstvo in zaposlovanje. |
2.12 |
Z vidika sprejemljivosti teh ukrepov za uporabnike, potrošnike in državljane na splošno si je treba bolj prizadevati za preglednost in jasnost, da bi ustvarili trg brezemisijskih vozil in vozil z malo emisijami. Izboljšati je treba obveščenost potrošnikov z označevanjem vozil in s predpisi na področju javnih naročil. Hkrati si je treba prizadevati za preglednost novega okvira za zaračunavanje pristojbin, da bo uporabnikom takoj jasno, čemu so prihodki namenjeni, da se razdeljujejo pravično ter da ni pretiranega ali dvojnega cestninjenja. |
3. Povzetek predlogov Evropske komisije
3.1 |
V predlogih Evropske komisije se cestninjenje nanaša na cestno infrastrukturo, je sorazmerno s prevoženo razdaljo in izključuje kakršnokoli pavšalno zaračunavanje, kakršno danes obstaja v nekaterih državah EU. Nanaša se na vse vrste vozil, ne le na težka tovorna vozila, temveč tudi na avtobuse, kombinirana vozila in osebne avtomobile, in velja tako za prevoz potnikov kot za prevoz blaga. Predvideno je prilagajanje cestninjenja glede na potencial za onesnaževanje in obrabo infrastrukture. Spremembe zakonodaje se nanašajo zlasti na:
|
3.2 |
V skladu z načeloma „onesnaževalec plača“ in „uporabnik plača“ bi morala razširitev področja uporabe Direktive 1999/62/ES prispevati k zmanjšanju izkrivljanja konkurence, do katerega prihaja zaradi sedanjega izvzetja avtobusov iz plačevanja pristojbin za uporabo infrastrukture. |
3.3 |
Cilj dodatnega predloga je sprememba, pri kateri gre za postopno znižanje najnižjih stopenj obdavčitve težkih tovornih vozil, ki se uporabljajo za cestni prevoz blaga, na nič, in sicer v petih fazah v petih zaporednih letih, od katerih bo vsaka obsegala 20 % trenutnih najnižjih stopenj. |
4. Splošne ugotovitve
4.1 |
EESO meni, da bi uvedba pravičnega, preglednega, nediskriminatornega in nebirokratskega sistema cestninjenja, sorazmernega z uporabo cest in z znanstveno izmerljivimi zunanjimi stroški, ki jih povzročijo tovornjaki, avtobusi in avtomobili, brez razdrobljenih sistemov cestninjenja, toda s pragom za zunanje stroške, ter v skladu z načeloma „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“ v Evropski uniji lahko imela pozitiven učinek v boju proti propadanju cestne infrastrukture, prometnim zastojem in onesnaževanju. |
4.2 |
EESO poudarja pomen ponovne ocene, spremembe in okrepitve enotnega izvajanja predpisov EU, s čimer se ustvari skupni pravni okvir, ki v sektorju cestnega prometa zagotavlja enotne pogoje za vse uporabnike cest. Direktiva kot instrument dopušča veliko manevrskega prostora za različne načine izvajanja in EESO meni, da je treba preučiti, ali bi – po pregledu izvajanja na vsake tri leta – za zagotovitev enotnega izvajanja morebiti veljalo uporabiti bolj zavezujoč pravni instrument. |
4.3 |
EESO se močno zavzema, da bi bil skupni okvir preprost, jasen, pregleden, preverljiv in lahko razumljiv ter da bi bilo tako iz elektronskih kot papirnatih računov ter z avtocestnih tabel jasno razvidno, kako se prihodki uporabljajo, da bi družba bolje sprejemala prispevek vsakega uporabnika k skupni koristi. |
4.4 |
Nadaljnje usklajevanje predpisov in uvedba skupnega pravnega okvira na ravni EU za sistem plačevanja pristojbin na podlagi uporabe cestne infrastrukture, ki je pomembna za EU, kot so ceste vseevropskega prometnega omrežja, avtoceste in državne ceste z veliko mednarodnega prometa, sta bistvenega pomena za uresničitev dejanskega enotnega trga EU na področju cestnega prometa, na katerem ne bo diskriminacije in izkrivljanja konkurence. |
4.5 |
Sistemi cestninjenja imajo drugačen učinek na osrednje kot na obrobne regije: osrednje regije z veliko tranzitnega prometa občutijo večje negativne učinke kot obrobne, slednje pa imajo veliko manj prihodkov od pristojbin, vezanih na okoljski učinek, ter manj sredstev za infrastrukturo kot osrednje regije. EESO meni, da so za uravnotežen razvoj potrebna sredstva strukturnih in okoljskih skladov ter EIB. |
4.6 |
Neusklajenost shem zaračunavanja, najsi gre za vinjete ali cestnine, je povezana tudi z različnimi tehnologijami pobiranja, pri čemer različni sistemi cestninjenja pogosto niso interoperabilni, kar ustvarja dodatno upravno obremenitev in dodatne stroške za prevozna in logistična podjetja, hkrati pa je vse več povpraševanja po inovativnem cestnem prometu z razvijanjem nove, pametne infrastrukture, vključno z avtomatizirano vožnjo in uvajanjem novih goriv ter ustreznim vzdrževanjem obstoječih omrežij, da bi bila kos prometnim tokovom. |
4.7 |
EESO meni, da so potrebne ustrezne naložbe v obstoječo in prihodnjo infrastrukturo, da bi – tudi s satelitskimi tehnologijami – dosegli večjo funkcionalno interoperabilnost nacionalnih prometnih omrežij. Na celotnem enotnem trgu bi bilo treba olajšati dostop do teh omrežij s spodbujanjem boljše uporabe pametne logistike (10) ter rešitev IKT za izboljšanje varnosti na cestah in povečanje vsestranske učinkovitosti sistema z večjo uporabo pametnih prometnih sistemov in zagotavljanjem učinkovitejših in bolje povezanih, sodobnih in trajnostnih cestnoprometnih omrežij po vsej Evropi. Cilj bi moral biti, da se od leta 2019 v vozila vgrajujejo samo naprave, ki so interoperabilne na ravni EU. (Glej strategijo za digitalizacijo prometa.) |
4.8 |
EESO meni, da je zaradi nezadostnih naložb v prometno infrastrukturo in nezadostne ravni njenega vzdrževanja treba za financiranje cestne infrastrukture uporabljati načelo „onesnaževalec plača“, pod pogojem, da:
|
4.9 |
EESO meni, da so pomembne tudi naložbe za zmanjšanje emisij CO2 v cestnem prometu (glej točko 2.12), ki resno ogrožajo kakovost okolja in povečujejo zunanje stroške na 1,8–2,4 % BDP, ter poziva k celovitemu pristopu k zmanjšanju emisij. Določitev omejitev za emisije novih težkih tovornih vozil, danih na trg vozil v EU, je učinkovitejša za zmanjšanje emisij kot pobiranje pristojbin, vendar za dosego zastavljenih ciljev ne zadostuje. |
4.10 |
Zaradi trajnega problema prometnih zamaškov na mestnih območjih in zunaj njih je treba uporabiti finančno podporo EU za napredne sisteme upravljanja prometa in učinkovite postopke satelitske logistike, da bi odpravili dodatne stroške, ki že bremenijo uporabnike. Prihodke od prostovoljnega sprejetja takšnih ukrepov je vsekakor treba uporabiti za financiranje alternativnih rešitev z nevtralnim učinkom. |
4.11 |
Treba je spodbujati javni prevoz in cestnine določiti tako, da se spoštuje in uresničuje ta cilj, tako z vidika načela „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“. |
5. Posebne ugotovitve
5.1 |
EESO podpira cilj evropskega elektronskega cestninjenja „z interoperabilno napravo, vgrajeno v vozilo, vezano na pogodbo in zaračunavanje“ po vsej Evropi, ki bi vzpostavilo enotni trg in podjetjem za komercialni prevoz po cestah zagotovilo enotnega ponudnika storitve, enotno pogodbo in enotno zaračunavanje. |
5.2 |
Poskus na prelazu Brenner s povišanjem cestnine v skladu z načeli in omejitvami direktive, da bi ustvarili alternativno infrastrukturo, se je izkazal za koristnega in lokalno prebivalstvo se z njim strinja. Zato EESO odobrava možnost, da bi se to razširilo še na druga občutljiva območja. |
5.3 |
Sistem olajšav iz člena 7, ki je bil po dolgih razpravah in analizah določen za težka tovorna vozila, je po mnenju EESO pravičen in nediskriminatoren in bi se lahko na enak način uporabljal za lahka tovorna vozila, s čimer bi se zmanjšale sedanje razlike med občasnimi/tujimi uporabniki in običajnimi/domačimi uporabniki, ki jih beležimo v nekaterih državah. V skladu z navedenim bi bilo treba torej spremeniti člen 7. |
5.4 |
Primerjava pristojbin za zunanje stroške med nekaterimi kategorijami vozil, na primer med tovornjaki razredov EURO V in EURO VI, kaže, da so znatno kaznovana vozila, ki manj onesnažujejo, kar je po mnenju EESO neutemeljeno. EESO se zavzema za revizijo zaračunavanja zunanjih stroškov, opredeljenih v prilogah direktive, v korist vozil z manjšimi emisijami. Strinja pa se, da se začasno znižajo pristojbine za uporabo infrastrukture za brezemisijska vozila. |
5.5 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj redno posodablja znanstveno presojo cestnin, pri čemer naj upošteva lokalne posebnosti, obenem pa preprečuje diskriminacijo, ki ni ustrezno znanstveno utemeljena. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Svetovni gospodarski obeti MDS, oktober 2014.
(2) ITF Transport Outlook 2015 (Prometna napoved Mednarodnega prometnega foruma 2015), OECD Publishing, Pariz.
(3) Uredba (EU) št. 1315/2013 EP in Sveta z dne 11. 12. 2013 o smernicah Unije za razvoj vseevropskega prometnega omrežja in razveljavitvi Sklepa št. 661/2010/EU (UL L 348, 20.12.2013, str. 1).
(4) V letih 2014 in 2015 je celotni obseg naložb institucij EU iz lastnih sredstev v infrastrukturo osrednjega in celotnega vseevropskega prometnega omrežja (vseevropsko prometno omrežje/Instrument za povezovanje Evrope, ESRR/kohezijski sklad ter posojila EIB) znašal 30,67 milijarde EUR v 28 državah članicah EU.
(5) Ocena učinka direktive o evrovinjeti.
(6) UL C 303, 19.8.2016, str. 10.
(7) EU Transport in Figures 2016 (Promet EU v številkah za leto 2016), podatkovne zbirke Eurostata.
(8) UL C 383, 17.11.2015, str. 84.
(9) Podporna študija za oceno učinka, ki spremlja revizijo direktive o evrovinjeti (1999/62/ES) – Pogodba za študijo št. MOVE/A3/119-2013 – maj 2017.
(10) COM(2016) 766 final.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/195 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Evropa v gibanju – Agenda za socialno pravičen prehod na čisto, konkurenčno in povezano mobilnost za vse
(COM(2017) 283 final)
(2018/C 081/27)
Poročevalec: |
Ulrich SAMM |
Soporočevalec: |
Brian CURTIS |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 5. 7. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 PDEU |
Pristojnost |
strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
2. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
111/0/0 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Agenda za mobilnost, predstavljena v sporočilu Komisije Evropa v gibanju (COM(2017) 283 final) (sporočilo) odraža prizadevanja Evrope za hiter napredek v smeri vzpostavitve sistema čiste, konkurenčne in povezane mobilnosti do leta 2025, ki bi vključeval vsa prevozna sredstva in veljal za celotno Unijo. Cestni promet v Evropi, ki je predmet tega sporočila, je navezan na sektor, ki je svetovna velesila v proizvodnji in ponudbi storitev. Proizvodni del tega sektorja zaposluje 11 % vseh delavcev v proizvodnji v EU in ustvarja 7 % BDP EU. |
1.2 |
V sporočilu je poudarjena povezava z glavnimi prednostnimi nalogami energetske unije, enotnega digitalnega trga in naložbenega načrta za Evropo. Namen sporočila pa je predvsem rešiti nekaj odprtih vprašanj na področju prometa na enotnem trgu, ob ustreznem upoštevanju človekovih pravic, pravic delavcev in okoljskih vidikov. |
1.3 |
Dobro delujoč enotni evropski prometni prostor je odvisen od ustreznega pravnega okvira. EESO meni, da predlagane spremembe zakonodaje glede možnosti opravljanja poklica, dostopa do trga, vključno s kabotažo, in delovnih pogojev, kot sta čas vožnje in čas počitka, ter posebna pravila v zvezi z napotitvijo delavcev v cestnem prometu v glavnem ne ponujajo zadovoljivih odgovorov na omenjene probleme. EESO posebne predloge v zvezi s temi vprašanji podrobneje obravnava v drugih mnenjih. EESO poudarja, da je nujno treba najti ustrezne in učinkovite rešitve, glede na ključni pomen zakonodajnega okvira, ki ustreza svojemu namenu, da se zagotovi dobro delovanje notranjega trga. Pri tem dodaja, da pričakuje, da bodo predlogi glede kombiniranih načinov prevoza, ki so v pripravi, obravnavali tudi vprašanja dostopa do trga. |
1.4 |
Digitalizacija in avtomatizacija bosta verjetno močno spremenili tehnologijo v cestnem prometu. Te tehnologije zagotavljajo številne nove možnosti za potrošnike in podjetja, ki si želijo boljšo kakovost, praktičnost, prilagodljivost, cenovno dostopnost in varnost vseh storitev in opreme, ki jih uporabljajo. EESO ugotavlja, da bi lahko nova tehnologija prispevala k izboljšanju učinkovitosti prometnega trga, hkrati pa prinaša tudi analitične podatke za pomoč pri nadzoru in izvrševanju obstoječe zakonodaje ter varstvo človekovih in socialnih pravic. |
1.5 |
Avtomatizirana vožnja bi lahko pomenila pravo revolucijo, z njo se ponujajo tudi nove storitve in poslovne priložnosti, občutno pa bi se lahko izboljšala aktivna varnost vozil in znatno zmanjšalo število smrtnih žrtev. EESO spodbuja Komisijo, naj nadaljuje s projektom „Brez žrtev do leta 2050“, saj so cilji tega projekta bistvenega pomena za našo družbo in vse državljane. |
1.6 |
EESO močno podpira predlog Komisije, da se poveča zdaj slaba interoperabilnost različnih že obstoječih elektronskih cestninskih sistemov v državah članicah in uvede skupni okvir interoperabilnosti. EESO meni, da bi prožen, pravičen, transparenten in nediskriminatoren sistem cestninjenja, v skladu z načelom, „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“, imel pozitiven učinek, če bi se prihodki namensko porabili. Če bi vse te dohodke namensko porabili, bi to pomenilo več kot 500 000 dodatnih delovnih mest v Evropi. |
1.7 |
EESO ugotavlja nedoslednost med pričakovanim zmanjšanjem emisij (za 13 %) v cestnem prometu v okviru tega svežnja in potrebnim zmanjšanjem za 18–19 %, kar naj bi prometni sektor prispeval, da bi lahko uresničili podnebne in energetske cilje do leta 2030. To vrzel je mogoče zapolniti samo, če si bodo države članice močno prizadevale za spodbujanje uvedbe „čistih“ pobud na področju cestnega prometa. |
1.8 |
EESO želi poudariti, da brez proizvodnje čiste električne energije električnih vozil ne bo mogoče uspešno množično uvesti na trg. Ne glede na vir električne energije lahko električna vozila prispevajo k zmanjšanju onesnaženosti zraka na lokalni ravni, vendar je globalni cilj EU v zvezi z emisijami toplogrednih plinov mogoče doseči le s politiko čiste proizvodnje električne energije. |
