ISSN 1725-5244 doi:10.3000/17255244.CE2011.161.slv |
||
Uradni list Evropske unije |
C 161E |
|
![]() |
||
Slovenska izdaja |
Informacije in objave |
Zvezek 54 |
Obvestilo št. |
Vsebina |
Stran |
|
I Resolucije, priporočila in mnenja |
|
|
RESOLUCIJE |
|
|
Evropski parlament |
|
|
Torek, 18. maj 2010 |
|
2011/C 161E/01 |
||
2011/C 161E/02 |
||
2011/C 161E/03 |
||
2011/C 161E/04 |
||
2011/C 161E/05 |
||
2011/C 161E/06 |
||
2011/C 161E/07 |
||
2011/C 161E/08 |
||
2011/C 161E/09 |
||
|
Sreda, 19. maj 2010 |
|
2011/C 161E/10 |
||
2011/C 161E/11 |
||
2011/C 161E/12 |
||
2011/C 161E/13 |
||
|
Četrtek, 20. maj 2010 |
|
2011/C 161E/14 |
||
2011/C 161E/15 |
||
2011/C 161E/16 |
||
2011/C 161E/17 |
||
2011/C 161E/18 |
||
2011/C 161E/19 |
||
2011/C 161E/20 |
||
2011/C 161E/21 |
||
2011/C 161E/22 |
Tajska |
|
2011/C 161E/23 |
||
|
III Pripravljalni akti |
|
|
Evropski parlament |
|
|
Torek, 18. maj 2010 |
|
2011/C 161E/24 |
||
2011/C 161E/25 |
||
2011/C 161E/26 |
||
2011/C 161E/27 |
||
2011/C 161E/28 |
||
2011/C 161E/29 |
||
2011/C 161E/30 |
||
2011/C 161E/31 |
||
2011/C 161E/32 |
||
2011/C 161E/33 |
||
|
Sreda, 19. maj 2010 |
|
2011/C 161E/34 |
||
2011/C 161E/35 |
||
2011/C 161E/36 |
||
2011/C 161E/37 |
||
|
Četrtek, 20. maj 2010 |
|
2011/C 161E/38 |
||
Uporabljeni znaki
(Vrsto postopka določa pravna podlaga, ki jo predlaga Komisija) Politične spremembe: krepki ležeči tisk označuje novo ali spremenjeno besedilo, simbol ▐ pa tiste dele besedila, ki so bili črtani. Popravki in prilagoditve tehničnih služb: navadni ležeči tisk označuje novo ali spremenjeno besedilo, simbol ║ pa tiste dele besedila, ki so bili črtani. |
SL |
|
I Resolucije, priporočila in mnenja
RESOLUCIJE
Evropski parlament ZASEDANJE 2010—2011 Seje: 18.—20. maja 2010 Zapisnik seje je bil objavljen v Uradnem listu C 256 E, 23.9.2010. Sprejeta besedila z dne 19. maja 2010 o razrešnici za proračunsko leto 2008, so bila objavljena v UL L 252 z dne 25.9.2010, str. 22. SPREJETA BESEDILA
Torek, 18. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/1 |
Torek, 18. maj 2010
Vzpostavitev skupnega programa EU za ponovno naselitev
P7_TA(2010)0163
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev (2009/2240(INI))
2011/C 161 E/01
Evropski parlament,
ob upoštevanju členov 78 in 80 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mednarodnih in evropskih instrumentov za varstvo človekovih pravic, zlasti Konvencije Združenih narodov o statusu beguncev, Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP), Listine Unije o temeljnih pravicah (Listine) ter pravic in jamstev, ki jih podeljujejo beguncem in osebam, ki prosijo za mednarodno zaščito,
ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah in prvenstvene skrbi držav članic, da zaščitijo interese otrok,
ob upoštevanju zelene knjige Komisije o prihodnjem skupnem evropskem azilnem sistemu (KOM(2007)0301) z dne 6. junija 2007,
ob upoštevanju načrta Komisije za politiko azila: celostni pristop k zaščiti v EU (KOM(2008)0360) z dne 17. junija 2008,
ob upoštevanju sklepov 2908. seje Sveta za pravosodje in notranje zadeve z dne 28. novembra 2008 ((16325/1/08 REV 1 (Presse 344)), še zlasti glede sprejema iraških beguncev,
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev (KOM(2009)0447),
ob upoštevanju predloga odločbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Odločbe št. 573/2007/ES o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013 (KOM(2009)0456),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. novembra 2009 o sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu: območje svobode, varnosti in pravice za državljane – stockholmski program (1),
ob upoštevanju pripomb visokega komisarja Združenih narodov za begunce o sporočilu Komisije o vzpostavitvi skupnega programa EU za ponovno naselitev in predloga za spremembo Odločbe št. 573/2007/ES o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013,
ob upoštevanju svojega stališča z dne 7. maja 2009 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva (2),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve (A7-0131/2010),
A. |
ker mora pravična in realistična migracijska politika v Evropski uniji (kar pomeni tudi vzpostavitev skupnega evropskega azilnega sistema) vključevati učinkovit, premišljen in trajnosten program ponovne naselitve, ki bo beguncem, ki se ne morejo vrniti v državo izvora in ki jim prva država azila ne more nuditi zaščite ali preživetja, zagotovila trajno rešitev, |
B. |
ker namen ponovne naselitve ni le človekoljuben v razmerju do ponovno naseljenih oseb, temveč tudi ta, da se tretjim državam olajša breme, povezano s tem, da gostijo večje število beguncev, in ker je to zelo uporaben instrument za porazdelitev odgovornosti, |
C. |
ker trenutno le 10 držav članic letno ponovno naseljuje begunce in se medsebojno le malo usklajujejo grede prednostnih nalog pri ponovni naselitvi, kar povzroča, da se ponovna naselitev kot instrument zunanje politike EU ne uporablja strateško, |
D. |
ker ima lahko strateška uporaba programa za ponovno naselitev posredne in neposredne koristi ne le za begunce, ki se ponovno naseljujejo, temveč tudi za druge begunce, ki ostajajo v prvi državi azila, državo gostiteljico in druge države, pa tudi glede na vse mednarodne dogovore o njihovi zaščiti, |
E. |
ker lahko program za ponovno naselitev pripomore k temu, da postane nezakonito priseljevanje manj privlačno za begunce, ki bi radi vstopili v Evropsko unijo, |
F. |
ker je potreba po izkazovanju solidarnosti do tretjih držav, ki nudijo zatočišče velikemu številu beguncev, potrebnih mednarodne zaščite, pomemben dejavnik in zrcali potrebo po izkazovanju solidarnosti tudi znotraj EU, |
G. |
ker delež EU pri svetovni ponovni naselitvi beguncev ostaja precej skromen; ker to negativno vpliva na željo EU, da bi imela osrednjo vlogo v svetovnih človekoljubnih zadevah in na mednarodnem prizorišču, |
H. |
ker mora biti učinkovita solidarnost središče skupne politike priseljevanja in azila držav članic, kar bi moralo omogočiti pravično porazdelitev odgovornosti za ravnanje v skladu z mednarodnimi obveznostmi pri zaščiti beguncev, pa tudi v razmerju do tretjih držav, ki so zelo obremenjene, ker gostijo veliko število beguncev, |
I. |
ker je Evropski parlament v resoluciji z dne 7. maja 2009 tudi pozval k obvezni solidarnosti pri ponovni naselitvi beguncev v EU v primerih, ko so med drugim zmogljivosti za sprejem v eni državi članici nezadostne, da bi se omogočila ponovna naselitev upravičencev do mednarodne zaščite v drugih državah članicah, pod pogojem, da zadevne osebe s tem soglašajo in so upoštevane njihove temeljne pravice, |
J. |
ker bi bilo treba spodbujati sodelovanje s tretjimi državami, ko se že izpeljale več programov ponovne naselitve, da se z izmenjavo najboljših praks izkoristijo njihove izkušnje z ukrepi za sprejem in vključevanje ter splošna kakovost pobud za ponovno naselitev, |
K. |
ker bi morale biti tako lokalne kot mednarodne, vladne in nevladne organizacije, zlasti visoki komisar Združenih narodov za begunce, vključene v vse faze programa EU za ponovno naselitev ter pomagati s specifičnimi informacijami, tehničnim strokovnim znanjem, logističnimi napovedmi in izkušnjami, |
L. |
ker evropski program za ponovno naselitev ne sme dodatno oteževati ponovne naselitve, |
M. |
ker naj bi po pričakovanjih Evropski urad za podporo azilu (EASO) začel delovati leta 2010; ker bo lahko nudil podporo državam članicam pri izvajanju pobud ponovne naselitve ter zagotavljal usklajevanje politike v EU; ker mora Evropski urad za podporo azilu dejavno sodelovati pri posvetovanjih med državami članicami, Komisijo in Uradom visokega komisarja ZN za begunce, |
N. |
ker bi bilo treba pozornost usmeriti ne le na potrebo, da se v ponovno naselitev beguncev vključi več držav članic, temveč tudi na kakovost, trajnost in učinkovitost ponovne naselitve, s poudarkom na ukrepih vključevanja, |
O. |
ker bi bilo treba beguncem takoj omogočiti dostop do jezikovnih tečajev in tečajev o kulturi ter po potrebi do zdravniške in psihološke pomoči, |
P. |
ker sta dostop do možnosti zaposlitve za odrasle ter takojšnja vključitev otrok v šole bistvena ukrepa za uspeh učinkovite pobude ponovne naselitve in morajo zato imeti dostop do svetovalnih storitev za izobraževanje in poklicno usmerjanje, |
Q. |
ker je veliko subjektov v javni upravi (denimo občine) in civilni družbi, od nevladnih organizacij do dobrodelnih ustanov ter šol in centrov za socialno delo, ki imajo potrebne izkušnje in znanje, da izvršujejo ukrepe spremljanja, |
R. |
ker je sodelovanje z omenjenimi subjekti, zlasti občinami, v državah z ustaljeno prakso ponovne naselitve zelo dragoceno pri sprejemu in vključevanju beguncev, |
S. |
ker bi določanje prednostnih nalog moralo biti karseda prilagodljivo, ne da bi ob tem pozabili na to, da je dejansko prednost treba dati najbolj ranljivim kategorijam oseb, kakor jih določa visoki komisar ZN za begunce, |
T. |
ker je treba ponovno naselitev izvrševati kot dopolnilo drugim trajnim rešitvam, ki so na voljo osebam, ki v EU prosijo za mednarodno zaščito, in ob upoštevanju teh rešitev, prizadevanja pri ponovni naselitvi beguncev pa ne smejo zmanjšati prizadevanja za zagotovitev pravičnega in učinkovitega dostopa do azila znotraj EU, |
U. |
ker imajo mednarodni programi preseljevanja prav tako pomembno vlogo in jih je treba podpirati tako kot dejavnosti ponovne naselitve iz tega poročila, |
V. |
ker je Evropski parlament v resoluciji z dne 7. maja 2009 pozval tudi k oblikovanju načrta za ponovne naselitve upravičencev mednarodne zaščite iz držav članic, ki se soočajo s posebnimi in nesorazmernimi pritiski v druge države članice, v posvetovanju z uradom visokega komisarja Združenih narodov za begunce ob hkratnem zagotavljanju, da ponovna selitev poteka po pravilih, ki niso diskrecijska in so pregledna in nedvoumna, in ki jih je tudi treba izvajati na zahtevo Parlamenta, |
W. |
ker bodo države članice, ki niso nikoli sodelovale v programih za ponovno naselitev ter so brez dostopa do informacij, človeških virov, strokovnega svetovanja in stalnega spremljanja prizadevanj za ponovno naselitev, imele velike težave pri vključevanju in bo težko doseči cilj vključitve več držav članic, |
Dejanski in učinkovit program EU za ponovno naselitev
1. |
pozdravlja pobudo Komisije, da predlaga spremembo evropskega sklada za begunce, tako da se vanj vključi vpliv programa EU za ponovno naselitev; |
2. |
pozdravlja zgoraj omenjene splošne cilje iz sporočila o programu EU za ponovno naselitev ter vse večjo pozornost, ki se jo v splošni azilni politiki EU namenja ponovni naselitvi; |
3. |
poziva k ukrepom za obveščanje držav članic in lokalnih oblasti o prednostih, ki jih prinaša ponovna naselitev beguncev; |
4. |
vendar opozarja, da proračunska postavka in finančna podpora ne zadostujeta za vzpostavitev pravega vseevropskega programa EU za ponovno naselitev; |
5. |
poziva države članice, naj spodbujajo vzpostavljanje mehanizmov zasebnega financiranja in bolj razširjene javno-zasebne pobude, ki bi podpirale evropski program za ponovno naselitev; |
6. |
poziva k ambicioznejšemu programu, ki bo zagotavljal kakovost in učinkovitost ponovne naselitve ter bo vseboval specifične smernice za nov model določanja prednostnih nalog, spodbude zato, da bo več držav članic ponovno naseljevalo begunce, skladnost ponovne naselitve s preostalo azilno politiko EU in standarde za pogoje sprejema ter ukrepe spremljanja, ki naj se sprejmejo pri vsaki pobudi za ponovno naselitev; |
7. |
meni, da je treba v skladu z novimi finančnimi perspektivami (2013–2017) vzpostaviti poseben okvir za ponovno naselitev. Imel bi lahko obliko namenskega sklada za ponovno naselitev in bi moral zagotoviti finančno podporo bolj velikopoteznemu programu ponovne naselitve; |
8. |
pozdravlja odprtje novega evakuacijskega tranzitnega centra (ETC) v Romuniji, ki nudi začasno nastanitev beguncem, ki nujno potrebujejo ponovno naselitev, in/ali beguncem, ki ne morejo ostati v državi prvega azila; poziva Komisijo, naj ga uporabi in tudi prek njega spodbuja ponovno naselitev; |
9. |
pozdravlja ad hoc pobude številnih držav članic pri nastanitvi beguncev, ki nujno potrebujejo ponovno naselitev, obenem pa priznava potrebo po bolj strukturirani obliki takih pobud; |
Zahteve po učinkovitosti in odzivnosti ukrepov ponovne naselitve
10. |
poudarja, da bi učinkovit program EU za ponovno naselitev moral omogočiti zaščito in trajne rešitve za dolgoročni in dolgotrajni položaj beguncev kakor tudi za hiter in ustrezen odziv v nujnih ali nepredvidenih primerih in da bi moralo biti določanje letnih prednostnih nalog tako, da omogoči hiter odziv na nenadne humanitarne krize, ki se lahko zgodijo skozi vse leto; |
11. |
vztraja, da je poleg informacij, ki jih lahko nudijo visoki komisar ZN za begunce ter nevladne in druge organizacije, pomembno, da se omogoči izvajanje terenskega dela in pripravi ponovna naselitev beguncev, ocenijo njihove potrebe in omogoči ustrezno načrtovanje naslednjih faz ponovne naselitve; |
12. |
spodbuja zasebno-javno partnerstvo z nevladnimi organizacijami in drugimi socialnimi partnerji, kot so verske in etnične organizacije, da bi prispevalo k izvajanju ponovne naselitve in spodbujanju prostovoljnega dela na tem področju; |
13. |
meni, da bi morale občine, ki so že vključene ali se vključujejo v ponovno naselitev, vzpostaviti partnerstva in tesno medinstitucionalno sodelovanje z drugimi občinami v svoji državi in v državah članicah EU, da bi izmenjale svoje izkušnje na tem področju in okrepile sodelovanje v vsej EU; |
14. |
poudarja, da je treba vzpostaviti okvir za strukturirano sodelovanje z ukrepi za zbiranje strokovnega znanja ter omogočanje zbiranja in delitve informacij; poudarja tudi, da mora učinkovit program EU za ponovno naselitev omogočiti državam članicam (tistim, ki že sodelujejo v programu, in tistim, ki želijo sodelovati) dostop do človeških virov, strokovnega svetovanja in skupnih informacij, ki bi utegnile koristiti v kateri koli fazi pobude o ponovni naselitvi; priznava, da so vsi, ki sodelujejo pri ponovni naselitvi, zlasti ponovno naseljeni begunci, pomemben vir informacij za vrednotenje pobud za ponovno naselitev; |
15. |
poziva k preučitvi in izmenjavi najboljših praks, ki spodbujajo učinkovitost med državami članicami, kar lahko vključuje spodbujanje skupnih programov, medsebojno strokovno ocenjevanje, ustanovitev skupnih misij, uporabo skupne infrastrukture (kot so prehodni centri) in organizacijo misij v države članice za oceno potekajočih ponovnih naselitev; |
16. |