1.9 |
Zaupanje potrošnikov v avtomobilsko industrijo in zakonodajni sistem je bilo nedavno zelo omajano. Povrnitev zaupanja z določitvijo realističnih standardov emisij in ustreznih postopkov preskušanja je ključnega pomena in EESO obžaluje, da je bil predlog Komisije o vzpostavitvi neodvisnega nadzornega organa EU za preskušanje emisij vozil pred nekaj meseci zavrnjen zaradi ugovora nekaterih držav članic. |
1.10 |
V Evropi je treba sprejeti jasne in ambiciozne cilje za vozila s pogonom na čiste vire energije, da bi spodbudili raziskave in proizvodnjo v tem sektorju. Tehnične omejitve, ki še vedno ovirajo hitrejšo uvedbo alternativnih pogonskih sistemov, je mogoče odpraviti le z močnim raziskovalnim programom (v naslednjem okvirnem programu), ki bo segal od temeljnih raziskav in inovacij do uvedbe na trg. |
1.11 |
EESO želi, da bi se bolj zavedali, kako pomembno je podpirati prehod na druge načine prevoza s sprejetjem več pobud za spodbujanje javnega prevoza in selitev tovornega prometa s ceste na železnico. Skupna strategija lahko sicer prispeva k razogljičenju cestnega prometa, vendar ne bo nujno rešila problema zastojev in onesnaženja, sploh ker se pričakuje nadaljnje povečanje števila udeležencev v cestnem prometu. |
2. Uvod
2.1 |
To sporočilo je prva konkretna faza svežnja o mobilnosti, drugi predlogi bodo sledili še letos. Specifične predloge, ki jih EESO obravnava v ločenih mnenjih, postavlja v politični okvir, določa podporne ukrepe, kot so cestne pristojbine (vključno s potrebno infrastrukturo), alternativna goriva in povezljivost, boljše obveščanje potrošnikov, močnejši notranji trg in izboljšani delovni pogoji v sektorju cestnega tovornega prometa, in predlaga ukrepe, ki bodo „podlaga“ za kooperativno, povezano in avtomatizirano mobilnost. Predlog Komisije se v bistvu nanaša predvsem na sektor cestnega prometa. |
2.2 |
V sporočilu je poudarjena tudi povezava s prednostnimi nalogami energetske unije (energetska učinkovitost in razogljičenje prometnega sektorja, vključno z uporabo nizkoogljičnih goriv v prometu in podpiranjem elektromobilnosti), enotnega digitalnega trga, agende za delovna mesta, rast in naložbe ter naložbenega načrta za Evropo v podporo njenemu izvajanju, poudarjeni pa so tudi cilji za izboljšanje pravičnosti in krepitev socialne razsežnosti, določene v evropskem stebru socialnih pravic. Namen sporočila je rešiti nekaj odprtih vprašanj na področju prometa na enotnem trgu, ob ustreznem upoštevanju človekovih pravic, pravic delavcev in okoljskih vidikov, kljub temu pa ostaja nekaj spornih vprašanj. |
2.3 |
Agenda za mobilnost odraža prizadevanja Evrope za hitri napredek v smeri vzpostavitve sistema čiste, konkurenčne in povezane mobilnosti do leta 2025, ki bi vključeval vsa prevozna sredstva in veljal za celotno Unijo in slednjo povezal s sosednjimi državami in svetom. Uresničenje tega zelo ambicioznega cilja je odvisno tako od sektorja, ki ima vodilni položaj na svetu, kar zadeva proizvodnjo in ponudbo storitev, kot močne in učinkovite politične volje držav članic. |
2.4 |
Upoštevati je treba, da imajo države članice EU več kot 500 milijard EUR davčnih prihodkov od sektorja motornega prometa. Proizvodni del tega sektorja zaposluje 11 % vseh delavcev v proizvodnji v EU in ustvari 7 % BDP EU ter 90 milijard EUR trgovinskega presežka. Ta sektor je tako močan in pomemben, da je napredek na številnih področjih zakonodaje na ravni EU počasen, ker je za več držav članic ta sektor nacionalnega strateškega pomena. Spremembe, ki naj bi vplivale na nacionalne sisteme in prednostne naloge, kot sta odprtje trga in zaračunavanje cestnin, pogosto zahtevajo veliko časa, preden se jih sprejme in začne izvajati. |
2.5 |
Evropa ne začenja iz nič. Uresničevanje notranjega trga in trajnostnih ciljev je privedlo do pomembnih rezultatov. EESO je svoja stališča izrazil že v več mnenjih, npr. o enotnem evropskem prometnem prostoru (1) kot pogoju za prosti notranji trg, multimodalnih potovanjih (2) in notranjem trgu mednarodnega cestnega tovornega prometa (3). Trajnostni razvoj prometne politike EU (4) ima pomembno vlogo, zlasti razogljičenje prometa (5) in učinek sklepov konference pogodbenic COP 21 na evropsko prometno politiko (6). Posledice vpliva digitalizacije in robotizacije prometa na oblikovanje politik v EU (7) ter možnosti za kooperativne inteligentne prometne sisteme (8) bodo vse bolj pomembni dejavniki prometne politike EU, ki jih obravnava tudi EESO. |
2.6 |
Storiti pa je treba še veliko več. Agenda za mobilnost naj bi omogočila evropski prometni sistem, ki bo kos glavnim izzivom digitalizacije in učinkov na okolje. |
3. Digitalizacija
3.1 |
Digitalizacija in avtomatizacija na podlagi hitrih in zanesljivih internetnih povezav zagotavljata številne nove možnosti za potrošnike in podjetja, ki si želijo boljšo kakovost, praktičnost, prilagodljivost, cenovno dostopnost in varnost vseh storitev in opreme, ki jih uporabljajo. Poleg tega omogočata učinkovite nove možnosti analize, nadzora in izvrševanja veljavne zakonodaje ter varstva človekovih in socialnih pravic. Digitalizacija bo verjetno močno spremenila tehnologijo v cestnem prometu. Eden od glavnih ciljev mora biti uskladitev sistemov ali pa nove tehnične rešitve, ki bodo omogočale čezmejno delovanje sistemov, saj je to bistvenega pomena za nemoteno delovanje notranjega trga. Primer za to je skorajšnja uvedba pametnih tahografov, vendar pa se načrtuje 15-letno obdobje za ustrezno prilagoditev obstoječih vozil. Ta rok je treba občutno zmanjšati. |
3.2 |
Strategija EU za kooperativno, povezano in avtomatizirano mobilnost (C-ITS) in njeno izvajanje opisuje prve korake v smeri avtomatizirane vožnje (glej tudi TEN/621). Povezljivost vozil v cestnem prometu ter vozil s fiksno infrastrukturo je eden ključnih pogojev, da bi v celoti izkoristiti digitalno tehnologijo. EESO zato pozdravlja strateške cilje za leto 2025, kakor so opisani v nedavnem sporočilu o evropski gigabitni družbi (9), v katerem so bili določeni roki za razvoj evropske visoko zmogljive širokopasovne infrastrukture, ki bo zagotavljala neprekinjeno pokritost z omrežjem 5G ter zelo visokozmogljivo internetno povezavo ob vseh glavnih cestah. |
3.3 |
Digitalizacija bo prav tako ključnega pomena za razvoj novih tržnih modelov, vključno z različnimi vrstami platform in koncepti ekonomije delitve, ki sicer lahko izboljšajo učinkovitost virov, hkrati pa sprožajo številna pravna in družbena vprašanja ter vprašanja, povezana s potrošniki, kot so vloga in status spletnih platform in spremembe na trgu dela. |
3.4 |
Možnosti za avtomatizirano vožnjo, vključno z avtomobili brez voznika, se doživljajo predvsem kot priložnost za nove poslovne modele. Vendar pa je pomembno tudi vprašanje odgovornosti, ki ga je treba uskladiti na ravni EU. Z avtomatizirano in polavtomatizirano vožnjo bi se lahko med drugim bistveno izboljšala tudi aktivna varnost vozil v cestnem prometu. Število smrtnih žrtev v prometu se je od 70-ih let sicer zmanjšalo za 4-krat, predvsem zaradi uvedbe pasivnih varnostnih elementov v avtomobilih, vendar je leta 2016 na cestah v EU žal še vedno umrlo kar 25 500 oseb. Z razvojem in uvedbo naprednih aktivnih varnostnih elementov (polavtomatizirana vožnja, povezani avtomobili) bi se moralo precej zmanjšati število smrtnih žrtev oziroma jih niti ne bi bilo, kakor je bilo zastavljeno v varnostnem projektu „Brez žrtev“, ki je zaživel leta 1997 na Švedskem in je bil kasneje uveden na ravni EU, vendar želeni rezultati še niso bili doseženi. Avtomatizirana vožnja bi lahko vse spremenila. EESO spodbuja Komisijo, naj nadaljuje s projektom „Brez žrtev do leta 2050“, saj je ta cilj bistvenega pomena za našo družbo in vse državljane. |
4. Enotni evropski prometni prostor
4.1 |
EESO pozdravlja, da je Komisija prevzela pobudo za pojasnitev zakonodaje v zvezi s cestnim prometom in zagotovitev boljšega izvrševanja, ob sočasnem izboljšanju delovnih pogojev in boju proti socialnemu dampingu, da se zagotovi dobro delovanje notranjega trga na tem področju. Predlagane spremembe se nanašajo na možnost opravljanja poklica, dostop do trga, vključno s kabotažo, in delovne pogoje, kot sta čas vožnje in čas počitka, ter posebna pravila v zvezi z napotitvijo delavcev v cestnem prometu. Vendar pa EESO meni, da predlagane spremembe zakonodaje kljub poskusom izboljšanja predpisov, da bi jih bilo laže izvajati in da se zagotovi poštena konkurenca, v glavnem ne bodo zares odpravile problemov, ki so predmet teh sprememb, pa tudi problemov, ki so se pojavili pri izvajanju sedanje zakonodaje, ne. EESO ugotavlja, da imajo države članice, socialni partnerji in izvajalci sami glede pobude različna stališča. Meni, da je edina trajnostna pot naprej jasna in enostavna zakonodaja, ki zagotavlja pravno varnost glede dostopa do trga in ustrezno varstvo socialnih pravic. Poleg tega poudarja, da bi bilo treba v pomoč pri izvajanju in izvrševanju zakonodaje uporabljati sodobne informacijske tehnologije (tahografe ipd.) in učinkovito infrastrukturo (varna parkirišča). V sporočilu je vprašanje kombiniranih načinov prevoza presenetljivo obravnavano kot vprašanje optimizacije trajnosti in ne kot vprašanje dostopa do trga. (Stališča EESO o teh predlogih so predstavljena v posebnih, že sprejetih mnenjih.) |
4.2 |
EESO pozdravlja namero o spremembi direktive o uporabi vozil, najetih brez voznikov, za cestni prevoz blaga, vendar želi izraziti nekaj zadržkov v zvezi z morebitnimi posledicami. Gre za dve vrsti posledic: prvič, možnost porasta slamnatih podjetij, in drugič, možnost nezakonite kabotaže, pri čemer prevoznik ne bi bil odkrit. |
4.3 |
EESO meni, da bi izvajanje prožnega, pravičnega, transparentnega, nediskriminatornega in nebirokratskega sistema cestninjenja, v skladu z načeloma „uporabnik plača“ in „onesnaževalec plača“, imelo pozitiven učinek, če bi prihodke od uporabe cestne infrastrukture namensko porabili, v prometu na notranjem trgu pa ne bi bilo diskriminatornih praks. Če bi vse te dohodke namensko porabili, bi to pomenilo več kot 500 000 dodatnih delovnih mest v Evropi. EESO močno podpira predlog Komisije, da se poveča zdaj slaba interoperabilnost različnih že obstoječih elektronskih cestninskih sistemov v državah članicah in uvede enotni elektronski cestninski sistem v EU, ki bi temeljil na uporabi napredne tehnologije. (Stališča EESO o teh predlogih so predstavljena v posebnih, že sprejetih mnenjih na to temo.) |
5. Doseganje trajnostnega prometnega sistema
5.1 |
Promet prispeva približno 20 % emisij toplogrednih plinov v Evropi. Čeprav promet narašča, je treba emisije toplogrednih plinov zmanjšati, da bi izpolnili energetske in podnebne cilje EU za leto 2030. V svežnju o čisti energiji za vse Evropejce, objavljenem novembra 2016, so bili zato predlagani tudi ukrepi za pospešitev uvajanja nizkoogljičnih goriv in podporo električnih vozil, kar je EESO pozdravil (10). |
5.2 |
Pričakuje se, da se bodo celotne emisije iz prometa glede na sedanji trend in sprejete ukrepe še naprej zmanjševale in da naj bi se emisije do leta 2030 zmanjšale za 13 % v primerjavi z letom 2005 (in 15 % do leta 2050). Vendar to ni v skladu s stroškovno učinkovitim zmanjšanjem emisij za 18–19 %, kar naj bi prometni sektor dosegel, da bi lahko uresničili podnebne in energetske cilje za leto 2030. EESO se strinja, da je določanje mejnih vrednosti za emisije novih vozil učinkovito orodje za zmanjšanje emisij, vendar ne zadošča za uresničitev zadanih ciljev. Zato bi to bilo treba dopolniti z ukrepi za nadaljnje izboljšanje energetske učinkovitosti in spodbujanje alternativnih goriv in pogonskih sistemov, vključno z utekočinjenim zemeljskim plinom in električno energijo prek vgrajenih sistemov ali elektrificiranih cest, ter z zaračunavanjem cestnin. |
5.3 |
Pričakovanja v zvezi z električnimi vozili so velika, kar je na primer razvidno iz najav držav članic, da bodo sledile Norveški (2025), Franciji in Združenemu kraljestvu (2040) v prepovedi novih avtomobilov z motorjem z notranjim zgorevanjem (bencinskih in dizelskih). Električna vozila doživljajo hitro rast na trgu povsod po svetu. Leta 2016 je bilo v uporabi že 2 milijona električnih avtomobilov, ki pa predstavljajo še vedno samo 0,2 % vseh osebnih avtomobilov (IEA, 2017). Največjo absolutno rast doživlja Kitajska, glavni vzrok za to pa so problemi z onesnaženostjo zraka in cilji v zvezi zmanjšanjem emisij. V Evropi je treba sprejeti jasne in ambiciozne cilje za vozila s pogonom na čiste vire energije, da bi spodbudili raziskave in proizvodnjo v tem sektorju. |
5.4 |
Hitrejšo uvedbo električnih vozil preprečujejo tehnične omejitve, povezane z učinkovitostjo baterij. Cena akumulatorskih baterij se sicer znižuje hitreje od pričakovanj, vendar še vedno obstajajo problemi (v nekaterih primerih nasprotujoči) v zvezi s parametri, ki omejujejo učinkovitost električnih vozil: teža, zmogljivost polnjenja (omejene razdalje), hitrost polnjenja ter življenjska doba in kvarjenje. Kljub temu bodo električna vozila v prihodnje veljala za pomembno področje rasti, kar zadeva osebna vozila in lahka gospodarska vozila. |
5.5 |
Tehnične omejitve bi bilo mogoče odpraviti le z resnim programom raziskav, ki bi segal od temeljnih raziskav pa vse do inovacij. Evropski programi raziskav, zlasti Obzorje 2020, so usmerjeni v pravo smer in razvijajo se različne alternative, kot so nove vrste baterij ter gorivne celice in vodik. Cilji so obetavni, vendar je velik del teh raziskav še vedno v zgodnji fazi. Kljub temu je na voljo že nekaj prvih rezultatov, kot dokazuje Skupno podjetje za gorivne celice in vodik (www.fch.europa.eu). |
5.6 |