poziva k upoštevanju pomembnosti ukrepov spremljanja kakovosti sprejema in vključevanja v državo članico gostiteljico; meni, da mora uspeh ponovne naselitve opredeljevati ne le fizična preselitev beguncev iz tretje države v državo članico, temveč tudi izvrševanje ukrepov, ki omogočajo vključevanje beguncev v državo gostiteljico; |
17. |
poziva, naj se posebna pozornost nameni človeškim virom, vključenim v vse sedanje in prihodnje programe EU za ponovno naselitev, da se zagotovi vzpostavitev postopka, ki bo omogočal dobre prakse prilagoditve in vključevanja beguncev v družbo gostiteljico, saj izkušnje kažejo, da je treba prizadevanja za ponovno naselitev spremljati z ustreznimi uslužbenci in strokovnjaki; |
Stalna enota za ponovno naselitev, temelj učinkovitega skupnega programa EU za ponovno naselitev
18. |
ugotavlja pomanjkanje strukturiranega sodelovanja pri dejavnostih ponovne naselitve v EU, ki zahtevajo znatno logistično pripravo, kot so izbirne in orientacijske misije, zdravstveni in varnostni pregledi, potovalne in vizumske ureditve ter programi sprejema in vključevanja, kakor so navedeni v sporočilu KOM(2009)0447; |
19. |
poleg tega potrjuje stališče, da pomanjkanje mehanizmov sodelovanja in usklajevanja med državami članicami povečuje stroške operacij, povezanih s ponovno naselitvijo ter zmanjšuje njihovo privlačnost in njihov strateški učinek; |
20. |
zato priporoča vzpostavitev posebne enote z ustreznim osebjem za potrebno usklajevanje med vsemi dejavnostmi ponovne naselitve, ki potekajo v državah članicah; |
21. |
meni, da bi bil najustreznejši institucionalni okvir za enoto za ponovno naselitev urad EASO, kjer bi lahko sodelovala v okviru politike EU za azil in migracije; |
22. |
meni, da bi lahko ta enota vzpostavila tesne stike z visokim komisarjem ZN za begunce in lokalnimi nevladnimi organizacijami, da bi tako pridobila pomembne informacije za posredovanje državam članicam in institucijam EU v zvezi na primer z nujnimi prednostnimi nalogami, tehnikami vključevanja itd.; |
23. |
vztraja tudi, da bi enota za ponovno naselitev lahko imela pomembno vlogo pri spremljanju in oceni učinkovitosti in kakovosti programa za ponovno naselitev na ravni EU, tako da bi sestavljala letna poročila o vseh dejavnostih na podlagi informacij, ki bi jih zbrale institucije in organi, ki bi bili vključeni v pobude za ponovno naselitev v državah članicah; |
24. |
želi poudariti, da bi morala enota za ponovno naselitev spremljati nevladne in dobrodelne organizacije ter druge subjekte, ki lahko v postopku ponovne naselitve beguncev sodelujejo z državnimi organi; poleg tega ugotavlja, da bi morala omenjena enota redno izdajati listine, v katerih bi bili navedeni standardi in merila, ki jih morajo ti subjekti spoštovati, da bi bili primerni za sodelovanje v načrtih EU za ponovno naselitev; |
25. |
poudarja, da lahko urad EASO koristno prispeva k zagotavljanju skladnosti in dopolnjevanju med programom EU za ponovno naselitev in preostalo azilsko politiko EU; |
Prilagodljivo določanje prednostnih nalog
26. |
ugotavlja, da ustrezen program ponovne naselitve zahteva redno posodabljanje seznama narodnosti in kategorij beguncev, ki bi morali v postopku ponovne naselitve imeti prednost, zlasti ob upoštevanju geografskih kriznih razmer in posebno ranljivih oseb, ki najbolj potrebujejo zaščito; |
27. |
meni, da bi morala letne prednostne naloge EU določati Komisija, kot je predlagano, z intenzivno in učinkovito vključitvijo visokega komisarja ZN za begunce in Evropskega parlamenta v vse faze opredeljevanja in ocene kandidatov za ponovno naselitev; |
28. |
predlaga, da na letnem srečanju strokovne skupine za begunce sodeluje delegacija članov Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve, Odbora za zunanje zadeve in Odbora za razvoj; |
29. |
meni, da bi program EU za ponovno naselitev moral vključevati posebne postopke, s katerimi bi se pri določanju letnih prednostnih nalog EU vključil Evropski parlament; |
30. |
spodbuja urad EASO, naj sprejme pomembno vlogo pri opredelitvi načrta ponovne naselitve v EU; |
31. |
zagovarja načelo, da bi morale v skladu s potrebo po prilagodljivosti letnih prednostnih nalog EU obstajati kategorije, ki bi vsako leto ostale nespremenjene, da bi lahko države članice v katerem koli trenutku v letu ponovno naselile posebej ranljive osebe; |
32. |
predlaga, da bi bilo državam članicam omogočeno, da se pripravijo za zasilne postopke v primerih nepredvidenih humanitarnih razmer – denimo, ko so begunci žrtve oboroženega napada ali ko naravne nesreče ali katastrofe resno prizadenejo begunska taborišča; meni, da bi ti postopki omogočili, da bi bili postopki ponovne naselitve kratki, upravni ukrepi pa bi se opravili bodisi časovno strnjeno ali v nekaterih primerih po preselitvi beguncev; priporoča, da se ta prizadevanja uvrstijo med cilje programa EU za ponovno naselitev; |
Zagotavljanje, da več držav članic sodeluje pri ponovni naselitvi
33. |
obžaluje, ker ima trenutno le deset držav članic programe ponovne naselitve, ki pa so bili vzpostavljeni brez medsebojnega usklajevanja; |
34. |
priznava, da je sodelovanje držav članic še vedno prostovoljno, glede na razlike pri pogojih sprejemanja, sodelujočih straneh in pravnih merilih, ki se uporabljajo pri odločanju o tem, kdo bo ponovno naseljen; |
35. |
priznava, da se nekatere države članice, zlasti južnoevropske, soočajo s posebnimi izzivi zaradi njihovega položaja na zunanji meji Unije; |
36. |
vseeno poziva k večjim spodbudam, da se države članice motivirajo k sodelovanju v programu EU za ponovno naselitev; ugotavlja, da čeprav je večja finančna pomoč pomembna, se ne bi smela zanemariti prispevek, ki ga lahko v tem pogledu daje urad EASO tako, da prispeva k izenačitvi razmer s povečanjem kakovosti storitev, ki se nudijo beguncem v državah članicah, in da nudi pomoč z najučinkovitejšimi praksami gostitve in vključevanja; |
37. |
predlaga, da se nudi večja finančna pomoč državam članicam, ki želijo začeti sodelovanje v programu EU za ponovno naselitev, da se jim pomaga pri oblikovanju programa za trajno ponovno naselitev in se zmanjša začetno breme vzpostavitve take pobude; predlaga, da se zato, da bi se izognili pretiranemu pritisku na evropski sklad za begunce, po prvih letih udeležbe v programu vrednost finančne pomoči izenači z drugimi državami članicami; |
38. |
meni, da ne bo mogoče povečati števila beguncev, ki so ponovno naseljeni v EU, brez upravnega in strokovnega okvira, ki bo služil kot osnova programu, in brez vzpostavitve trajnih struktur za pripravo ponovne naselitve in spremljanje postopka vključevanja; |
Nadaljnji ukrepi
39. |
meni, da mora učinkovit program EU za ponovno naselitev vključevati določbe o nadaljnjih ukrepih, s poudarkom na kakovosti ponovne naselitve v vsaki državi članici, visokim standardom v vsaki fazi od priznanja do sprejema ter vključevanja beguncev; |
40. |
poziva države članice, ki so vključene v program ponovne naselitve, naj ocenijo svoje ukrepe, sprejete v postopku ponovne naselitve, da bi se zagotovilo in izboljšalo vključevanje beguncev. Države članice naj vključevanje beguncev tudi redno spremljajo; |
41. |
meni, da bi državne oblasti morale spodbujati čim tesnejše sodelovanje z nevladnimi subjekti (denimo mednarodnimi in lokalnimi nevladnimi organizacijami) in izkoristiti strokovno znanje in bližino slednjih pri sprožitvi najboljših in najučinkovitejših pobud za ponovno naselitev beguncev; sodelovanje civilne družbe pri evropskem programu ponovne naselitve bo okrepilo podporo in pobude za sprejem pri državah članicah in lokalnih oblasteh; |
42. |
zagovarja intenzivna prizadevanja vseh vključenih subjektov, da se beguncem, zlasti najranljivejšim, zagotovi dostop do ustreznega bivališča, zdravstvenega varstva, izobrazbe, jezikovnih tečajev in psihološke pomoči ter dostop do trga dela, da se tako zagotovi uspešno vključevanje; |
43. |
poziva urad EASO, zlasti prek njegove predlagane enote za ponovno naselitev, da v tesnem sodelovanju z visokim komisarjem ZN za begunce, nevladnimi organizacijami in lokalnimi oblastmi določi jasna merila za kakovostno ponovno naselitev in naj spremlja ponovno naselitev beguncev, da s tem prispeva k oceni dejavnosti in dodatnemu izboljšanju ponovne naselitve v državah članicah; |
44. |
ponovno poudarja vlogo urada EASO kot subjekta, ki bi lahko, če bi bil opremljen s stalno enoto za ponovno naselitev, ozaveščal o nekaterih pomanjkljivostih pobud za ponovno naselitev, pomagal državam članicam pri iskanju specifičnih rešitev in spodbujal boljše prakse; |
45. |
poziva k organizaciji skupne letne razprave Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in Odbora za zunanje zadeve, da bi Parlament tako prispeval k razvoju programa; |
*
* *
46. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) Sprejeta besedila, P7_TA(2009)0090.
(2) UL C 212 E, 5.8.2010, str. 348.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/8 |
Torek, 18. maj 2010
Ključne kompetence za spreminjajoči se svet: napredek pri izvajanju delovnega programa izobraževanja in usposabljanja za leto 2010
P7_TA(2010)0164
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o ključnih kompetencah za spreminjajoči se svet: izvajanje delovnega programa Izobraževanje in usposabljanje 2010 (2010/2013(INI))
2011/C 161 E/02
Evropski parlament,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 25. novembra 2009 z naslovom „Ključne kompetence za spreminjajoči se svet“ (KOM(2009)0640),
ob upoštevanju osmih ključnih kompetenc, navedenih v Priporočilu Evropskega parlamenta in Sveta št. 2006/962/ES z dne 18. decembra 2006 o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje – evropski referenčni okvir (1),
ob upoštevanju desetletnega delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ in poznejših skupnih vmesnih poročil o napredku pri izvajanju tega programa,
ob upoštevanju resolucije Sveta z dne 15. novembra 2007 o novih znanjih in spretnostih za nova delovna mesta (2),
ob upoštevanju poročila strokovne skupine o novih znanjih in spretnostih za nova delovna mesta z naslovom „Nova znanja in spretnosti za nova delovna mesta: ukrepajmo zdaj“,
ob upoštevanju sklepov sveta z dne 12. maja 2009 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju („ET 2020“) (3),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. januarja 2008 o izobraževanju odraslih: za učenje ni nikoli prepozno (4),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 18. decembra 2008 o vseživljenjskem učenju za znanje, ustvarjalnost in inovacije – izvajanje delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ (5),
ob upoštevanju okvira evropskega sodelovanja na področju mladine, ki je bil sprejet novembra 2009,
ob upoštevanju evropskega soglasja o izobraževanju za razvoj, strateškega okvira, ki so ga novembra 2007 oblikovali predstavniki institucij EU, držav članic, civilne družbe in drugih zainteresiranih strani,
ob upoštevanju podrobnih ocen nacionalnih poročil in dosežkov na podlagi vrste kazalnikov in primerjalnih meril (SEC(2009)1598 in SEC(2009)1616),
ob upoštevanju členov 165 in 166 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju člena 48 poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za kulturo in izobraževanje (A7-0141/2010),
A. |
ker sta kakovostno izobraževanje in usposabljanje nujna za osebnostni razvoj posameznika, enakost, boj proti socialni izključenosti in revščini ter aktivno državljanstvo in socialno kohezijo, |
B. |
ker je izboljšanje kakovosti izobraževanja in usposabljanja za vse študente, da dosežejo boljše rezultate in kompetence, najprej z novimi in prodornejšimi politikami za povečanje ponudbe izobraževanja, prednostna naloga, |
C. |
ker kljub nekaterim izboljšavam v izobraževanju in usposabljanju v Evropski uniji večina primerjalnih meril, določenih za leto 2010, ne bo dosežena; ker so zlasti ravni znanj in spretnosti še vedno nezadostne in ker ima ena tretjina prebivalstva v Evropi zelo nizko raven izobrazbe, |
D. |
ker deset let po uvedbi bolonjskega procesa še ni bila dosežena želena konvergenca med državami članicami glede visokošolske izobrazbe, |
E. |
ker morajo politike izobraževanja in usposabljanja vsem državljanom, ne glede na starost, spol, zdravje, fizično, duševno in psihično stanje in jezikovno, etnično, nacionalno, religiozno in socialno-ekonomsko ozadje, omogočiti pridobivanje, posodabljanje in razvoj njihovega znanja in spretnosti ter kompetenc vse njihovo življenje, |
F. |
ker sta izobraževanje in usposabljanje ključna elementa za uspešno izvajanje prenovljene socialne agende za priložnosti, dostopnost in solidarnost; ker bi z njenim izvajanjem pripomogli k številnejšim in boljšim delovnim mestom in več evropskim državljanom dali možnost, da uresničijo svoj potencial, |
G. |
ker je stalno prizadevanje nujno za zagotovitev, da imajo ženske enak dostop do izobraževanja na vseh ravneh in da izbira izobraževanja ni vnaprej določena na podlagi s spolnih stereotipov, |
H. |
ker so za celovito izkoriščanje ključnih kompetenc potrebni nadaljnji politični ukrepi na evropski in nacionalni ravni, |
I. |
ker je reforma področja izobraževanja ključni izziv na področju izobraževanja in usposabljanja v Evropi, in sicer z namenom oblikovanje na učenju temelječega celostnega izobraževalnega sistema, ki pripravlja mlade, da postanejo srečni in dejavni globalni državljani, ki so pripravljeni na vstop na trg dela, |
J. |
ker ostaja izvajanje in nadaljnji razvoj strategij vseživljenjskega učenja ključni izziv za mnoge države članice; ker je treba večjo pozornost nameniti celotnemu življenjskemu ciklu, namesto da bi se osredotočali na posebne sektorje ali skupine, |
K. |
ker so koristi vlaganj v izobraževanje vidne le dolgoročno in je treba zagotoviti, da niso zanemarjene na političnem dnevnem redu; ker bi morali pozivati k oblikovanju smernic EU za kakovostne sisteme izobraževanja in usposabljanja ter se izogibati proračunskih omejitev, za to namenjena sredstva pa bi se morala povečevati in ne zmanjševati, ker mora zato EU oblikovati proračunske mehanizme, ki niso vezani na letne programe na področju izobraževanja in usposabljanja, |
L. |
ker so naložbe v izobraževanje, usposabljanje in preusposabljanje ter posodabljanje in prilagoditev znanj in spretnosti vseh bistven pogoj za izstop iz krize in obvladovanje dolgoročnih izzivov globalne gospodarske konkurenčnosti, zaposlovanja, mobilizacije in socialne vključenosti, |
M. |
ker je več kot 80 % osnovnošolskih učiteljev in 97 % predšolskih učiteljev v Uniji žensk, medtem ko jih je v srednješolskem izobraževanju le 60 %, v visokem izobraževanju in raziskavah pa manj kot 40 %, |
N. |