Za odpravo negotovosti glede prihodnosti pogonskih sistemov za vozila, mora Evropska unija v naslednjem okvirnem programu še naprej namenjati prednostni pomen posebnim raziskavam v zvezi s prometom, za kar so evropske strategije za raziskave in inovacije na področju prometa, kakor jih je predstavila Evropska komisija, in evropske tehnološke platforme, kot je ACARE, dobra podlaga. Poleg tega je sodelovanje, ki vključuje vse ravni tehnološke pripravljenosti od temeljnih raziskav vse do uporabe, najučinkovitejši način za uvedbo proizvodov na trg. |
5.7 |
EESO želi znova poudariti (11), da financiranje raziskav na nacionalni ravni in ravni EU ni usklajeno. Na primer, t. i. ideja Power-to-X, tj. elektrokemična pretvorba pare in ogljikovega dioksida z uporabo elektrike iz obnovljivih virov za proizvodnjo sintetičnih goriv, ima močno podporo v okviru nemškega raziskovalnega projekta (12), medtem ko na ravni EU ni nobenega podobnega programa. |
5.8 |
V Evropi je trenutno vse večje povpraševanje po akumulatorskih baterijah na podlagi obstoječih tehnologij. Velika večina svetovnih zmogljivosti za proizvodnjo celic je še vedno v Aziji in ZDA. EESO se strinja s pomisleki Komisije, da bo avtomobilska industrija v veliki meri odvisna od uvoza celic, zaradi česar je njihova nabava povezana z različnimi tveganji. Lokalni evropski sektor baterij, ki bi lahko zadostil povpraševanju, je v interesu evropskih proizvajalcev avtomobilov. |
5.9 |
Podpora za elektromobilnost pa ni omejena na razvoj baterij. Zlasti za težka tovorna vozila se ponujajo alternativne rešitve, kot so elektrificirane ceste z električnim pogonom prek žic nad cestiščem ali tirnic na cestišču (e-avtoceste itd.). Za alternativne pogonske sisteme bo nujno treba razviti skupne standarde, da se omogoči čezmejni promet in ustvari trg vsaj znotraj EU, po možnosti pa na svetovni ravni. V ta namen bi lahko uporabili omrežje TEN-T, zlasti koridorje osrednjega omrežja. |
5.10 |
Motorji z notranjim zgorevanjem, ki so osnova našega cestnega prometa, imajo vse več nasprotnikov. Zaupanje v podjetja in sistem predpisov v zvezi z emisijami vozil je močno omajano, zlasti zdaj, ko so bile odkrite nezakonite naprave, ki so ponarejale rezultate in ovirale ali onemogočale nadzor emisij v dejanskih voznih razmerah. Tudi brez nezakonitih praks je splošno znano, da vozila, ki prestanejo uradno preskušanje emisij, običajno proizvajajo bistveno višje ravni emisij v dejanskih pogojih vožnje. Dejstvo, da se ta razlika povečuje v zadnjih desetletjih, je glavni razlog za današnje probleme. Nujno je treba povrniti zaupanje potrošnikov v avtomobilsko industrijo in ponovno vzpostaviti zaupanje v zakonodajni sistem z določitvijo realističnih standardov emisij in ustreznih postopkov preskušanja. EESO obžaluje, da je bil predlog Komisije o vzpostavitvi neodvisnega nadzornega organa EU za preskušanje emisij vozil pred nekaj meseci zavrnjen zaradi ugovora nekaterih držav članic. |
5.11 |
Kljub temu je treba motorje z notranjim zgorevanjem in motorje na električni pogon primerjati tudi z drugih vidikov, ne samo standardov emisij. Predvsem je treba razlikovati med učinki na globalno segrevanje in učinki na lokalno onesnaženost zraka. Za zmanjšanje lokalne onesnaženosti zraka so električna vozila brez lokalnih emisij prva izbira, vendar električna vozila niso brez emisij, če jih obravnavamo na svetovni ravni. Količina emisij je odvisna od načina proizvodnje električne energije za polnjenje baterij in načina proizvodnje samih baterij. Glede na velike razlike v deležu brezogljične proizvodnje električne energije med posameznimi državami članicami je jasno, da je prispevek električnih vozil k doseganju podnebnih ciljev EU odvisen od države, v kateri se le-ta uporabljajo. Pri podpori, ki jo EU namenja elektromobilnosti, je treba upoštevati, da je to vprašanje tesno povezano z vprašanjem proizvodnje električne energije, ki se obravnava v okviru evropske energetske unije. |
5.12 |
Motorji z notranjim zgorevanjem so na cesti trenutno zmogljivejši v primeru dolgih voženj in prevažanja tovora. Glede na to, kako hitro bi lahko električna vozila dohitela ostala, se je dobro pripraviti na dolgo prehodno obdobje, v katerem bosta obstajali obe vrsti motorjev. Hibridna vozila, ki imajo hkrati motor z notranjim zgorevanjem za vožnje na dolge razdalje in motor na električni pogon za vožnjo znotraj mesta, bi lahko bila rešitev, na katero je evropska avtomobilska industrija dobro pripravljena. Za nekatere vrste uporabe (kot je tovorni promet na dolge razdalje) pa električna vozila na baterije niso primerna. Obstaja široka paleta alternativnih tehnologij, ki bi jih lahko uporabili, kot so vodikove gorivne celice in elektrificirane avtoceste. Evropa mora vlagati v njihov razvoj, da bi postala industrijska velesila na področju okolju prijaznega prometa. |
5.13 |
EESO podpira razvoj strokovnega usposabljanja na področju logistike v vseh državah članicah, da se zagotovijo nova znanja za podporo pobud v tem svežnju. |
5.14 |
Poudariti je treba, da so velika mesta v EU sama sprejela številne pobude, s katerimi rešujejo problem zastojev in onesnaženja. EESO Komisijo poziva, naj razširi svoje sodelovanje z občinskimi organi glede najboljših praks in širjenja informacij. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) UL C 291, 4.9.2015, str. 14.
(2) UL C 12, 15.1.2015, str. 81.
(3) UL C 13, 15.1.2016, str. 176.
(4) UL C 248, 25.8.2011, str. 31.
(5) UL C 173, 31.5.2017, str. 55.
(6) UL C 303, 19.8.2016, str. 10.
(7) UL C 345, 13.10.2017, str. 52.
(8) UL C 288, 31.8.2017, str. 85.
(9) UL C 125, 21.4.2017, str. 51.
(10) UL C 246, 28.7.2017, str. 64.
(11) UL C 34, 2.2.2017, str. 66.
(12) https://www.kopernikus-projekte.de/projekte/power-to-x
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/201 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Sporazum o prosti trgovini med EU in Republiko Korejo – poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju
(2018/C 081/28)
Poročevalec: |
Dumitru FORNEA |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 22. 6. 2016 |
Pravna podlaga |
člen 304 PDEU |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zunanje odnose |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
28. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
127/0/2 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EESO podpira mednarodna prizadevanja za ohranitev miru, vključno s spodbujanjem pobud za demilitarizacijo in denuklearizacijo Korejskega polotoka. V sedanjih razmerah želi predvsem izraziti svojo polno in brezpogojno solidarnost z Republiko Korejo v zvezi z grožnjami Severne Koreje. |
1.2 |
EESO priznava, da je sporazum o prosti trgovini med Evropsko unijo in Republiko Korejo (v nadaljnjem besedilu: Koreja) (1) prinesel spodbudne rezultate z gospodarskega in družbenega vidika. |
1.3 |
Uresničevanje vidikov trajnostnega razvoja iz sporazuma o prosti trgovini, zlasti vprašanj s področja dela, pa ostaja nezadovoljivo. EESO ponavlja stališča notranje svetovalne skupine EU (2), zlasti to, da bi morala Evropska komisija začeti posvetovanja s korejsko vlado o izvajanju njenih zavez na področju svobode združevanja in kolektivnih pogajanj. |
1.4 |
Mehanizmi civilne družbe v poglavju o trgovini in trajnostnem razvoju sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo so bili v zadnjih petih letih večkrat okrepljeni: zainteresirane strani so veliko bolje in bolj uravnoteženo zastopane, notranji svetovalni skupini v EU in v Koreji sta se redno sestajali, februarja 2017 pa je bil organiziran že 5. vsakoletni forum civilne družbe EU-Koreja, ki sta se ga udeležili notranji svetovalni skupini EU in Koreje. |
1.5 |
Razprave in dejavnosti notranjih svetovalnih skupin so bile doslej osredotočene na štiri glavne teme: temeljne pravice delavcev, družbeno odgovornost podjetij, zeleno gospodarstvo in trgovino za trajnostni razvoj ter politiko podnebnih sprememb, vključno s sistemom trgovanja z emisijami v EU in Koreji. Za nadaljnjo okrepitev vloge posvetovalnih mehanizmov in v odgovor na najrazličnejša vprašanja različnih organizacij civilne družbe EESO priporoča, naj se v okviru notranjih svetovalnih skupin omogoči razprava o vprašanjih, ki zadevajo civilno družbo ali trajnostni razvoj, in izražanje stališč o vseh vprašanjih iz sporazuma. |
1.6 |
EESO meni, da bi morala Komisija zaradi vse večjega števila trgovinskih sporazumov EU, ki stopajo v veljavo, in ustreznega povečanja števila mehanizmov civilne družbe za spremljanje nujno zagotoviti sredstva, potrebna za učinkovito delovanje teh mehanizmov. V primeru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo bi to moralo vključevati sredstva za upravičene dejavnosti, vključno z analizami in delavnicami, ki spremljajo skupna letna srečanja s predstavniki notranje svetovalne skupine Koreje. |
1.7 |
Izkazalo se je, da sta se izboljšali pogostnost in kakovost dialoga med EU in Korejo v okviru sporazuma o prosti trgovini zaradi boljšega usklajevanja dejavnosti notranje svetovalne skupine EU in evropskih institucij ter usklajevanja z drugimi mednarodnimi organizacijami, kot sta MOD in OECD. EESO priporoča, naj se v naslednjem obdobju uporabijo delovne metode, ki so se razvile na podlagi medinstitucionalnega sodelovanja, in naj se med drugim vzpostavljajo nova partnerstva za pomembne dejavnosti in projekte. |
1.8 |
Za zagotovitev učinkovitega izvajanja poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju EESO meni, da morata pogodbenici upoštevati in spremljati priporočila civilne družbe, posredovana prek notranjih svetovalnih skupin in foruma civilne družbe. Odbor za trgovino in trajnostni razvoj se mora odzvati na vprašanja s področja trgovine in trajnostnega razvoja ter na priporočila notranjih svetovalnih skupin v razumnem časovnem okviru. |
1.9 |
EESO poziva Evropsko komisijo in Evropski parlament, naj v dvostranskih razpravah s korejskimi partnerji spodbujata pobude in politične ukrepe za uveljavitev varstva pravic intelektualne lastnine in boj proti ponarejanju ter izkoristita kulturno raznolikost s spodbujanjem uravnotežene trgovine s proizvodi in storitvami iz kulturnih in ustvarjalnih sektorjev iz EU in Koreje. |
1.10 |
EESO poudarja, da je treba evropska podjetja, zlasti MSP, še naprej ozaveščati o priložnostih, ki jih prinaša sporazum o prosti trgovini. Stopnjo uporabe tarifnih preferencialov v EU (68 % v letu 2015 in 71 % v letu 2016) bi lahko povečali z ukrepi za omogočanje trgovine in z zmanjšanjem tarifnih in netarifnih ovir, pa tudi z ustvarjanjem številnejših priložnosti za komuniciranje in sodelovanje evropskih in korejskih partnerjev. |
1.11 |
Sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo je zelo pomemben za agroživilski sektor. Trgovinska menjava agroživilskih proizvodov med EU in Korejo je v zadnjih letih hitro narasla. Zaradi problemov, ki jih ima kmetijstvo v EU vse od ruskega embarga, in omejitev, ki jih je Kitajska uvedla za korejske proizvode, potrebujeta tako EU kot Koreja dostop do novih trgov. Evropska komisija bi si morala bolj prizadevati za poenostavljen vstop evropskih kmetijskih in živilskih proizvodov na korejski trg. |
1.12 |
EESO poudarja pomen posvetovalnih mehanizmov, vzpostavljenih v okviru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo (notranjih svetovalnih skupin in foruma civilne družbe), saj so učinkovit in reprezentativen instrument, ki lahko evropskim institucijam pomaga pri njihovih ukrepih za uresničitev ciljev trajnostnega razvoja in Pariškega sporazuma ter za okrepitev mednarodnega sodelovanja na področju trajnostnega razvoja, varstva okolja in podnebnih sprememb. |
2. Ozadje
2.1 |
Sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo je začel veljati 1. julija 2011. To je bil prvi dvostranski sporazum EU o prosti trgovini „nove generacije“. Tako je njegova ocena hkrati priložnost za pregled napredka ne samo tega sporazuma o prosti trgovini, temveč tudi sporazumov, ki so sledili. Ker pa je bil mandat za pogajanja za ta sporazum določen še pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe, ne zajema vprašanja naložb. |
2.2 |
Sporazum o prosti trgovini je po besedah Evropske komisije ustvaril na splošno pozitivne trgovinske rezultate za EU. Iz statističnih podatkov Komisije je razvidno, da se je pet let po začetku izvajanja sporazuma o prosti trgovini izvoz blaga iz EU v Korejo povečal za 59 %, in sicer z 28 milijard EUR v letu 2010 (zadnje leto pred začasno uvedbo) na 44,5 milijarde EUR v letu 2016. Tako je trgovinski primanjkljaj EU v odnosu do Koreje, ki je leta 2010 znašal 11,6 milijarde EUR, v letu 2016 postal trgovinski presežek v višini 3,1 milijarde EUR.V obdobju 2010–2015 se je izvoz storitev EU v Korejo povečal za 49 %, medtem ko se je uvoz iz Koreje v EU povečal za 32 %. Trgovinski presežek EU na področju storitev je leta 2015 znašal 4,8 milijarde EUR. V istem obdobju so se vhodne neposredne tuje naložbe EU povečale za 59 %, izhodne neposredne tuje naložbe EU (naložbe EU v Koreji) pa za 33 % (3). |
2.3 |
Evropska komisija se je lotila ocene tega sporazuma o prosti trgovini (4) in EESO zaprosila, naj preuči izvajanje tega sporazuma, zlasti poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju. Ugotovitve iz tega mnenja so nastale med drugim na podlagi dokumentov in stališč notranje svetovalne skupine EU in povezanih delavnic v Seulu in Bruslju (5). |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
Gospodarski in družbeni razvoj v Koreji v zadnjih 50 letih se ocenjuje kot uspešen. BDP te države se je z 2,36 milijarde USD leta 1961 povečal na 1 411,3 milijarde USD leta 2014, kar je bil doslej njen najvišji BDP (6). V tem obdobju je Koreja vzpostavila odlične tehnološke in industrijske temelje, ki se lahko primerjajo s katerimikoli drugimi industrijskimi silami na svetu. |
3.2 |
Kljub temu napredku pa je korejsko družbo v zadnjih petih letih zajel val socialnih zahtev državljanov in organizirane civilne družbe za pravično porazdelitev ekonomskih koristi med vsemi družbenimi sloji. Evropske in korejske zainteresirane strani so izrazile zaskrbljenost ne samo v zvezi s pravicami delavcev, temveč tudi zaradi pomanjkanja resničnega civilnega in socialnega dialoga v Koreji. Množični protesti v Seulu konec leta 2016 in na začetku leta 2017 so to samo še potrdili. |