ker postaja izobraževalno okolje vse bolj kompleksno in heterogeno in se učitelji srečujejo z vedno večjimi izzivi, kot so spremembe v informacijskih in komunikacijskih tehnologijah (IKT), finančne omejitve, ki jih je povzročila gospodarska kriza, spremembe družbenih in družinskih struktur in multikulturnost, |
O. |
ker bo za soočanje s temi ključnimi izzivi treba izvajati strateški okvir EU 2020 za evropsko sodelovanje na področju izobraževanja in usposabljanja, |
P. |
ker bo digitalna pismenost vse pomembnejša za razvoj na znanju temelječega gospodarstva in trga dela EU; ker te kompetence zagotavljajo priložnosti za oživitev gospodarstva, spodbujanje podjetništva in izboljšanje dostopa do zaposlitve, |
Q. |
ker je šport eno najučinkovitejših sredstev za boj proti zlorabi snovi (kajenje, alkoholizem in jemanje drog), saj so dijaki in študenti v visokošolskem izobraževanju ena od družbenih skupin, ki so v tem pogledu najbolj ogrožene; ker je udeležba dijakov in študentov v športu najbolj odvisna od obstoja ustrezne infrastrukture, |
1. |
podpira omenjeno sporočilo Komisije „Ključne kompetence za spreminjajoči se svet“; |
2. |
poudarja, da kljub napredku v zadnjih letih mnogi državljani EU še vedno niso dovolj usposobljeni; poudarja, da vsaka sedma mlada oseba (18–24 let) prezgodaj opusti šolanje (6 milijonov osipa v EU 27), da ima vsak četrti 15-letnik slabe bralne sposobnosti, da okrog 77 milijonov ljudi (skoraj tretjina prebivalstva EU, starega med 25 in 64 let) nima formalne izobrazbe ali ima le nizko formalno izobrazbo, medtem ko je le ena četrtina prebivalstva EU visoko kvalificirana, ter da preveč evropskih državljanov nima znanj in spretnosti na področju IKT; poudarja, da so zelo nizke ravni znanj in spretnosti trajna težava v vsej EU in je zaskrbljen zaradi povečevanja števila mladih, ki pri 15 letih še niso popolnoma pismeni (21,3 % leta 2000 in 24,1 % leta 2006); |
3. |
poziva Komisijo, naj nadaljuje razpravo o poročilu „Nova znanja za nova delovna mesta“; poudarja, da bo do leta 2020 na voljo 16 milijonov več delovnih mest za visoko kvalificirane ljudi in 4 milijone več delovnih mest za srednje kvalificirane ljudi, medtem ko bo delovnih mest za nizko kvalificirane delavce za 12 milijonov manj; poudarja, da bodo do leta 2015 za veliko večino delovnih mest v vseh sektorjih potrebna znanja in spretnosti za uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij; poziva, naj se v to razpravo vključijo vse zainteresirane strani, vključno z učitelji, dijaki in študenti, pristojnimi poklicnimi organizacijami, ustreznimi organizacijami civilne družbe in sindikati, zlasti pa združenja staršev in dijakov oziroma študentov ter predstavniki poslovnega sveta; |
4. |
meni, da je nujno treba uvesti politike, namenjene izboljšanju kakovosti izobraževanja in usposabljanja za vse študente, in poudarja, da je treba zato, da se lahko evropski izobraževalni sistemi soočijo z izzivom svetovne konkurenčnosti, izboljšati razpoložljive možnosti izobraževanja, ki morajo biti na višji ravni in širšega obsega, da lahko zadovoljijo vedno večje potrebe v strokovnih sektorjih in na trgu dela; |
5. |
meni, da je učenje jezikov bistveno za olajšanje dostopa mladih do trga dela ter spodbujanje njihove mobilnosti in enakih možnosti; |
6. |
poziva države članice k nadaljnjemu izvajanju evropskega ogrodja kvalifikacij; |
7. |
poziva, da je treba nameniti pozornost tudi „belim delovnim mestom“, ne le „zelenim delovnim mestom“; poudarja, da se bo do leta 2030 delež ljudi, starejših od 65 let, povečal s 26 % (2008) na 38 % v primerjavi s tistimi v starostni skupini 15–64 let; ugotavlja, da bodo zato vedno bolj potrebne skupne politike na področju aktivnega staranja, s posebnim poudarkom na ukrepih za spodbujanje pismenosti in obnovitev ter posodobitev ključnih znanj in spretnosti na področju IKT, da se premosti digitalni razkorak, ki je vse pomembnejši dejavnik v socialni izključenosti starejših; |
8. |
ugotavlja, da sporočilo Komisije o EU 2020 poudarja, da je „stopnja zaposlenosti žensk še zlasti nizka“ (zaposlenih je le 63 % žensk v primerjavi s 76 % moških) in da bodo za doseganje večjega sodelovanja delavcev potrebne politike za spodbujanje enakosti spolov; zato mora biti politika izobraževanja in usposabljanja usmerjena k odpravi te vrzeli na trgu dela, s čimer bo prispevala k zagotovitvi trajnostne rasti in socialne kohezije; poudarja pomen izobraževanja od najnižje možne starosti brez spolnega razlikovanja; |
9. |
poziva, da je treba posebno pozornost nameniti potrebi po lažjem vključevanju invalidnih oseb vseh starosti v procese izobraževanja in usposabljanja, s posebnim poudarkom na stvarnem vključevanju invalidnih otrok v zgodnji starosti v izobraževalne ustanove; poudarja potrebo po ustreznih vlaganjih in dolgoročni strategiji za odpravo kakršne koli mejne vrednosti na tem področju; |
10. |
meni, da morajo vse oblike izobraževanja spodbujati pridobivanje demokratičnih kompetenc s podpiranjem študentskih svetov in omogočanjem študentom, da prevzamejo soodgovornost za svoje izobraževanje, kot je navedeno v listini o pravicah študentov; v zvezi s tem poziva tudi k temeljiti razpravi v evropski družbi o funkciji in vlogi izobraževanja ter predlaga, da ta razprava poteka na debatnem forumu za dialog z evropskimi državljani Agora; |
11. |
poziva Evropsko komisijo, države članice in delodajalce, naj v tesnem sodelovanju z izvajalci izobraževanja in usposabljanja spodbujajo nadgrajevanje znanj in spretnosti ljudi iz prikrajšanih okolij; |
12. |
priznava, da je globalizacija v samih temeljih spremenila evropsko družbo, in priporoča, da se globalno izobraževanje in izobraževanje za razvoj vključi v vse oblike izobraževanja, da bodo državljani lahko obvladali grožnje in priložnosti spreminjajočega se sveta; |
13. |
meni, da je na vseh ravneh izobraževanja in usposabljanja nujno potrebno zagotavljanje digitalne in medijske pismenosti in uvajanje v nove tehnologije, ter da je treba vse ljudi naučiti, da pri uporabi sodobnih oblik komunikacije in medijskih vsebin v enaki meri uporabljajo strokovno znanje in izkušnje ter kritično presojo; poudarja, da je nujno treba izboljšati digitalno pismenost vseh evropskih državljanov; poudarja, da sta izobraževanje in usposabljanje na področju informacijskih in komunikacijskih tehnologij tako na nacionalni ravni kot na ravni EU nujna glede na vedno večjo pomembnost teh znanj in spretnosti na razvijajočem se trgu dela; |
14. |
poudarja pomen zadostne in visokokakovostne podpore za razvoj kompetenc učiteljev in uvedbe novih načinov organizacije učenja v privlačnih šolskih okoljih; |
15. |
poudarja pomen umetnosti, kulture in športa v izobraževanju in usposabljanju ter nujnost, da se tem predmetom posveti posebno pozornost v predšolskem, osnovnem in srednjem izobraževanju ter v vseživljenjskem učenju; meni, da je izobraževanje s področja kulture in družbe sestavni del politike izobraževanja in usposabljanja, saj ne le, da pripomore k razvoju poklicnih ali tehničnih sposobnosti, temveč tudi pomaga razvijati neakademske sposobnosti ter s tem spodbuja samouresničenje in pridobivanje osnovnih znanj in spretnosti; |
16. |
poziva države članice, naj izobraževalnim ustanovam zagotovijo zadostna sredstva, da bodo lahko vlagale v šport in izboljšale sodelovanje javnega in zasebnega sektorja na tem področju; |
17. |
poziva države članice, naj zagotovijo zadostne naložbe v izobraževanje, da se omogoči dostop do trga dela za vse kategorije; |
18. |
poudarja pomen uporabe zgodovine in jezika kot sredstev za doseganje evropske socialne in kulturne vključenosti; |
Predšolsko izobraževanje
19. |
opozarja na pomen kakovostnega izobraževanja v zgodnjem otroštvu za zgodnje pridobivanje ključnih kompetenc, vključno z otrokovo sposobnostjo komunicirati v maternem jeziku in jeziku države gostiteljice, zlasti pa za pomoč otrokom iz prikrajšanih okolij in otrokom s posebnimi (učnimi) potrebami, da bi tako preprečili revščino in socialno izključenost v prihodnosti; |
20. |
opozarja na pomen spodbujanja bralne kulture že od predšolskega obdobja naprej in na pomen dostopnosti knjižnega gradiva že v predšolskem obdobju; |
21. |
poudarja pomen izobraževanja v maternem jeziku, tudi v primeru tradicionalnih manjšin; |
22. |
poudarja pomen večjezičnosti za mobilnost: zato poziva vse države članice, naj uvajajo učenje drugega jezika že na zgodnji stopnji izobraževanja; |
23. |
poudarja, da je treba uvesti izobraževalne podporne ukrepe za otroke priseljencev, da se olajša njihovo prilagajanje izobraževalnemu in družbenemu okolju države gostiteljice; |
24. |
poudarja, da je treba spodbujati in podpirati dejavnosti, ki spodbujajo ustvarjalnost otrok že v zgodnjem otroštvu, saj to prispeva k razvoju inovativne družbe v EU; |
25. |
opozarja na cilje barcelonskega vrha, da bi do leta 2010 zagotovili otroško varstvo za najmanj 90 % predšolskih otrok v starosti od 3 let do šoloobvezne starosti ter za najmanj 33 % otrok, mlajših od treh let, in da bi otroško varstvo naredili cenovno dostopno najširši populaciji; |
Osnovno in srednje izobraževanje
26. |
poudarja nujnost nadaljnjega razvoja in utrjevanja pridobivanja jezikovnih spretnosti v osnovni in srednji šoli, tudi pri otrocih priseljencev, ter pomen poučevanja v maternem jeziku za pripadnike tradicionalnih manjšin; |
27. |
podpira zamisel izobraževalnega pristopa, ki bi omogočal rednejše posvetovanje s študenti in večjo udeležbo študentov pri upravljanju izobraževalnega procesa, aktivno udeležbo staršev študentov v izobraževalni skupnosti in razvoj odnosa med študenti in učitelji, ki temelji na zaupanju, kar bi omogočilo spodbujanje iniciativnosti ter pridobitev družbenih in državljanskih veščin, ki so bistvene za aktivno državljanstvo; |
28. |
poudarja pomen vključevanja novih tehnologij v predmetnik kot nujnega učnega pripomočka v sodobnem izobraževalnemu sistemu; podpira zamisel, da bi otroci pod ustreznim nadzorom že zelo zgodaj pridobili spretnosti in znanja, ki bi jim omogočili uporabo medijske vsebine in zlasti interneta z odgovornostjo in kritično presojo, in meni, da je bistvenega pomena ozavestiti otroke o vprašanjih varstva zasebnosti in osebnih podatkov ter skladnosti s pravili o avtorskih pravicah; |
29. |
meni, da je napredek pri prilagajanju šolskih programov razvoju ključnih kompetenc korak naprej, vendar so nujno potrebna nadaljnja prizadevanja, zlasti s priznavanjem in certificiranjem znanj in spretnosti, pridobljenih v neformalnih in priložnostnih oblikah izobraževanja, in podpiranjem pridobivanja ključnih kompetenc pri otrocih, pri katerih obstaja tveganje, da bodo dosegli nižjo stopnjo izobrazbe in da bodo socialno izključeni; |
30. |
poziva k ukrepom za spodbujanje fizične in športne dejavnosti v šolah ter organizacije šolskih prvenstev in udeležbe v njih, kar bo izboljšalo zdravje, spodbudilo vključevanje in olajšalo razvoj vrednot, ki bodo prispevale k ustvarjanju pozitivnih vzorcev vedenja; |
31. |
zagovarja izobraževanje in usposabljanje za otroke iz družin migrantov ter poudarja znaten prispevek izobraževanja k uspešnem vključevanju migrantov v evropsko družbo; |
32. |
poziva k oblikovanju celovite strategije za pridobivanje ključnih kompetenc, ki bo med drugim vključevala reformo šolskih programov in podporo stalnemu usposabljanju in poklicnemu razvoju učiteljev, s čimer bi omogočili vzpostavitev dobro usposobljene izobraževalne skupnosti; meni, da je treba učiteljem ponuditi spodbude, da bi izboljšali svoje poučevanje in se usmerili v poklicni razvoj; |
33. |
poziva države članice, naj v šole uvedejo nove kombinacije predmetov in materialov, ki zagotavljajo splošno izobrazbo, da se mladim z eno od najpogostejših motenj učenja– disleksijo – omogoči uspešen zaključek študija, ne glede na njihovo motnjo; |
34. |
poudarja pomen integriranega izobraževanja za preprečevanje družbenih predsodkov in diskriminacije ter posledično prispevanje k evropski družbeni solidarnosti; |
Visoko šolstvo
35. |
poziva k večji mobilnosti med visokošolskimi ustanovami, poslovnim svetom in ustanovami za poklicno izobraževanje in usposabljanje (npr. med študenti, učitelji, zaposlenimi, vodji usposabljanja), s čimer bi spodbujali na učence osredotočeno učenje in pridobivanje kompetenc, ki so vse bolj zaželene na trgu dela (npr. podjetništvo, medkulturno razumevanje, kritično mišljenje in ustvarjalnost); v ta namen je treba nujno obravnavati sedanje ovire v EU, s posebnim poudarkom na ovirah na področju financ in priznavanja, da se izboljša kakovost izkušenj mobilnosti za vse študente; podpira zagotavljanje kakovosti visokošolskega izobraževanja kot sredstva za krepitev mobilnosti za akademske in raziskovalne namene ter kot pogoj za enake zaposlitvene priložnosti za državljane EU; |
36. |
poudarja, da je treba vsem mladim zagotoviti trdno podlago osnovnih znanj in spretnosti, ki je nujno potrebna za spodbujanje vseživljenjske mobilnosti in jim omogoča, da se bodo znali soočati z razvojem dogodkov na trgu dela in s pojavom novih gospodarskih in družbenih potreb; |
37. |
poziva k spodbujanju raziskovalnih programov za krepitev „trikotnika znanja“, ki je bistven za povečevanje rasti in zaposlenosti v Evropski uniji; |
38. |
poziva države članice, naj posodobijo program visokošolskega izobraževanja in zlasti uskladijo izobraževalne programe z zahtevami trga dela; |
39. |
poziva visokošolske ustanove, naj posodobijo svoje študijske programe in nasploh pospešijo Bolonjski proces; |
40. |
meni, da bi morale biti visokošolske ustanove bolj odprte in pripravljene na vse udeležence izobraževanja, zlasti na netradicionalne udeležence, študente s posebnimi potrebami in prikrajšane skupine; meni, da bi pri doseganju tega cilja najbolj pomagali dobro financirani sistemi štipendiranja, s katerimi bi mlade iz revnih družin spodbujali, da se odločijo za študij; meni tudi, da morajo države članice izvajati posebne politike za zagotovitev temeljne pravice do izobraževanja za vse, vključno z mladimi s slabšimi finančnimi možnostmi, ter da bo treba v prihodnosti znotraj strateškega okvira za izobraževanje in usposabljanje raziskati možnost sestavljenega merila pravičnosti v visokem šolstvu; |
41. |
v zvezi s tem ponovno poudarja sklepe Sveta (6) iz maja 2007 o kazalnikih, oblikovanih za spremljanje izvajanja pekinških izhodišč za ukrepanje na področju izobraževanja in usposabljanja žensk, zlasti visokošolskega izobraževanja in raziskav; vendar obžaluje, da se pri spremljanju izvajanja delovnega programa Izobraževanje in usposabljanje 2010 ti kazalniki ne upoštevajo v celoti; v zvezi s tem spodbuja njihovo uporabo kot orodje za spremljanje napredka na področju enakosti spolov v izobraževanju in usposabljanju; |
42. |