3.3 |
Izvolitev predsednika Moona Jae-ina (7) se doživlja kot začetek novega obdobja za korejske delavce, kmete, potrošnike in delodajalce, številne organizacije civilne družbe pa so pozdravile zaveze novoizvoljenega predsednika glede krepitve socialne pravičnosti, zlasti kar zadeva pravice delavcev, dostojno plačilo in varnost zaposlitve, pa tudi njegovo namero, da preuči primer zaprtih vodij sindikatov (8). |
4. Mehanizem civilne družbe za spremljanje v poglavju o trgovini in trajnostnem razvoju sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo
4.1 |
V novo generacijo sporazumov o prosti trgovini so vključene določbe v zvezi z mehanizmom za posvetovanje s civilno družbo. V primeru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo gre za dve notranji svetovalni skupini, eno na strani EU in eno na strani Koreje, ki nadzorujeta izvajanje sporazuma in pogodbenicama pripravljata priporočila (9). |
4.2 |
Poleg svetovalne skupine, ki jo vzpostavi vsaka pogodbenica, sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo določa tudi, da se enkrat letno organizira forum civilne družbe (10), v okviru katerega se na skupnih sejah sestaneta obe notranji svetovalni skupini, ki lahko skupaj pripravita mnenja in priporočila. |
4.3 |
EESO močno pozdravlja dejstvo, da to ustvarja dodano vrednost v primerjavi z drugimi sporazumi o prosti trgovini. Te skupne seje so izrecno navedene v samem sporazumu, vendar žal še niso del običajne prakse. |
4.4 |
Sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo iz leta 2010 je prvi sporazum o prosti trgovini, ki ga je sklenila EU, ki vključuje posebno poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju, pa tudi mehanizem civilne družbe za spremljanje. To je rezultat sporočila Komisije Globalna Evropa (11), ki je bilo objavljeno oktobra 2006 in v katerem je zapisano: „Medtem ko uresničujemo socialno pravičnost in kohezijo doma, si moramo tudi prizadevati, da svoje vrednote, vključno s socialnimi in okoljskimi standardi ter kulturno raznolikostjo, uveljavimo v svetu“ (12). |
4.5 |
V odziv na to sporočilo je EESO pozval, naj se v vsak prihodnji sporazum o prosti trgovini vključi poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju, civilni družbi pa nameni aktivna vloga spremljanja (13). |
4.6 |
Od sporazuma s Korejo naprej je EU sklenila sedem trgovinskih sporazumov, v katerih je posebno poglavje namenjeno trgovini in trajnostnemu razvoju, v postopku ratifikacije pa jih še več, med drugim gre za sporazume s Kanado, Vietnamom, Singapurjem in Japonsko. EESO se je medtem zavzel tudi za to, da se tudi poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju vključi v samostojne sporazume o naložbah (14). EESO meni, da je ustanovitev teh mehanizmov dober primer vrednot EU v praksi, nastopil pa je čas za celotni pregled (15) dosedanjih izkušenj. |
4.7 |
Ti mehanizmi spremljanja so bili pogosto prva priložnost za neposredni stik lokalne civilne družbe z EU, s čimer se je njihova vloga pogosto tako okrepila, da si tega ni bilo mogoče niti predstavljati. Kljub temu so v večini primerov, tudi v primeru Koreje, velike družbene in kulturne razlike, zato je treba vložiti čas in trud za prilagoditev in uskladitev ter izgradnjo in ohranitev medsebojnega zaupanja. Zato bi lahko ti mehanizmi potrebovali precej časa, preden bodo v celoti zaživeli in postali učinkoviti, v več primerih pa bodo potrebni posebni ukrepi za krepitev zmogljivosti. |
4.8 |
EESO izraža zadovoljstvo nad tem, da je imel pomembno vlogo pri vzpostavitvi teh mehanizmov in da je bil v to močno vključen, tako na ravni članic kot prek svojega sekretariata. Navsezadnje ima ključno vlogo pri tem vidiku mednarodnih odnosov EU. |
4.9 |
V razpravah v okviru notranje svetovalne skupine EU ob koncu prvega mandata leta 2015 se je izkazalo, da je ta mehanizem omogočil dodatno možnost za dialog in sodelovanje s partnerji civilne družbe pri zadevah, povezanih s trgovinskimi odnosi in trajnostnim razvojem. Prav tako je prispeval k dialogu z Evropsko komisijo in predstavniki vlad partnerskih držav, hkrati pa niso bile izključene ali omejene izmenjave prek drugih obstoječih kanalov. Kljub vsemu pa bo treba še preveriti zmožnost mehanizma glede doseganja konkretnih rezultatov. |
4.10 |
EESO ponovno poudarja, da je bil za popolno operativnost mehanizma potreben določen čas in trud. Delo je bilo na začetku osredotočeno na ustanovitev notranje svetovalne skupine in foruma civilne družbe, za kar je bilo treba vzpostaviti institucionalne strukture in ustvariti zmogljivosti. Šele nato so se lahko člani notranje svetovalne skupine z obeh strani dogovorili glede mandata mehanizma, reprezentativnosti organizacij civilne družbe, članstva v teh skupinah, odnosov z medvladnim organom (tj. udeležbe predsednikov teh skupin na sejah Odbora za trgovino in trajnostni razvoj), odprtih vprašanj itd. |
4.11 |
Dialog se je razvijal postopoma, glede na vprašanja, ki so se porajala, s tem pa so bili dodani novi vidiki, kot je udeležba predstavnika MOD v razpravah o delovnih standardih. Organizirani so bili skupni projekti v zvezi z vprašanji v skupnem interesu (npr. projekt Evropske komisije o podnebnih spremembah in sistemu za trgovanje z emisijami s Korejo ter projekt o Konvenciji MOD št. 111) in spremljevalni dogodki, kot so delavnice, da bi se izmenjale informacije in najboljše prakse, česar so se lahko udeležili tudi predstavniki drugih ustreznih organizacij in institucij, ki niso del notranjih svetovalnih skupin in civilne družbe. Na zahtevo korejske strani je bila februarja 2017 organizirana delavnica, ki je bila posvečena nacionalnim akcijskim načrtom glede družbene odgovornosti podjetij, podjetništvu in človekovim pravicam ter nacionalnim kontaktnim točkam, vzpostavljenim v skladu s smernicami OECD za večnacionalna podjetja. |
4.12 |
Notranja svetovalna skupina EU sodeluje in vodi dialog z Evropskim parlamentom, pa tudi z drugimi institucijami EU, zlasti Komisijo in Evropsko službo za zunanje delovanje, ki notranjo svetovalno skupino EU redno seznanjata o izvajanju poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju iz sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo. |
4.13 |
Odnosi z delegacijo EU v Seulu so se nadaljevali in izkazalo se je, da mora imeti delegacija zmožnosti in strokovno znanje za spremljanje zadev, povezanih s trgovino in trajnostnim razvojem. EESO zato močno priporoča vzpostavitev posebnega delovnega mesta v delegaciji za obravnavo vprašanj v zvezi s trgovino in trajnostnim razvojem. |
4.14 |
Kar zadeva rezultate, je po mnenju EESO še vedno treba preverjati, da pogodbenici resno upoštevata priporočila mehanizma civilne družbe. Ravno tako sta nujno potrebna razprava in skupno razumevanje okoliščin, ki bi lahko sprožile posvetovanja na vladni ravni, določena v členu 13.14.1 sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo (16). |
4.15 |
V skladu s pogoji tega sporazuma o prosti trgovini notranjo svetovalno skupino sestavljajo neodvisne predstavniške organizacije z uravnoteženo sestavo interesnih skupin, ki zastopajo vse tri razsežnosti trajnostnega razvoja. |
4.16 |
Med člani na strani EU morajo biti krovne organizacije EU, pa tudi organizacije s posebnimi interesi ali izkušnjami na področju trgovine, naložb ali sodelovanja med EU in določeno tretjo stranjo ter organizacije, ki imajo v zadevni partnerski državi partnerske organizacije, podružnice ali predstavništva. Bolje bi bilo treba izkoristiti tudi strokovno znanje in informacije sodelujočih organizacij na strani EU ter njihovih članskih organizacij. |
4.17 |
EESO močno priporoča, da bi morale imeti notranje svetovalne skupine možnost razpravljati o zadevah, ki se nanašajo na civilno družbo ali trajnostni razvoj (tj. gospodarski razvoj, družbeni razvoj, varstvo okolja, sanitarne in fitosanitarne zahteve, vprašanja, povezana z MSP), vključno z večjimi posledicami izvajanja sporazuma. |
4.18 |
EESO meni, da bi morala Komisija zaradi vse večjega števila trgovinskih sporazumov EU, ki stopajo v veljavo, in posledičnega povečanja števila mehanizmov civilne družbe za spremljanje nujno zagotoviti sredstva, potrebna za učinkovito delovanje teh mehanizmov. V primeru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo bi to moralo vključevati sredstva za upravičene dejavnosti, vključno z analizami in delavnicami, ki spremljajo skupna letna srečanja s predstavniki korejske notranje svetovalne skupine. |
4.19 |
EESO prav tako poziva, naj uveljavljena praksa vzporednega srečanja foruma civilne družbe z vsakoletnim srečanjem Odbora za trgovino in trajnostni razvoj postane stalnica, ki bi jo sprejele vse strani. To vključuje sodelovanje predsednikov obeh notranjih svetovalnih skupin na sejah Odbora za trgovino in trajnostni razvoj med EU in Korejo. |
4.20 |
EESO pozdravlja, da je GD za trgovino podprl notranjo svetovalno skupino EU pri njenem vztrajanju glede vzpostavitve uravnoteženega članstva korejske notranje svetovalne skupine v skladu z določbami tega sporazuma. Na podlagi tega se je članstvo v korejski notranji svetovalni skupini leta 2014 spremenilo, s čimer je zastopanost navedenih treh podskupin postala bolj uravnotežena, še vedno pa se korejska notranja svetovalna skupina sooča s pomanjkljivim strokovnim znanjem s področja podjetništva in slabo zastopanostjo podjetnikov. |
4.21 |
Poleg tega EESO meni, da je treba o delu notranje svetovalne skupine bolj učinkovito obveščati ne le druge organizacije civilne družbe, temveč tudi druge institucije EU (zlasti Evropski parlament), že zato, da se doseže večje zanimanje za delo notranje svetovalne skupine EU in v prihodnje večjo vključenost drugih organizacij. |
5. Priložnosti in izzivi za podjetja v okviru sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo
5.1 |
Iz raziskave o poslovnem optimizmu, ki jo je leta 2016 opravila Evropska gospodarska zbornica v Koreji, je razvidno, da je Koreja za evropska podjetja pomemben trg in bo to tudi ostala. Industrija pričakuje, da bo revizija pravil in predpisov privedla do večje svobode delovanja in zmanjšala kompleksnost poslovanja v Koreji. Diskrecijsko izvrševanje predpisov in nepredvidljivo zakonodajno okolje sta glavna problema, ki ovirata primerno poslovanje v Koreji (17). |
5.2 |
Evropska podjetniška združenja (18) menijo, da bi stopnjo uporabe tarifnih preferencialov lahko povečali z ozaveščanjem podjetij (zlasti MSP) o možnostih, ki jih prinaša sporazum o prosti trgovini, ter z:
|
5.3 |
Mala in srednje velika podjetja v EU (zlasti tista, ki niso vključena v globalne vrednostne verige) pozivajo k ponovnemu razmisleku o trgovinski statistiki, saj sedanji podatki ne zagotavljajo jasne slike o posrednem izvozu in ne pomagajo pri iskanju novih poslovnih priložnosti in oceni razvoja trgovine v različnih sektorjih. Njihov predlog je trgovinska statistika na osnovi dodane vrednosti namesto bruto prometa. |
5.4 |
Zaščita pravic intelektualne lastnine in boj proti ponarejenim proizvodom sta ravno tako ključni vprašanji za EU in Korejo, zlasti na področju ustvarjalnih in kulturnih sektorjev, tj. kinematografije, mode, video iger, pametnega tekstila, glasbe itd. Nekatere evropske in svetovne organizacije so poročale o težavah v Koreji v zvezi z učinkovito zaščito in izkoriščanjem pravic intelektualne lastnine. Konkretno so se poročila nanašala na pomanjkljivosti pri zagotavljanju pravic intelektualne lastnine podjetij na področju mode in luksuznih izdelkov ter vseh pravic glasbenih producentov, izvajalcev in avtorjev glede javnega izvajanja (19). |
5.5 |
Protokol Unesco-a iz leta 2005 je vključen v ta sporazum o prosti trgovini, kar naj bi bilo zadostno jamstvo za izkoriščanje kulturne raznolikosti z resnično zaščito avtorskih pravic in s spodbujanjem uravnotežene trgovine s proizvodi in storitvami iz kulturnih in ustvarjalnih sektorjev iz EU in Koreje. Nekatera evropska podjetja menijo, da bi bilo treba izboljšati sodelovanje in dialog na tem področju, da bi preprečili enostranske protekcionistične ukrepe zaradi čedalje močnejše svetovne konkurence za spodbujanje lastne vsebine (zlasti v medijih in na kinematografskem področju). |
5.6 |
Evropski kmetijski proizvodi in ostala živila so na dobrem glasu pri korejskih potrošnikih, zato EU na korejski trg izvozi veliko kmetijskih proizvodov in ostalih živil. Evropska komisija v določeni meri promovira proizvode EU v Koreji, mogoče pa bi bilo storiti še veliko več, da bi čim bolj izkoristili potencial tega privilegiranega trgovinskega odnosa. |
5.7 |
Izvoz kmetijsko-živilskih proizvodov iz EU v Korejo je v zadnjih letih hitro narasel in v letu 2016 dosegel vrednost 2,6 milijarde EUR. Koreja je trinajsta najpomembnejša trgovinska partnerica EU na področju kmetijsko-živilskih proizvodov (20). Sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo je odpravil dajatve na skoraj vse kmetijske proizvode EU. Za nekatere proizvode so bile uvedene tarifne kvote. Medsebojno priznavanje nekaterih geografskih označb je ravno tako pomembno za spodbujanje izvoza kmetijsko-živilskih proizvodov med EU in Korejo. |
5.8 |
Zaradi problemov, ki jih ima kmetijstvo v EU po ruskem embargu, in omejitve uvoza korejskih proizvodov, ki jo je Kitajska uvedla kot sankcijo zoper obrambni sistem THAAD, potrebujeta tako EU kot Koreja dostop do novih trgov in s tega vidika se je ta sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo že izkazal za vzajemno koristnega. |
6. Učinek sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo na delovne standarde in odnose med delodajalci in delojemalci ter na splošno na kakovost socialnega in civilnega dialoga
6.1 |
Poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju potrjuje zaveze pogodbenic v zvezi s konvencijami MOD, določa spremljanje civilne družbe in posvetovalni mehanizem za nadzor izvajanja sporazuma o prosti trgovini in oblikovanje priporočil. Države članice EU so ratificirale vseh osem temeljnih konvencij MOD. Koreja je ratificirala štiri od osmih temeljnih konvencij. Na svetu je le malo držav, ki niso ratificirale teh konvencij MOD (21). |
6.2 |
V Koreji je več prostih ekonomskih con (22) in prostotrgovinskih con (23). Poleg drugih spodbud te cone nudijo nekaj izjem od nacionalne delovne in okoljske zakonodaje. Na primer, podjetja, ki zaposlujejo več kot 300 delavcev, so oproščena obveznega zaposlovanja invalidov, kar bi pomenilo vsaj 2 % njihove delovne sile, ali plačanega dopusta, običajno imenovanega „tedenski počitek“. |
6.3 |
EESO meni, da te izjeme tako s svojim značajem kot namero kršijo člen 13.7 sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo, ki določa: „Pogodbenica ne zmanjša ali omeji varstva okolja in zaščite dela, ki sta določena v njenih zakonih, kar bi spodbudilo trgovino ali naložbe, tako da opusti svoje zakone, predpise ali standarde ali kako drugače od njih odstopa ali predlaga, da jih bo opustila ali kako drugače odstopila od njih, na način, ki vpliva na trgovino ali naložbe med pogodbenicama.“ |
6.4 |
Notranja svetovalna skupina EU in forum civilne družbe sta v obdobju 2012–2017 pogosto opozorila na ta vprašanja in večkrat pozvala k pospešitvi ratifikacije temeljnih konvencij MOD. Na pobudo notranje svetovalne skupine EU je forum civilne družbe EU-Koreja želel spremljati izvajanje določbe člena 13.4.3, da si bosta pogodbenici še naprej stalno prizadevali za ratifikacijo temeljnih in „najnovejših“ konvencij MOD. Evropska komisija je na to vprašanje opozorila korejsko vlado. |
6.5 |
Junija 2015 je korejska vlada v zvezi z neratificiranimi temeljnimi konvencijami odgovorila, da „nekatere njihove določbe niso v skladu s trenutno veljavnimi korejskimi zakoni in okoliščinami, zaradi česar je težko ustvariti pogoje, da bi jih Koreja ratificirala“. Odgovor korejske vlade se nadaljuje: „Glede na to, da nacionalna zakonodaja in sistemi, zlasti delovno pravo, odražajo posebne družbene in gospodarske značilnosti države in da morajo temeljiti na tristranskih sporazumih, ni enostavno na hitro spremeniti domačih zakonov in sistemov.“ To ni v skladu z določbami člena 13.4.3 in na splošno s poglavjem o trgovini in trajnostnem razvoju. |
6.6 |
Forum civilne družbe je v izjavi z dne 15. septembra 2015 izrazil razočaranje zaradi pomanjkanja napredka in konkretnih ukrepov, zlasti glede ratifikacije in učinkovitega izvajanja temeljnih konvencij MOD, in pozval pogodbenici, naj obnovita prizadevanja v tej smeri. |
6.7 |
EESO poziva Evropsko komisijo, naj začne z uradnim posvetovanjem s korejsko vlado, na kar sta opozorila notranja svetovalna skupina EU v dopisih evropskemu komisarju za trgovino (Karlu De Guchtu januarja 2014 in Cecilii Malmström decembra 2016) in Evropski parlament v resoluciji z dne 18. maja 2017 (24). Posvetovanje bi bilo na začetku osredotočeno na to, da Koreja ni ratificirala vseh konvencij MOD, in na vprašanja v zvezi z njenimi kršitvami določb v zvezi z delom, vključenih v poglavje o trgovini in trajnostnem razvoju sporazuma o prosti trgovini. |
6.8 |
V prihodnosti bo treba okrepiti sodelovanje med korejsko vlado in socialnimi partnerji, na primer prek več tematskih projektov, ki se financirajo in izvajajo skupaj z Evropsko komisijo, EESO in MOD. Predstavniki socialnih partnerjev in drugih organizacij civilne družbe v Koreji in EU, ki sodelujejo v obeh notranjih svetovalnih skupinah, morajo biti neposredno vključeni v izvajanje teh projektov. |
7. Varstvo okolja in spodbujanje trajnostnega razvoja
7.1 |
Sporazum o prosti trgovini potrjuje zaveze držav članic EU k večstranskim okoljskim sporazumom, katerih podpisnice so, kot so Okvirna konvencija Združenih narodov o podnebnih spremembah in pripadajoči Pariški sporazum, Konvencija o biološki raznovrstnosti in Konvencija o mednarodni trgovini z ogroženimi prostoživečimi živalskimi in rastlinskimi vrstami (CITES). |
7.2 |
Od leta 2015 ima Koreja lasten nacionalni sistem trgovanja z emisijami (KETS), ki je prvi te vrste v vzhodni Aziji. KETS zajema približno 525 največjih korejskih proizvajalcev emisij, ki ustvarjajo približno 68 % emisij toplogrednih plinov v Koreji. Zajema šest neposrednih emisij plinov iz Kjotskega protokola, pa tudi posredne emisije iz porabe električne energije. Koreja namerava do leta 2030 svoje emisije toplogrednih plinov zmanjšati za 37 % v primerjavi z nespremenjenim ravnanjem (načrtovani, nacionalno določeni prispevek k UNFCCC). To pomeni zmanjšanje za 22 % v primerjavi z ravnmi emisij iz leta 2012 (25). EU je 8. julija 2016 začela 3,5 milijona EUR vreden projekt sodelovanja s Korejo, da bi podprla izvajanje KETS. Projekt bo trajal do januarja 2019, financira se iz instrumenta partnerstva EU za zunanje odnose in s stvarnim prispevkom korejske vlade, vodila pa ga bosta skupaj EU in korejsko ministrstvo za strategije in finance (26). |
7.3 |
Nekdanji predsednik Lee Myung Baek je uvedel pobudo, imenovano „zelena rast“. 27. in 28. oktobra 2015 je potekal 19. forum o ekološki inovativnosti v Seulu v okviru sodelovanja EU in Koreje o okoljskih vprašanjih. Od leta 2006 evropski forum o ekoloških inovacijah združuje strokovnjake s področja znanosti in tehnike, iz politike, financ, nevladnih organizacij ter akademskih in podjetniških krogov. Forum je preučil nove poslovne priložnosti na področju ekoloških inovacij in se seznanil z najnovejšimi trendi na področju krožnega gospodarstva, zlasti inovativnih materialov in proizvodov (27). |
7.4 |
V okviru mehanizmov za posvetovanje, vzpostavljenih na podlagi sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo, so predstavniki civilne družbe iz EU in Koreje izrazili željo, naj se pozornost usmeri na vprašanja v zvezi z izvajanjem ciljev trajnostnega razvoja in Pariškega sporazuma. Po mnenju EESO so notranje svetovalne skupine in forum civilne družbe učinkovit in reprezentativen instrument, ki lahko evropskim institucijam pomaga pri njihovih ukrepih za okrepitev mednarodnega sodelovanja na področju trajnostnega razvoja, varstva okolja in podnebnih sprememb. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Sporazum o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter Republiko Korejo na drugi strani, UL L 127, 14.5.2011, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=OJ:L:2011:127:FULL&from=SL.
(2) Notranje svetovalne skupine za trajnostni razvoj (okolje in delo) so ustanovljene v skladu s členom 13.12, njihova naloga pa je svetovanje o izvajanju poglavja o trgovini in trajnostnem razvoju.
(3) Vir: Evropska komisija.
(4) Ocena izvajanja Sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in njenimi državami članicami ter Republiko Korejo – vmesno tehnično poročilo – http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2017/june/tradoc_155673.pdf.
(5) Delavnici zainteresiranih strani v okviru projekta v zvezi z izvajanjem Konvencije MOD št. 111 v EU in Koreji, ki sta bili 30. novembra 2016 v Seulu in 23. marca 2017 v Bruslju, ter seminar MOD z naslovom Ocena določb s področja dela v trgovinskih sporazumih: zasnova, izvajanje in vključenost zainteresiranih strani, ki je bil 6. decembra 2016 v Bruslju.
(6) http://www.tradingeconomics.com/south-korea/gdp.
(7) Novi predsednik Republike Koreje je bil izvoljen maja 2017 na mesto dotedanje predsednice Park-Geun-hye, ki je bila decembra 2016 obtožena podkupovanja in zlorabe pooblastil.
(8) https://www.ituc-csi.org/korea-president-moon-and-a-new-era?lang=en
(9) Sporazum o prosti trgovini med EU in Korejo, člen 13.12.
(10) Prav tam, člen 13.13.
(11) COM(2006) 567 final.
(12) Prav tam, točka 3.1.iii.
(13) UL C 211, 19.8.2008, str. 82.
(14) UL C 268, 14.8.2015, str. 19.
(15) UL C 264, 20.7.2016, str. 123.
(16) „Pogodbenica lahko s predložitvijo pisne zahteve kontaktni točki druge pogodbenice zahteva posvetovanja z drugo pogodbenico v zvezi s katerokoli zadevo v vzajemnem interesu, ki izhaja iz tega poglavja, vključno s sporočili nacionalnih svetovalnih skupin iz člena 13.12.“
(17) European Business in Korea: Business Confidence Survey 2016 (Evropska podjetja v Koreji: raziskava zaupanja podjetij 2016), European Chamber; https://ecck.eu/wp-content/uploads/2017/01/Business-Confidence-Survey-2016.pdf
(18) Business Europe position on the EU-Korea FTA (Stališče Business Europe glede sporazuma o prosti trgovini med EU in Korejo): https://www.businesseurope.eu/sites/buseur/files/media/imported/2007-01113-EN.pdf
(19) Komentarji IFPI glede delne spremembe zakona o avtorskih pravicah v Južni Koreji: https://opennet.or.kr/wp-content/uploads/2013/04/IFPI-Comments-on-Partial-Amendment-of-Copyright-Act-in-South-Korea-March-20131.pdf
(20) https://ec.europa.eu/agriculture/sites/agriculture/files/trade-analysis/statistics/outside-eu/countries/agrifood-south-korea_en.pdf
(21) Temeljne konvencije MOD, ki jih Koreja še ni ratificirala: Konvencija št. 29 o prisilnem delu iz leta 1930, Konvencija št. 87 o sindikalni svobodi in varstvu sindikalnih pravic iz leta 1948, Konvencija št. 98 o pravici organiziranja in kolektivnega dogovarjanja iz leta 1949 in Konvencija št. 105 o odpravi prisilnega dela iz leta 1957.
(22) http://www.fez.go.kr/global/en/index.do
(23) http://english.motie.go.kr/en/tp/alltopiccs/bbs/bbsView.do?bbs_cd_n=3&bbs_seq_n=12
(24) Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2017 o izvajanju prostotrgovinskega sporazuma med Evropsko unijo in Republiko Korejo (2015/2059(INI)) (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P8-TA-2017-0225+0+DOC+XML+V0//SL)
(25) Mednarodno partnerstvo za zmanjšanje emisij ogljika, 9. januar 2017, Korejski sistem trgovanja z emisijami.
(26) http://ec.europa.eu/clima/news/articles/news_2016070801_en
(27) http://ec.europa.eu/environment/archives/ecoinnovation2015/2nd_forum/index_en.html
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/209 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Izmenjava in varstvo osebnih podatkov v globaliziranem svetu
(COM(2017) 7 final)
(2018/C 081/29)
Poročevalec: |
Cristian PÎRVULESCU |
Zaprosilo |
Evropska komisija, 31. 5. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
|
|
Sklep plenarne skupščine |
8. 5. 2017 |
|
|
Pristojnost |
strokovna skupina za zunanje odnose |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
28. 9. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
175/1/3 |
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
EU ima na podlagi svojih temeljnih vrednot in ustanovnih dokumentov odgovornost, da postane globalna akterka pri spodbujanju spoštovanja temeljnih pravic ter ustreznega varstva zasebnosti in osebnih podatkov. EESO v zvezi s tem spodbuja Evropsko komisijo, naj bo pri zagovarjanju najvišjega standarda varstva osebnih podatkov proaktivna na dvostranski in večstranski ravni. |
1.2 |
Po mnenju EESO so štiri ključna merila, ki jih mora Komisija upoštevati pri oceni držav, s katerimi bi bilo treba voditi dialog o ustreznosti, dobro uravnotežena in smiselna. Vendar je treba ta merila obravnavati ob upoštevanju resnične zaveze vlad, parlamentov in sodišč v teh državah, da bi dosegli enakovredno in funkcionalno raven varstva osebnih podatkov. |
1.3 |
EESO poziva k večji preglednosti in sodelovanju v postopku odobritve sklepov o ustreznosti. Predstavnike poslovnega sektorja, zlasti MSP, ter skupine za varstvo potrošnikov, državljanske skupine in druge organizacije civilne družbe je treba vključiti ter se posvetovati z njimi. EESO je pripravljen pomagati pri izvedbi posvetovanja. |
1.4 |
EESO pozdravlja dialog, ki ga je Komisija začela z glavnimi trgovinskimi partnerji v vzhodni in jugovzhodni Aziji, med njimi z Japonsko in s Korejo ter morda tudi z Indijo, ter z državami v Latinski Ameriki in državami, vključenimi v evropsko sosedsko politiko, ki so izrazile interes za pridobitev „ugotovitve o ustreznosti“. |
1.5 |
EESO upa, da bodo Komisija, Svet, nacionalne vlade in parlamenti držav članic ter vlada in kongres ZDA pozdravili predloge, predstavljene v resoluciji Evropskega parlamenta z dne 6. aprila 2017 o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA. Evropski parlament v resoluciji izraža resne pomisleke, zlasti v zvezi s tem, da sporazum in sedanji zakonodajni okvir ZDA v praksi ne varujeta pravic državljanov EU. |
1.6 |
Glede na hiter tehnološki napredek in nenehno širjenje infrastrukture IKT obstaja potreba po natančnem vladnem nadzoru in spremljanju. Čeprav se sklepi o ustreznosti ocenjujejo vsaka štiri leta (glej člen 45(3) Splošne uredbe o varstvu podatkov), EESO priporoča stalne stike med Komisijo, organi za varstvo podatkov in vladnimi organi tretjih držav, da bi opredelili nove izzive v zelo dinamičnem tehnološkem in gospodarskem okolju. |
1.7 |
EESO meni, da bi moralo biti spodbujanje standardov varstva podatkov prek večstranskih instrumentov prednostna naloga Evropske komisije in da bi bilo treba to zavezanost podpreti s sredstvi, da bi bilo resnično zaščito človekovih pravic mogoče doseči apriorno, aposteriorno pa učinkovito pravno sredstvo za kršitve. |
1.8 |
Odbor poudarja, da Komisija v sporočilu ne razlikuje med različnimi vrstami in uporabami osebnih podatkov, razen na področju kazenskih zadev. |
1.9 |
Konvencija Sveta Evrope št. 108 iz leta 1981 z dodatnim protokolom iz leta 1999 je edini zavezujoči večstranski instrument na področju varstva podatkov. Treba bi ga bilo dodatno razviti in k pristopu spodbuditi več tretjih držav. |
1.10 |
Večstranska prizadevanja v okviru Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), skupine G20 in Skupine za azijsko-pacifiško gospodarsko sodelovanje (APEC) bi bilo treba dodatno razviti, da bi dosegli resnično globalen večstranski sistem varstva podatkov. Sodelovanje s posebnim poročevalcem ZN za pravico do zasebnosti bi moralo biti trdno in delujoče. |
1.11 |