ugotavlja, da so ženske kljub napredku glede njihovega dostopa do višjega in visokošolskega izobraževanja še vedno nezadostno zastopane na področjih matematike, znanosti in tehnologije (le 32 % diplomantk in 68 % diplomantov); poudarja, da bi zmanjševanje neravnovesij med spoloma na teh področjih prispevalo k zmanjšanju pomanjkanja znanj in spretnosti v EU v teh sektorjih; |
43. |
meni, da je neformalno izobraževanje področje izobraževanja, ki dopolnjuje formalno izobraževanje, ter priporoča, da ga je treba kot takega obravnavati pri oblikovanju politike izobraževanja ET2020; |
44. |
poziva k večjemu, bolj učinkovitemu in bolj pestremu vlaganju v višje in visoko izobraževanje; |
45. |
poziva države članice, naj spodbujajo partnerstva med ustanovami višjega in visokega šolstva, univerzami, raziskovalnimi centri in poslovnim svetom (na mednarodni, nacionalni, regionalni in lokalni ravni) ter finančna vlaganja gospodarskega sektorja v višje- in visokošolsko izobraževanje; |
46. |
poziva države članice, naj področju višjega in visokošolskega izobraževanja, ki predstavlja pomembno orodje za oživitev gospodarstva in družbe po nedavni krizi, namenijo potrebna sredstva, da se bo lahko odzivalo na globalne izzive, |
47. |
poziva države članice, naj z zakonodajnimi, upravnimi in finančnimi sredstvi podpirajo izobraževanje v maternem jeziku za manjšine; |
Poklicno izobraževanje in usposabljanje
48. |
vztraja, da je kakovostno poklicno izobraževanje in usposabljanje ključno za zagotavljanje novih strokovnjakov ter za pridobivanje novih znanj in spretnosti za nova delovna mesta, pri čemer bi bilo treba posebno pozornost nameniti razširitvi učenja na delovnem mestu in vajeništva, tudi v primeru mladih diplomantov, na podlagi sporazumov med univerzami in podjetji; poleg tega meni, da je treba spodbujati študijska obdobja in pripravništva za študente, ki se poklicno usposabljajo, v drugih državah Evropske unije, podobno kot pri programu Erasmus za univerzitetne študente; poziva, da je treba zagotoviti večjo podporo in veljavo poklicnemu usposabljanju; |
49. |
poudarja, da je treba še naprej prenavljati programe poklicnega izobraževanja, pri čemer je treba upoštevati ključne kompetence, da bi bodisi izboljšali njihovo kakovost in jih naredili privlačnejše za mlade bodisi jih prilagodili razvijajočim se potrebam trga dela; meni, da bi morali programi poklicnega izobraževanja izboljšati medpredmetne ključne kompetence; |
50. |
poudarja, da je treba na podlagi obstoječe dobre prakse sprejeti model priznavanja kreditnih točk za izobraževanje na področju državljanskih veščin za mlade, ki opravljajo prostovoljno in družbeno koristno delo, ki ga spodbujajo neprofitna združenja ali se spodbuja v okviru razvojnega sodelovanja; |
51. |
poziva, da se omogoči boljša prehodnost med srednjim poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem ter višjim in visokim šolstvom, ki zagotavlja višje kvalifikacije; |
52. |
poudarja vidik vseživljenjskega učenja v priporočilih o ključnih kompetencah in vztraja, da je za celovito izvajanje teh priporočil nujen nadaljnji napredek na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja ter izobraževanja odraslih, tudi s pravnim priznanjem univerzalne pravice do vseživljenjskega učenja; |
53. |
poudarja pomen izmenjave informacij ter dobre in uspešne prakse med državami članicami na področju poklicnega izobraževanja in usposabljanja; |
Vseživljenjsko učenje
54. |
poziva k hitremu ukrepanju, da bi prekinili naraščanje števila ljudi s slabimi rezultati v bralni pismenosti, pri čemer je treba zagotoviti posebno podporo lokalnim oblastem, saj so te za javnost najbolj dostopne; poziva države članice in Komisijo, naj svojo pozornost usmerijo k nepismenim, katerih število je še vedno previsoko, in sprejmejo odločne ukrepe za reševanje te težave, tudi pri odraslih; |
55. |
izraža veliko zaskrbljenost zaradi naraščanja števila brezposelne mladine, zlasti v sedanji gospodarski krizi; poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo trgi dela čim bolj prožni, da bodo lahko mladi z lahkoto našli delo in menjavali delovna mesta; |
56. |
poudarja potrebo po večji vključenosti izvajalcev izobraževanja v razvoj krovnih nacionalnih ogrodij kvalifikacij ter po večjem priznavanju predhodnega izobraževanja, vključno s tistim, ki je pridobljeno na neformalni ali priložnostni način; |
57. |
poudarja, da štiri od petih primerjalnih meril, ki so bila sprejeta leta 2003, ne bodo dosežena; poziva Komisijo, države članice, regionalne in lokalne oblasti ter druge zainteresirane strani, naj raziščejo vzroke in ustrezno ukrepajo, da se stanje popravi; |
58. |
poudarja pomen sedanjega strukturiranega dialoga in posvetovanja med ljudmi na zadnjih stopnjah izobraževanja in usposabljanja, visokošolskimi ustanovami in podjetji; |
59. |
podpira cilj, da bi do leta 2020 zvišali vključenost odraslih v programe vseživljenjskega učenja z 12,5 % na 15 %, in poziva k sprejetju ustreznih ukrepov za doseganje tega cilja; v ta namen poziva univerze, naj olajšajo širši dostop do študija, razvejajo in razširijo dotok študentov ter spremenijo študijske programe, da bodo privlačni za odrasle, ki se vračajo k študiju; poziva Komisijo in države članice, naj sprejmejo še bolj odločne ukrepe za podporo in širitev ustanov za vseživljenjsko učenje, kot so „šole za drugo priložnost“; poziva k upoštevanju in spodbujanju vidika spolov pri izvajanju strategij vseživljenjskega učenja; opozarja na dejstvo, da imajo univerze za tretje življenjsko obdobje bistveno vlogo pri vseživljenjskem učenju; |
60. |
poudarja, da je ena od največjih ovir za odrasle, ki se želijo vključiti v programe izobraževanja in usposabljanja, pomanjkanje podpore njihovim družinam; zato spodbuja države članice, naj oblikujejo ukrepe za podporo študentom in delavcem z družinskimi obveznostmi (npr. oskrba otrok ali drugih vzdrževanih družinskih članov), da bodo lahko posodobili in/ali nadgradili svoja znanja in kompetence, na podlagi dobre prakse, razvite na tem področju v okviru programiranja Evropskega socialnega sklada, s kuponi za storitve in usklajevanje; meni, da je treba raziskati zlasti možnosti za elektronsko učenje, saj omogočajo večjo prožnost pri povezovanju izobraževanja, zaposlitve in oskrbe; |
61. |
spodbuja Evropski inštitut za enakost med spoloma, naj sprejme ukrepe za izboljšanje zbiranja in analize primerljivih podatkov o enakosti spolov na področju izobraževanja in usposabljanja ter zagotovi takojšnjo dostopnost in redno posodabljanje statističnih podatkov o pomembnih kazalnikih iz pekinških izhodišč za ukrepanje; |
62. |
priporoča ustanovam za izobraževanje in usposabljanje, naj si prizadevajo za širšo objavo programov, ki so odprti za odrasle, in poenostavijo upravne postopke za pridobitev dostopa do teh programov; |
63. |
poziva Evropsko komisijo, naj v celoti upošteva strokovno znanje in izkušnje zainteresiranih strani in njihovo vlogo pri izvajanju strategije ET2020; |
64. |
poziva Evropsko komisijo, naj vključi neformalno izobraževanje, poklicno izobraževanje in usposabljanje ter dijake v prihodnje primerjalno merilo mobilnosti za ET2020 in prevzame primerjalno merilo bolonjskega procesa v zvezi z mobilnostjo študentov; |
*
* *
65. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic. |
(1) UL L 394, 30.12.2006, str. 10.