V zvezi z izmenjavo osebnih podatkov v okviru preprečevanja, preiskovanja in preganjanja kaznivih dejanj EESO močno zagovarja sprejetje zanesljivih zaščitnih ukrepov za varstvo podatkov, naklonjen pa je tudi uvedbi ugotovitev o ustreznosti na področju kazenskega pregona. Varstvo podatkov ter preprečevanje, preiskovanje in preganjanje kaznivih dejanj, vključno s kibernetsko kriminaliteto in terorizmom, morajo biti tesno povezani. |
1.12 |
EESO opozarja na pomen varstva osebnih in zdravstvenih podatkov ter podatkov o rehabilitaciji invalidnih oseb, kot je določeno v 22. členu Konvencije ZN o pravicah invalidov. |
2. Ozadje/uvod
2.1 |
Varstvo osebnih podatkov je del skupnega ustavnega ustroja Evrope in je zapisano v členu 8 Listine EU o temeljnih pravicah. V zakonodaji EU je osrednjega pomena že več kot 20 let, od direktive o varstvu podatkov iz leta 1995 (direktiva iz leta 1995) pa vse do sprejetja splošne uredbe o varstvu podatkov in policijske direktive leta 2016. |
2.2 |
Z reformo zakonodaje s področja varstva podatkov v EU, sprejeto aprila 2016, je bil vzpostavljen sistem, ki zagotavlja visoko raven varstva tako znotraj EU kot pri mednarodni izmenjavi osebnih podatkov za poslovne namene in namene kazenskega pregona. Nova pravila bodo začela veljati maja 2018. |
2.3 |
Komisija je dokončala pripravo pravil EU o varstvu podatkov, zdaj pa pripravlja strategijo za spodbujanje mednarodnih standardov na tem področju. V sporočilu so predstavljeni različna orodja za mednarodno izmenjavo osebnih podatkov, ki temeljijo na izboljšanih pravilih o varstvu podatkov, ter strategija za prihodnje sodelovanje z izbranimi tretjimi državami, da bi sprejeli sklepe o ustreznosti in promovirali standarde varstva podatkov prek večstranskih instrumentov. |
2.4 |
Splošna uredba o varstvu podatkov iz leta 2016 zagotavlja nabor mehanizmov za prenos osebnih podatkov iz EU v tretje države, kot so sklepi o ustreznosti, standardna pogodbena določila, zavezujoča poslovna pravila, mehanizmi potrjevanja in kodeksi ravnanja. Glavni namen teh mehanizmov je zagotoviti, da so osebni podatki Evropejcev, ki so preneseni v tujino, zavarovani tudi tam. Struktura mednarodnih prenosov osebnih podatkov je podobna strukturi iz direktive o varstvu podatkov iz leta 1995, vendar reforma poenostavlja in razširja njihovo uporabo ter uvaja nova orodja za mednarodne prenose (npr. kodeksi ravnanja in mehanizmi potrjevanja). |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
EESO pozdravlja prizadevanja EU, da bi zavarovala osebne podatke svojih državljanov ter hkrati ostala odprta in del vse bolj medsebojno povezanega sveta. |
3.2 |
EU ima na podlagi svojih temeljnih vrednot in ustanovnih dokumentov odgovornost, da deluje na svetovni ravni pri spodbujanju spoštovanja temeljnih pravic ter visoke ravni varstva zasebnosti in osebnih podatkov. EESO v zvezi s tem spodbuja Evropsko komisijo, naj bo pri zagovarjanju najvišjega standarda varstva osebnih podatkov za svoje državljane in državljane tretjih držav proaktivna na dvostranski in večstranski ravni. |
3.3 |
EU bi morala podpreti agendo za globalno varstvo osebnih podatkov in njena temeljna načela. Varstvo podatkov je temeljna pravica, ki se ščiti s sprejetjem krovne zakonodaje na tem področju, uvedbo izvršljivih pravic posameznikov do zasebnosti in vzpostavitvijo neodvisnih nadzornih organov. |
3.4 |
Najvišje možno varstvo osebnih podatkov ni le pravna odgovornost, ampak tudi izredna priložnost. Digitalno gospodarstvo, mednarodni tokovi blaga in storitev ter e-uprava imajo koristi od zaupanja, ki ga imajo državljani v vzpostavljene institucionalne in regulativne zaščitne ukrepe. Varstvo podatkov in pravična mednarodna trgovina sta bistvena za državljane ter ne bi smela biti obravnavana kot nasprotujoči si vrednoti. |
3.5 |
EESO še naprej podpira splošno usmeritev politike EU za varstvo podatkov, kot je to storil že v prejšnjih mnenjih, hkrati pa vztraja, da so potrebne višje ravni varstva. V svojem mnenju SOC/455 o splošni uredbi o varstvu podatkov je navedel natančne primere za več členov v zvezi z boljšo opredelitvijo pravic, krepitvijo varstva državljanov na splošno in še posebej delavcev, naravo privolitve, zakonitostjo obdelave ter zlasti dolžnostmi uradnih oseb za varstvo podatkov in obdelavo podatkov na področju zaposlovanja (1). |
3.6 |
EESO je poleg tega izpostavil pravice oseb, fizičnih ali pravnih, da privolijo v obdelavo svojih podatkov. V mnenju TEN/631 o varstvu osebnih podatkov navaja, da „morajo biti uporabniki obveščeni, usposobljeni in vedno previdni, saj bo lahko ponudnik po njihovi privolitvi naprej obdeloval vsebine in metapodatke, da bi pridobil čim več dejanj in koristi. […] Izobraževanje uporabnikov o pošteni uporabi njihovih pravic bi moralo poleg anonimizacije in šifriranja spadati med prednostne naloge, povezane s to uredbo [uredbo o spoštovanju zasebnega življenja in varstvu osebnih podatkov na področju elektronskih komunikacij]“ (2). |
3.7 |
EESO podpira oblikovanje enotnega vseevropskega sklopa pravil, ki se bodo začela uporabljati maja 2018 in bodo nadomestila 28 veljavnih nacionalnih zakonodaj. Novooblikovani mehanizem po načelu „vse na enem mestu“ bo zagotavljal, da bo en sam organ za varstvo podatkov odgovoren za nadzor nad čezmejnimi postopki obdelave podatkov, ki jih bo izvedlo neko podjetje v EU. Zagotovljena bo skladna razlaga novih pravil. Zlasti v čezmejnih primerih, v katere je vključenih več nacionalnih organov za varstvo podatkov, bo sprejet enoten sklep, da se bodo tako za skupne težave zagotovile skupne rešitve. EESO upa, da novi postopki ne bodo le zagotavljali skladne razlage, ampak tudi najvišjo možno raven varstva podatkov. |
3.8 |
Ugotavlja, da Digitalna Evropa, organizacija, ki predstavlja sektor digitalne tehnologije v Evropi, pozdravlja sporočilo in ključne predloge v njem (3). Vse večje prodiranje računalništva v oblaku predstavlja nove in zapletene izzive, ki se bodo zaradi naglih tehnoloških sprememb verjetno nadalje razvijali. Zakonodaja mora biti prilagodljiva, da bi jo lahko uskladili s tehnološkim in tržnim razvojem. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 |
Sklepi o ustreznosti, ki jih sprejema Komisija, so trenutno ustrezen instrument za zagotavljanje varstva podatkov za državljane EU v zvezi z drugimi državami in subjekti, tako vladnimi kot zasebnimi. So tudi koristen instrument za spodbujanje držav, ki niso članice EU, da poskušajo doseči podobno raven zaščite za svoje državljane, in bi morali biti prednostno orodje pri varovanju izmenjave osebnih podatkov. |
4.2 |
Po mnenju EESO so štiri ključna merila (4), ki jih mora Komisija upoštevati pri oceni držav, s katerimi bi bilo treba voditi dialog o ustreznosti, dobro uravnotežena in smiselna. Vendar je ta merila pomembno obravnavati ob upoštevanju resnične zaveze vlad, parlamentov in sodišč v teh državah, da bi dosegli enakovredno in funkcionalno raven varstva osebnih podatkov. |
4.3 |
EESO poziva k večji preglednosti in sodelovanju v postopku odobritve sklepov o ustreznosti. Vanj je treba vključiti predstavnike poslovnega sektorja, zlasti MSP, ter skupine za varstvo potrošnikov in organizacije civilne družbe ter se posvetovati z njimi. EESO je pri izvajanju posvetovanja pripravljen pomagati. |
4.4 |
EESO pozdravlja dialog, ki ga je Komisija začela z glavnimi trgovinskimi partnerji v vzhodni in jugovzhodni Aziji, vključno z Japonsko in Korejo ter morda tudi Indijo, z državami v Latinski Ameriki in državami, vključenimi v evropsko sosedsko politiko, ki so izrazile interes za pridobitev „ugotovitve o ustreznosti“. |
4.5 |
EESO meni, da je status delne ustreznosti za nekatere države, v okviru katerega bi bili vključeni le nekateri sektorji in ozemlja, problematičen, ker ne zagotavlja ustreznih in skladnih ustavnih, postopkovnih in institucionalnih jamstev, da so osebni podatki zavarovani. Delna ustreznost bi bila lahko koristna vmesna stopnja, na kateri bi EU in zadevne države dosegle skupno stališče in usklajevale prizadevanja. Dolgoročni cilj je doseči stabilnejši in bolj celovit sporazum na podlagi obstoječih okvirov v vseh zadevnih državah (5). |
4.6 |
EESO pozdravlja prizadevanja, da bi z Združenimi državami Amerike vzpostavili zanesljiv in funkcionalen dvostranski okvir. Pred kratkim sprejeti sklep o zasebnostnem ščitu EU-ZDA, ki nadomešča ogrodje EU in ZDA o varnem ravnanju z osebnimi podatki iz EU, je korak naprej. Vendar je njegov obseg omejen, saj temelji na prostovoljni vključitvi, pri čemer je izključeno veliko število organizacij ZDA. |
4.7 |
EESO upa, da bodo Komisija, Svet, nacionalne vlade in parlamenti držav članic ter vlada in kongres ZDA pozdravili predloge, predstavljene v resoluciji Evropskega parlamenta z dne 6. aprila 2017 o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA. Evropski parlament v resoluciji izraža resne pomisleke, zlasti v zvezi s tem, da sporazum in sedanji zakonodajni okvir ZDA v praksi ne varujeta pravic državljanov EU (6). |
4.8 |
Podobne pomisleke je imelo več skupin civilne družbe iz Evropske unije in Združenih držav (7). EESO spodbuja vse institucije EU, naj te pomisleke upoštevajo. |
4.9 |
Odbor priznava željo Komisije, da bi ustvarila novo dinamiko, vendar ugotavlja, da so v njenih predlogih ohranjene pravne negotovosti za osebe, katerih pravice so bile kršene. K temu prispeva več vidikov:
|
4.10 |
Spremljanje po sprejetju sklepa o ustreznosti je bistveno, da se zagotovi uspešno izvajanje sporazumov v praksi. Glede na hiter tehnološki napredek in nenehno širjenje infrastrukture IKT obstaja potreba po natančnem vladnem nadzoru in spremljanju. Čeprav se sklepi o ustreznosti ocenjujejo vsaka štiri leta (glej člen 45(3) splošne uredbe o varstvu podatkov), EESO priporoča stalne stike med Komisijo, organi za varstvo podatkov in vladnimi organi tretjih držav, da bi opredelili nove izzive v zelo dinamičnem tehnološkem in gospodarskem okolju. |
4.11 |
EESO spodbuja Komisijo, naj v sodelovanju z deležniki razvije alternativne mehanizme prenosa osebnih podatkov, prilagojene posebnim potrebam ali razmeram posameznih sektorjev, poslovnih modelov in/ali operaterjev. |
4.12 |
Meni, da bi moralo biti spodbujanje standardov varstva podatkov prek večstranskih instrumentov prednostna naloga za Evropsko komisijo in da bi bilo treba to zavezanost podpreti s sredstvi. |
4.13 |
Konvencija Sveta Evrope št. 108 z dodatnim protokolom je edini zavezujoči večstranski instrument na področju varstva podatkov. Treba bi ga bilo dodatno razviti in k pristopu spodbuditi več tretjih držav. |
4.14 |
Večstranska prizadevanja v okviru OECD, G-20 in APEC bi bilo treba dodatno razviti, da bi dosegli resnično globalen večstranski sistem varstva podatkov. Sodelovanje s posebnim poročevalcem ZN za pravico do zasebnosti bi moralo biti stabilno in delujoče. |
4.15 |
Izboljšanje sodelovanja z ustreznimi nacionalnimi organi za uveljavljanje varstva zasebnosti in nadzornimi organi tretjih držav bi moralo biti prednostna naloga. Čeprav mreža za globalno uveljavljanje zasebnosti (Global Privacy Enforcement Network, GPEN) organizacije OECD ne ustvarja pravno zavezujočih obveznosti, lahko spodbuja sodelovanje organov kazenskega pregona z izmenjavo najboljših praks pri obravnavi čezmejnih izzivov ter podporo skupnim pobudam na področju izvrševanja in kampanj za ozaveščanje (8). |
4.16 |
Kar zadeva izmenjave osebnih podatkov v okviru preprečevanja, preiskovanja in preganjanja kaznivih dejanj, EESO močno zagovarja sprejetje zanesljivih zaščitnih ukrepov za varstvo podatkov, naklonjen pa je tudi uvedbi ugotovitev o ustreznosti v sektorju kazenskega pregona. Varstvo podatkov ter preprečevanje, preiskovanje in preganjanje kazenskih dejanj, vključno s kibernetsko kriminaliteto in terorizmom, morajo biti tesno povezani. |
4.17 |
Krovni sporazum med EU in ZDA o varstvu podatkov, sklenjen decembra 2016, je dober primer, kako je mogoče pravice in obveznosti v zvezi z varstvom podatkov, ki se sklada s pravnim redom EU, vključiti v dvostranske sporazume. Ti postopki bi se lahko uspešno izvajali tudi na drugih področjih politik, kot so politika konkurence ali varstvo potrošnikov. EESO spodbuja Komisijo, naj prouči možnost sklenitve podobnih okvirnih sporazumov s pomembnimi partnerji na področju kazenskega pregona. |
4.18 |
Odbor z zanimanjem pričakuje rezultate letošnjega prvega letnega pregleda zasebnostnega ščita EU-ZDA in upa na temeljit in participativen postopek. Upa tudi, da si bodo EU in ZDA še naprej prizadevale za sodelovanje, da bi dosegli višjo raven varstva osebnih podatkov. |
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Mnenje EESO o splošni uredbi o varstvu podatkov, 23. maj 2012 (UL C 229, 31.7.2012, str. 90).
(2) Mnenje EESO o varstvu osebnih podatkov, 5. julij 2017 (UL C 345, 13.10.2017, str. 138).
(3) Pismo Evropski komisiji v zvezi z njenim nedavnim sporočilom o mednarodnem prenosu podatkov, DIGITALEUROPE, 12. maj 2017, dostopano 1. avgusta: http://www.digitaleurope.org/Press-Room/Latest-News/News-Story/newsID/623.
(4) Ključna so naslednja merila: 1. obseg (dejanskih ali potencialnih) trgovinskih odnosov EU z zadevno tretjo državo, vključno z obstojem sporazuma o prosti trgovini ali pogajanj v teku; 2. obseg pretoka osebnih podatkov iz EU glede na geografske in/ali kulturne povezave; 3. pionirska vloga, ki jo ima tretja država na področju varstva zasebnosti in podatkov in ki bi lahko služila kot vzor za druge države v njeni regiji; 4. splošni politični odnosi z zadevno tretjo državo, zlasti z vidika spodbujanja skupnih vrednot in ciljev na mednarodni ravni.
(5) Komisija je ZDA spodbujala, naj si prizadeva za celovit sistem varstva zasebnosti in podatkov, kar bi omogočilo dolgoročnejšo konvergenco med obema sistemoma. Glej Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu – Čezatlantski pretok podatkov: povrnitev zaupanja z močnimi zaščitnimi ukrepi, COM(2016) 117 final z dne 29. februarja 2016.
(6) Evropski parlament v resoluciji z dne 6. aprila 2017 o ustreznosti varstva, ki ga zagotavlja zasebnostni ščit EU-ZDA, „obžaluje, da niti načela zasebnostnega ščita niti pisma ameriške vlade s pojasnili in zagotovili ne dokazujejo obstoja pravice do učinkovitega sodnega varstva posameznikov v EU, katerih osebni podatki se na podlagi načel zasebnostnega ščita prenesejo organizaciji v ZDA, do katerih potem dostopajo javni organi ZDA in jih obdelujejo za namene kazenskega pregona in javnega interesa, čeprav je Sodišče Evropske unije to pravico v sodbi z dne 6. oktobra 2015 izpostavilo kot bistvo temeljnih pravic iz člena 47 Listine EU“, odstavek 26.
(7) Koalicija organizacij za državljanske svoboščine poziva zakonodajalce EU, naj si prizadevajo za reformo nadzora, ki ga izvajajo ZDA, da bi za osebe, ki ne prihajajo iz ZDA, zagotovili okvir, ki spoštuje njihove pravice, 28. februar 2017, dostopano 1. avgusta: https://www.accessnow.org/cms/assets/uploads/2017/02/Section702CoalitionLetter1.pdf.
(8) Glej tudi okvir OECD za zasebnost, OECD, 2013.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/215 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (EU) št. 1295/2013 o uvedbi programa Ustvarjalna Evropa (2014–2020)
(COM(2017) 385 final – 2017/0163 (COD))
(2018/C 081/30)
Zaprosilo |
Evropski parlament, 11. 9. 2017 Svet, 22. 9. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 304 Pogodbe o delovanju Evropske unije |
Pristojnost |
posvetovalna komisija za spremembe v industriji (CCMI) |
Datum sprejetja na plenarnem zasedanju |
18. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
196/0/3 |
Odbor je prejšnje mnenje o programu Ustvarjalna Evropa 2014–2020 (Uredba (EU) št. 1295/2013 – CCMI/098 – CES828-2012_AC) sprejel 28. marca 2012 (1).
EESO se je v navedenem mnenju v celoti strinjal tako z vsebino predloga Komisije o uvedbi programa Ustvarjalna Evropa (2014–2020) kot s povečanjem proračunskih sredstev za njegovo financiranje. Izpostavil je pomen gospodarskih vidikov programa Ustvarjalna Evropa, vendar je tudi poudaril, da se preveč osredotoča na konkurenčnost kot splošni cilj, medtem ko je spodbujanje jezikovne in kulturne raznolikosti ter vrednot Evrope premalo izpostavljeno. Prav tako je menil, da je v primerjavi s celotnim proračunom EU ali sredstvi, s katerimi nekatere države podpirajo kulturne dejavnosti, višina proračunskih sredstev nezadostna za uresničitev ciljev programa.
Komisija v novem predlogu predlaga, da se ustvari pravno nesporna in pregledna rešitev za zagotavljanje trajnostne podpore mladinskemu orkestru Evropske unije (EUYO), ob upoštevanju njegovih posebnih značilnosti ter njegovem priznanju kot „organa, ki je določen s temeljnim aktom,“ v smislu člena 190(1)(d) Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012.
Ta pobuda je v celoti skladna s stališčem Odbora iz prejšnjega mnenja. Za financiranje EUYO ne bodo potrebna dodatna sredstva iz proračuna EU.
Z novim predlogom se v členu 13(1) Uredbe (EU) št. 1295/2013 o uvedbi programa Ustvarjalna Evropa (2014–2020) doda le ena točka: „(f) Mladinski orkester Evropske unije.“
Odbor se strinja z vsebino predloga, poleg tega je to vprašanje že obravnaval v prejšnjem mnenju (2) CCMI/098 – CES828-2012_AC, sprejetem 28. marca 2012, zato je na 529. plenarnem zasedanju 18. in 19. oktobra 2017 (seja z dne 18. oktobra) s 196 glasovi za, brez glasu proti in tremi vzdržanimi glasovi sklenil o tem predlogu podati pozitivno mnenje in zavzel enako stališče kot v navedenem mnenju.
V Bruslju, 18. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Mnenje EESO o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi programa Ustvarjalna Evropa (2014–2018) (UL C 181, 21.6.2012, str. 35).
(2) Glej opombo 1.
2.3.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 81/216 |
Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora – Ekonomska politika euroobmočja 2017
(dodatno mnenje)
(2018/C 081/31)
Poročevalec: |
Petr ZAHRADNÍK |
Soporočevalec: |
Javier DOZ ORRIT |
Sklep plenarne skupščine |
27. 4. 2017 |
Pravna podlaga |
člen 29(A) izvedbenih določb poslovnika |
Pristojnost |
strokovna skupina za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo |
Datum sprejetja mnenja strokovne skupine |
5. 10. 2017 |
Datum sprejetja mnenja na plenarnem zasedanju |
19. 10. 2017 |
Plenarno zasedanje št. |
529 |
Rezultat glasovanja (za/proti/vzdržani) |
158/4/6 |
Preambula
To mnenje je del širšega svežnja štirih mnenj EESO o prihodnosti evropskega gospodarstva (poglobitev ekonomske in monetarne unije, ekonomska politika euroobmočja, unija kapitalskih trgov in prihodnost financ EU) (1) . Sveženj je nastal v okviru procesa, ki ga je nedavno začela Evropska komisija z objavo Bele knjige o prihodnosti Evrope, v njem pa je upoštevan tudi govor predsednika Junckerja o stanju v Uniji 2017. V skladu z resolucijo EESO o prihodnosti Evrope (2) in prejšnjimi mnenji o dokončnem oblikovanju ekonomske in monetarne unije (3) je v tem svežnju mnenj poudarjeno, da je pri upravljanju Unije potrebno skupno razumevanje ciljev, ki daleč presega zgolj tehnične pristope in ukrepe ter je predvsem vprašanje politične volje in skupne vizije.
1. Sklepi in priporočila
1.1 |
Sklepi in priporočila v nadaljevanju dopolnjujejo mnenje ECO/423, ki ga to mnenje popolnoma podpira in nadgrajuje. Poleg tega so skladni s tremi drugimi mnenji o gospodarski prihodnosti Evrope, navedenimi v preambuli. |
1.2 |
EESO pozdravlja napredek v razvoju ekonomske politike euroobmočja in skrbno spremlja razmere, v katerih ta razvoj poteka. Po njegovem mnenju sta zlasti pomembni povezava euroobmočja s fiskalnimi vidiki ter krepitev njegovega institucionalnega okvira. |
1.3 |
EESO meni, da je nujna uravnotežena mešanica ekonomskih politik na euroobmočju, z ustrezno povezanimi monetarnimi, fiskalnimi in strukturnimi komponentami. Glede na predvideno reorganizacijo teh politik v skladu z gospodarskim razvojem to postaja vse pomembnejše. |
1.4 |
EESO se ne strinja s tem, da je Evropski svet zavrnil pozitivno fiskalno naravnanost, in ga poziva, naj premisli o tem sklepu. Dodatni argument za njeno sprejetje je predvsem pričakovani odmik od politike kvantitativnega rahljanja (angl. quantitative easing), ki jo izvaja Evropska centralna banka. EESO hkrati priznava, da je treba pozitivno fiskalno naravnanost pravilno usmerjati, da se še vedno visok javni dolg ne bo še povečal, in jo usmeriti na področja, ki prinašajo jasne dolgoročne koristi. |
1.5 |
EESO ugotavlja, da se gospodarske razmere na euroobmočju izboljšujejo, in priporoča, da se – če želimo ta trend ohraniti in ga spodbuditi – sprejmejo ključni ukrepi za pospeševanje naložb in izvedbo strukturnih reform, ki prispevajo k večji produktivnosti in odpiranju kakovostnih delovnih mest. Izvajanje strukturnih reform bi moralo biti bolj usklajeno s procesom evropskega semestra. EESO poleg tega priporoča, da se pri strukturnih reformah upošteva euroobmočje ali EU kot celota in se ne sprejemajo zgolj enkratni strukturni ukrepi v različnih državah članicah. |
1.6 |
EESO izrecno podpira okrepljeno kohezijo v euroobmočju, in sicer tako tesnejše usklajevanje ekonomske in fiskalne politike kot tudi boljše finančno posredništvo z dokončanjem finančne unije, da se hkrati zagotovi njegov večji vpliv na svetovno gospodarstvo. Za soočenje s temi izzivi EESO priporoča, da se ustrezno okrepi institucionalni okvir euroobmočja. |
1.7 |
EESO meni, da je euro valuta celotne EU; po njegovem mnenju bi bilo treba glede na to, da se gospodarska situacija v EU izboljšuje, znova omogočiti razširitev euroobmočja, kar bi po pričakovanjih pozitivno vplivalo tako na samo območje kot na njegove nove članice. |
1.8 |
EESO ugotavlja, da je treba zaradi brexita in nepredvidljivosti sedanje ameriške vlade pozorno spremljati tudi svetovni politični in gospodarski razvoj. |
1.9 |
EESO se zaveda, da so možnosti za izboljšanje delovanja euroobmočja v okviru sedanjih pravil omejene (zlasti to velja za strukturne ukrepe). Za nekatere bolj temeljne vidike (na primer izboljšanje institucionalnega okvira euroobmočja ali uvedbo novih fiskalnih instrumentov) je treba sprejeti nova pravila. |
1.10 |
EESO poudarja, da bi bilo treba v zvezi z ekonomskimi in političnimi priporočili za leto 2018 sprožiti razpravo o naslednjih temah:
|
1.11 |
EESO se dobro zaveda, da mora povečano število naložb pozitivno vplivati na gibanje plač in zmanjšanje brezposelnosti. Poleg tega morajo biti naložbe usmerjene v odpravo neravnovesij, opisanih v tem mnenju, ki utegnejo sicer močno ovirati dolgoročno rast. |
1.12 |
Za zagotovitev nujne podpore državljanov obnovitvi euroobmočja in za izvedbo s tem povezanih strukturnih reform je treba okrepiti socialno razsežnost teh reform ter uvesti demokratične, pregledne oblike upravljanja euroobmočja, katerih cilj sta gospodarska blaginja in visok življenjski standard. |
2. Ozadje
2.1 |
Evropska komisija je v okviru rednega procesa evropskega semestra novembra 2016 objavila dokument o priporočilu Sveta o ekonomski politiki euroobmočja ter sporočilo z naslovom Za pozitivno fiskalno naravnanost v euroobmočju. EESO je o teh dokumentih pripravil mnenje (ECO/423), ki je bilo sprejeto na plenarnem zasedanju februarja 2017. Od takrat se je položaj precej spremenil zaradi razvoja gospodarske politike EU ter dejavnosti nekaterih držav članic. Najpomembnejši mejniki so obravnavani v tem dodatnem mnenju, in sicer:
Hkrati so bili v obravnavanem času objavljeni bela knjiga o prihodnosti Evrope ter dokument za razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije ter razmislek o prihodnosti financ EU, ki jih je predsednik Evropske komisije Jean-Claude Juncker še podrobneje obravnaval v govoru o stanju v Uniji septembra 2017. Opaziti je bilo mogoče tudi jasne spremembe v delovanju euroobmočja s fiskalnega vidika. To mnenje torej upošteva ekonomski razvoj v letu 2018 in predloge EESO glede priporočil o ekonomski politiki euroobmočja za leto 2018. |
2.2 |
Gospodarstvo trenutno okreva nekoliko hitreje, kot je bilo pričakovati; kljub temu euroobmočje še vedno potrebuje obsežnejše naložbe, ki bi jih bilo mogoče pospešiti tudi z ustreznimi fiskalnimi spodbudami, da se javni dolg dolgoročno ne bi povečal. Posledice krize in uvedenih politik še vedno vplivajo na zaposlovanje, revščino in neenakost ter so tudi razlog za ekonomske in socialne razlike med državami članicami. Zato je nujno izboljšati možnosti za rast z večjo podporo naložb v euroobmočju, hkrati s socialno politiko, ki zmanjšuje revščino in neenakosti. Evropska komisija v spomladanski gospodarski napovedi navaja, da so naložbe, hkrati z ustreznim gibanjem plač in stalnim zmanjševanjem brezposelnosti, kar krepi domače povpraševanje, ključni dejavnik vzdržnega gospodarskega okrevanja. |
2.3 |
Poleg tega je v euroobmočju nujna večja kohezija, kar je mogoče doseči z dokončanjem finančne unije, ki bo po pričakovanjih pozitivno vplivala na naložbe, kar je mogoče izvesti že v skladu s sedanjimi pravili; s še tesnejšim usklajevanjem ekonomske in fiskalne politike, usmerjenim v fiskalno zmogljivost euroobmočja in oblikovanje njegovega samostojnega proračuna, z okrepitvijo institucionalne strukture euroobmočja, ki omogoča boljše zastopanje znotraj in zunaj območja, ter z večjo odgovornostjo posameznih članic, za kar pa so zdaj potrebna nova pravila. |
2.4 |
Eden od scenarijev v beli knjigi o prihodnosti Evrope predvideva Evropo več hitrosti, z euroobmočjem kot možno pomembno ločnico. Toda EESO meni, da je euro valuta EU kot celote, zato bi bilo zaželeno ustvariti spodbude za države, ki niso članice euroobmočja, da bi pridružitev območju skupne valute obravnavale kot eno od prednostnih nalog v svoji notranji politiki. |
2.5 |
Evropska komisija se je v zimski in spomladanski napovedi osredotočila na stanje velike negotovosti, tako glede notranjih kot zunanjih tveganj za rast, ki so posledica trgovinskih, finančnih in geopolitičnih dejavnikov. V spomladanski napovedi je izrazila zaskrbljenost zaradi dogajanja v ZDA in Združenem kraljestvu (brexit), ki bi lahko negativno vplivalo na (skromno) okrevanje v Evropi. Trumpova administracija je še manj predvidljiva, kot se je zdelo na začetku, in vztrajno visok plačilnobilančni presežek Nemčije ter euroobmočja je zanjo problem. Ta bi ZDA lahko spodbudil k sprejetju neugodnih ukrepov trgovinske politike, ki bi imeli škodljive posledice za EU in euroobmočje. Tudi potek brexita je težko predvideti: dolg uvod v pogajanja ne vzbuja upanja, da bo končni rezultat dober, glede na rezultate junijskih volitev pa je mogoče pričakovati, da bo prišlo do zapletov in zamud v pogajanjih. |
2.6 |
Komisija je v zadnji gospodarski napovedi, objavljeni spomladi, nakazala, da sta bila njeno priporočilo in mnenje EESO (ECO/423), ki sta pozvala k pozitivni fiskalni naravnanosti za leto 2017 v celotnem euroobmočju – kar pa je Svet zavrnil v priporočilu z dne 10. marca 2017 – korak v pravo smer. EESO se ne strinja z odločitvijo Evropskega sveta in meni, da so tveganja, ki so se medtem pojavila, ter spomladanska napoved Komisije potrdili smiselnost nadaljevanja pozitivne finančne naravnanosti v proračunski politiki. |
3. Splošne ugotovitve
3.1 |
Med slovesnostmi ob 60. obletnici podpisa Rimskih pogodb in v razpravah o prihodnosti EU, ki so sledile, je bilo opozorjeno na pomen ekonomske in monetarne unije kot ene od ključnih prednostnih nalog v okviru evropskega povezovanja. Ugotovljeno je bilo tudi, da bi bilo kljub preostalim in še nerešenim problemom napačno sprejeti preveč obrambno držo glede euroobmočja. Boljša bi bila ambicioznejši pogled na njegovo prihodnost in prizadevanje za konkretne ukrepe za večji izkoristek njegovega potenciala. EESO se s tem stališčem strinja. |
3.2 |
Glede gospodarske blaginje EU in pravične porazdelitve dobička ter bogastva, ki ga gospodarstvo ustvari, je EESO v mnenju ECO/423 poudaril, da mora uravnotežena mešanica ekonomskih politik vsebovati monetarne, fiskalne in strukturne instrumente ter ukrepe za krepitev delovanja in uspešnosti finančnega trga, vključno z ustrezno ureditvijo, ki preprečuje, da bi nekatere finančne ustanove prevzemale neodgovorna tveganja. EESO izraža prepričanje, da je to zaradi dogajanja v zadnjih mesecih z več vidikov še pomembnejše. |
3.3 |
EESO v celoti podpira dokončanje in poglobitev EMU do leta 2025. S tega vidika je to mnenje skladno s svežnjem preostalih mnenj EESO o gospodarski prihodnosti Evrope, navedenih v preambuli. Po mnenju EESO bi bilo treba posebno pozornost nameniti naslednjim nalogam: |
3.3.1 |
krepitev in nadaljnje usklajevanje fiskalnih, gospodarskih in strukturnih politik, da se ustvari učinkovita mešanica teh ukrepov in v proračunu EU zagotovi izvrševanje obsežne (namenske) proračunske postavke euroobmočja. V dokumentu za razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije je bil prvič na tako visoki politični ravni uporabljen izraz „fiskalna unija“. Ta bi v homogenem monetarnem in ekonomskem okolju ter v okviru delujočega notranjega trga pomenila tudi skupno ali tesno usklajeno fiskalno politiko (z vidika davkov in odhodkov), ki podpira pravično obdavčevanje ter spodbuja sistematičen in učinkovit pristop k davčnim utajam in goljufijam; |
3.3.2 |
nujen pogoj za izboljšanje euroobmočja – v smislu širšega razumevanja ekonomskega upravljanja EU, zlasti procesa evropskega semestra –, je odgovornost posameznih akterjev: odgovornost in obveznosti posameznih držav članic glede vseh mehanizmov ekonomskega upravljanja bi bilo treba ohraniti ali celo povečati, vključno z objektivnim spremljanjem, izvajanjem vseh preventivnih in korektivnih ukrepov ter navsezadnje sankcijami, če so potrebne; |
3.3.3 |
odbori za produktivnost se priporočajo kot primerno orodje, ki temelji na aktivni udeležbi vseh socialnih partnerjev in lahko olajša izvajanje strukturnih reform, ki z odpravo nekaterih regulativnih ovir in preprek ter brez poseganja v veljavne socialne pravice in pravice delavcev ne le izboljšajo ekonomske zmogljivosti posameznih držav članic, temveč tudi bistveno prispevajo k povečanju funkcionalnosti in homogenosti enotnega trga kot celote; |
3.3.4 |
bistveno izboljšanje učinkovitosti finančnega posredništva s sodelovanjem celotnega spektra udeležencev na finančnem trgu v skladu z zamislijo o bančni uniji in uniji kapitalskih trgov. Prizadevanja za učinkovitejše finančno posredništvo bi morala biti usmerjena zlasti v realne naložbe, in ne v povečanje obsega virtualnega finančnega sektorja; |
3.3.5 |
zunanje zastopanje EMU, ki je glede na spremembe v svetovnem gospodarstvu izredno pomembno za močno in spoštovanja vredno euroobmočje. Izredno pomembno je, da države članice sporazumno dosežejo dogovor, ki ga zagovarjajo v odnosih s svetovnimi partnerji in s katerim EU zastopa enotno stališče, pa tudi, da se naredi korak naprej v smeri ustrezne institucionalne strukture, ki bi bila v skladu s skupnimi interesi v globalnem kontekstu (4); |
3.3.6 |
razmislek o možnosti razširitve sedanjega euroobmočja v utemeljenih primerih; nekatere države, zlasti v srednji in vzhodni Evropi, imajo zelo pozitivne kazalnike ekonomske uspešnosti in so v okviru evropskega semestra ocenjene zelo pozitivno. Zdi se, da bi lahko podprle delovanje euroobmočja in povečale njegovo težo v EU; |
3.3.7 |
ne nazadnje, uvedba instrumentov, ki so potrebni za pridobitev podpore državljanov za novi projekt EMU in s katerimi se zagotovi, da so odločitve v okviru ekonomskega upravljanja demokratične in da enotni trg dopolnjuje močan socialni steber. |
3.4 |
EESO meni, da je za delovanje euroobmočja osrednjega pomena spodbujati večje naložbe ter uvajati in izvajati strukturne reforme, ki bi jih bilo mogoče celo bolj spodbujati znotraj procesa evropskega semestra, zlasti ob upoštevanju enotnega trga. Naložbe, ki se financirajo s sredstvi Evropske investicijske banke, Evropskega investicijskega sklada ali Evropskega sklada za strateške naložbe, prinašajo pozitivne rezultate, kamor sodijo tudi nujni regionalni projekti. Vendar pa jih še vedno ni dovolj za premostitev naložbene vrzeli, do katere je prišlo predvsem v obdobju krize. Ti instrumenti naj bi pomagali vzpostaviti dovolj trden sistem, ki omogoča delitev javnih in zasebnih virov financiranja. V ta namen bi bilo treba izkoristiti urejeno prožnost v okviru Pakta za stabilnost in rast, da se omogoči uporaba zlatega pravila, po katerem je treba naložbe in z njimi povezane tekoče izdatke upravljati tako, da v prihodnje prinašajo koristi in rezultate. Strukturne reforme bi bilo treba z ravni posameznih držav članic odločno preusmeriti v splošno delovanje enotnega trga. |
3.4.1 |
Njihov cilj bi morala biti v prvi vrsti odprava sedanjih neravnovesij in vzpostavitev ugodnih pogojev za dolgoročni razvoj v skladu s cilji trajnostnega razvoja OZN. Med ta neravnovesja sodijo tudi vse večje razlike znotraj EU in znotraj posameznih držav članic. Strukturne reforme bi morale voditi k sprejetju ukrepov, pri katerih se upošteva celoten kontekst EU, ne zgolj obrobne potrebe posameznih držav članic. |
3.4.2 |
V okviru EU bi morale biti reforme usmerjene ne le v notranjepolitične prednostne naloge, pač pa bi jih bilo treba obravnavati z vidika EU kot celote: v povezavi s strateškimi projekti, ki lahko EU prinesejo precejšnjo dodano vrednost. |
3.4.3 |
Hkrati s strukturnimi reformami bi bilo treba spodbujati kakovostna delovna mesta s poudarkom na primernih plačah in spoštovanju socialne pravičnosti. |
3.4.4 |
Potrebnih je še veliko reform je za izboljšanje zakonodaje, ki lahko podpre razvoj podjetij in državljanom zagotovi ustrezno zaščito. Med področja, na katerih so potrebne strukturne reforme, sodijo: pravila o ustanovitvi podjetja, gradbena dovoljenja, pridobivanje posojil, plačevanje davkov, čezmejno trgovanje, vpis nepremičnin in uskladitev davčne politike. Vse to bi prispevalo k dobremu delovanju notranjega trga in hkrati omejilo nepravično konkurenco na njem. Pomembno je tudi javno oziroma politično ozračje (tj. učinkovitost in integriteta javnega sektorja, gotovost in stabilnost v času izvajanja projekta). Poudariti je treba, tudi zaradi sprejemanja teh reform v javnosti, da je proces, ki je v ozadju izvajanja reform, izredno zapleten in da je njihov makroekonomski rezultat odvisen od mnogih drugih težavnih procesov, ki potekajo na mikroravni. Za pridobitev podpore javnosti za reforme je nujno, da se te posledice pojasnijo. Podpora javnosti pomeni tudi, da se odločitve o uvajanju instrumentov, ki naj bi v prihodnje pomagali pri delovanju euroobmočja, sprejemajo legitimno in demokratično ter v pravem ravnovesju med ekonomskim in socialnim stebrom. |
3.4.5 |
Povezavo med potrebnimi strukturnimi reformami, evropskim semestrom, večletnim okvirom izvajanja evropskih strukturnih in investicijskih skladov (ali, splošneje, proračuna EU) ter bolje razvitim in učinkovitejšim euroobmočjem je mogoče še okrepiti. Tesnejša povezava med strukturnimi reformami in proračunom EU, katere namen je spodbujati srednje- do dolgoročno konvergenco, je močno odvisna od pričakovane omejitve politike kvantitativnega rahljanja, ki jo izvaja ECB; strožja monetarna politika bo namreč omogočila večji izkoristek fiskalnih tokov. |
3.5 |
Hkrati so potrebna ponovna prizadevanja za večjo konvergenco življenjskih in socialnih standardov ter plač znotraj posameznih držav članic in med njimi, kar je minimalen pogoj za večje zaupanje v EU in zagotovitev prihodnosti Evrope. Konvergenco bi bilo treba podpreti z evropskim stebrom socialnih pravic. |
3.5.1 |
Glede na navedeno so potrebne politike, ki bodo okrepile domače povpraševanje v EU in na splošno v euroobmočju, zlasti pa v državah z visokim plačilnobilančnim oziroma trgovinskim presežkom, da se znova doseže ravnovesje znotraj euroobmočja in v odnosu do preostalih delov sveta. |
3.5.2 |
Strategije za konkurenčnost držav članic EU ne bi smele temeljiti na predpostavki, da bodo ravni plač ostale nizke. Rezultat učinkovite mešanice gospodarskih politik bi morala biti oživitev naložb v infrastrukturo, višji izdatki za izobraževanje, raziskave, usposabljanje, znanje in spretnosti pa bi morali pozitivno vplivati na rast produktivnosti ter plač in dohodka. Hkrati bi morali biti upoštevani življenjski cikel, razvoj poklicne poti in spreminjajoči se življenjski stroški. EESO se sicer zaveda, da so razmere v posameznih državah članicah različne in da te nosijo glavno odgovornost za urejanje tega področja s sodobnimi oblikami kolektivnih pogajanj. |
3.5.3 |
Stanje na trgu dela v več državah euroobmočja je takšno, da je jasno, da bi bilo treba predvidene strukturne reforme na tem področju osredotočiti na zmanjšanje visoke ravni začasnih in neprostovoljnih zaposlitev za skrajšani delovni čas, povišanje plač ter spodbujanje kakovostnih delovnih mest z bolj usposobljeno in izobraženo delovno silo. Trden socialni dialog in kolektivna pogajanja, ki temeljijo na avtonomiji socialnih partnerjev, bi morala biti podlaga za novo obliko reforme dela. S tem se povečata socialna pravičnost in produktivnost gospodarstva. |
3.6 |
V okviru sedanjih pravil je mogoče izvajati predvsem ukrepe za uvajanje strukturnih reform in krepitev usklajevanja ekonomske in fiskalne politike. V naslednjem večletnem finančnem okviru po letu 2020 se lahko ti ukrepi še okrepijo. Po drugi strani pa dodatno utrjevanje euroobmočja s skupno proračunsko politiko ali močnejšo prisotnostjo euroobmočja na svetovnem prizorišču zahteva uvedbo povsem novih pravil. |
4. Posebne ugotovitve
4.1 |
EESO iz razlogov, navedenih v tem mnenju, poziva Evropsko komisijo in Svet, naj v priporočila o ekonomski politiki euroobmočja za leto 2018 vključita primerno pozitivno fiskalno naravnanost. Ta predlog je ključnega pomena zlasti zato, ker je treba zagotoviti ustrezno in trajnostno gospodarsko rast ter delujočo mešanico ekonomske in monetarne politike, katere ekspanzivne narave ni mogoče podaljševati v neskončnost. |
4.2 |
EESO je mnenja, da je treba pri izvajanju naložbenega načrta za Evropo, ki ga podpira, dati prednost projektom, ki so v skladu s cilji trajnostnega razvoja ter socialno in okoljsko odgovornostjo. |
4.3 |
EESO je prepričan, da razvoj vzorca ekonomske politike EU v zadnjih nekaj mesecih precej jasno kaže, da se podpora za pristop, ki vodi k fiskalni uniji na temelju euroobmočja, povečuje. V zvezi s tem priporoča skrbno spremljanje tega razvoja in je pripravljen sodelovati v procesu krepitve fiskalne osredotočenosti kot pogoja za bolj homogeno euroobmočje. Poleg tega je nujno opazovati, kako se ta razvoj odraža v možnih spremembah institucionalnih struktur in ureditev. |
4.4 |
EESO še naprej verjame, da v času, ko je poglobitev EMU znova prednostna naloga, ne smemo podcenjevati procesov, ki so povezani z učinkovitejšim in bolje delujočim enotnim trgom. Učinkovit in delujoč enotni trg je temeljna zahteva, ki mora biti izpolnjena, preden sploh lahko razmišljamo o poglobitvi EMU. EMU bo lahko izpolnila pričakovanja glede koristi, ki naj bi jih prinašala, le če se bo enotni trg še naprej odpiral in liberaliziral, če bo postal bolj homogen in če bodo odpravljene vidne in skrite protekcionistične ovire na nacionalni ravni. |
4.5 |
EESO se strinja s stališčem, da mora biti poglobljena EMU povezana tudi s procesom finančnega posredništva. Bančna unija in unija kapitalskih trgov sta ključna elementa finančne unije. Bančna unija se nanaša predvsem na stabilno in predvidljivo obnašanje bančnega sektorja. Podpirati jo morajo ustrezni finančni viri, da se je mogoče soočiti z morebitnimi bančnimi zlomi. Unija kapitalskih trgov pa se zdaj razume kot širjenje možnosti za dodeljevanje finančnih virov in je še vedno v zgodnji fazi razvoja. Izboljšati bi bilo treba finančno posredništvo na področju realnih naložbenih dejavnosti. |
4.6 |
Prihodnost EU je odvisna tudi od krepitve njenega povezovanja in utrditve njene vloge v svetovnem okviru. To je ena od glavnih prednostnih nalog, zlasti sedaj, in je v skupnem interesu vseh držav članic EU. Za uresničitev tega cilja bi bilo koristno okrepiti skupno zastopanje EU na mednarodnem prizorišču in na tej ravni spodbujati in spoštovati skupne vrednote, načela in politike, kot so politične in ekonomske svoboščine, enakost in socialna pravičnost, pomen svobodnega podjetništva za trgovino in naložbe, vzpostavitev pogojev za pravično in odprto konkurenco ter odprava nezakonitih in kaznivih podjetniških praks, kot je zloraba davčnega sistema ali postopkov javnih naročil. Poleg tega je neizogibno spoštovanje socialnih in državljanskih pravic ter osnovnih zahtev glede okoljskih standardov. |
V Bruslju, 19. oktobra 2017
Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora
Georges DASSIS
(1) Sveženj vsebuje mnenja EESO Ekonomska politika euroobmočja 2017 (dodatno mnenje), Unija kapitalskih trgov: vmesni pregled (glej stran 117 tega Uradnega lista), Poglobitev EMU do leta 2025 (glej stran 124 tega Uradnega lista) in Finance EU do leta 2025 (glej stran 131 tega Uradnega lista).
(2) Resolucija EESO, UL C 345, 13.10.2017, str. 11.
(3) UL C 451, 16.12.2014, str.10, in UL C 332, 8.10.2015, str. 8.
(4) Za več podrobnosti glej UL C 177, 18.5.2016, str. 16.