(2) UL C 290, 4. 12. 2007, str. 1.
(3) UL C 119, 28. 5. 2009, str. 2.
(4) UL C 41 E, 19.2.2009, str. 46.
(5) UL C 45 E, 23. 2. 2010, str. 33.
(6) Dokument Sveta 9152/2007.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/16 |
Torek, 18. maj 2010
Deontološka vprašanja glede upravljanja družb
P7_TA(2010)0165
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o deontoloških vprašanjih glede upravljanja družb (2009/2177(INI))
2011/C 161 E/03
Evropski parlament,
ob upoštevanju Priporočila Komisije z dne 30. aprila 2009 o dopolnitvi priporočil 2004/913/ES in 2005/162/ES glede sistema prejemkov direktorjev javnih družb (1),
ob upoštevanju Priporočila Komisije z dne 30. aprila 2009 o plačnih politikah v sektorju finančnih storitev (2),
ob upoštevanju sporočila Komisije, priloženega zgoraj navedenima priporočiloma Komisije, ki je bilo prav tako objavljeno 30. aprila 2009 (COM(2009)0211),
ob upoštevanju predloga direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi direktiv 2006/48/ES in 2006/49/ES v zvezi s kapitalskimi zahtevami za trgovalno knjigo in za dodatna listinjenja ter v zvezi z nadzorniškim pregledom politik prejemkov (COM(2009)0362),
ob upoštevanju Direktive 2007/36/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. julija 2007 o uveljavljanju določenih pravic delničarjev družb, ki kotirajo na borzi (3),
ob upoštevanju Direktive 2006/43/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o obveznih revizijah za letne in konsolidirane računovodske izkaze, spremembi direktiv Sveta 78/660/EGS in 83/349/EGS ter razveljavitvi Direktive Sveta 84/253/EGS (4),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za pravne zadeve ter mnenja Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve (A7-0135/2010),
A. |
ker se Evropska unija in svet soočata z najhujšo gospodarsko krizo v zadnjih šestdesetih letih, ker je realno gospodarstvo v najhujši recesiji v tem obdobju in ker se bodo po pričakovanjih pogoji za zaposlovanje poslabšali kljub relativni oživitvi gospodarstva, |
B. |
ker so ne glede na vrsto družbe ali sektor, v katerem deluje, številna vprašanja glede upravljanja družb pomembna v splošnem okviru deontologije vodenja poslov, kot so dolžnost skrbnega ravnanja, preglednost, družbena odgovornost podjetij, obvladovanje tveganja, gospodarska vzdržnost odločitev za finančne naložbe, delovanje uprav ali nadzornih svetov ali uveljavljanje pravic delničarjev; ker je nedavna finančna kriza pokazala, da je treba ta vprašanja preučiti z vidika ohranjanja finančne stabilnosti in jih redno analizirati za iskanje rešitev, ki družbam omogočajo spopadanje s trenutnimi izzivi ter pozitivno prispevati h gospodarski rasti in povečanju zaposlenosti v Evropski uniji, |
C. |
ker je kriza prav tako razkrila tesne povezave med upravljanjem tveganja in politiko prejemkov ter pomembnost zadnje v mehanizmih, s katerimi se ureja pravilno delovanje družb; zato je treba pri vzpostavljanju politike prejemkov ustrezno upoštevati upravljanje tveganja tako, da se zagotovi, da so v širše in bolj uravnoteženo upravljanje podjetij vključeni učinkoviti sistemi za upravljanje tveganja, in da se v primeru vzpostavitve sistemov spodbud poskrbi za zagotovitev ustreznih sistemov za upravljanje tveganja, ki bi delovali kot protiutež, |
D. |
ker je družbam v vseh sektorjih skupnih veliko kategorij tveganja, čeprav so nekatere vrste tveganja značilne za neko področje (na primer družbe, ki se spopadajo s tveganji in delujejo v finančnem sektorju); ker so neuspešno upravljanje tveganja zaradi neustreznega spremljanja izvrševanja pravil o nadzoru in neusklajene spodbude v politiki prejemkov igrale pomembno vlogo pri nedavni finančni krizi, |
E. |
ker je treba upravljanje tveganja razumeti in uporabljati na ravni celotne organizacije, in ne le na ravni posameznih operativnih enot; prav tako morajo za upravljanje tveganja veljati razkrivanje, preglednost in obvezno poročanje, |
F. |
ker bi morala vsaka rešitev v primeru prevzema tveganja zagotavljati usklajenost z namenom poslovanja in strategijo družbe ob ustreznem upoštevanju učinkovitega upravljanja tveganja; učinkovito upravljanje tveganja je treba obravnavati kot enega najpomembnejših elementov dobrega upravljanja družb v vseh družbah, |
G. |
ker se je z enim prvih ukrepov, ki jih je Komisija sprejela po krizi, obravnavalo vprašanje politike prejemkov, in sicer z dopolnitvijo priporočil Komisije 2004/913/ES in 2005/162/ES, katerih namen je zagotoviti ustrezno politiko prejemkov z določitvijo najboljših praks za sestavo te politike z novim priporočilom glede sistema prejemkov direktorjev javnih družb in objavo priporočila o politikah prejemkov v sektorju finančnih storitev, |
H. |
ker se stopnja priporočila spreminja glede na vrsto družbe ob ustreznem upoštevanju velikosti, notranje organizacije in zapletenosti dejavnosti; ker je tako mogoče razlikovati med finančnimi družbami (če kotirajo na borzi ali ne) in družbami, ki kotirajo na borzi, vendar niso finančne družbe, in med različnimi sektorji finančne industrije, kot so bančništvo, zavarovalništvo in upravljanje skladov, |
I. |
ker je treba v smislu prejemkov obravnavati več točk, kot so (i) sistemi prejemkov, vključno z njihovo strukturo, preglednostjo in sorazmernostjo ter povezavo med prejemki in spodbudami, (ii) postopek oblikovanja sistema prejemkov, vključno z opredelitvijo udeležencev, vlog in odgovornosti, (iii) nadzor nad sistemom prejemkov, s posebnim poudarkom na delničarjih, in (iv) skupni prejemki, vključno s plačami in pokojninami, |
J. |
ker nekateri izjemno pomembni vidiki načel iz priporočil, kot sta pojem merila uspešnosti, ki bi moralo olajšati vzpostavljanje povezave med plačilom in uspešnostjo, pojem „neustrezni rezultati“ v primeru odpravnin, ter odpravnine in variabilni del prejemkov v sektorju finančnih storitev, ostajajo nejasni in jih je treba ustrezno prenesti v prakso, |
K. |
ker se je treba glede na ponavljajoče se težave v zvezi z opredeljevanjem povezave med plačilom in uspešnostjo osredotočiti na učinkovitost postopka oblikovanja politike prejemkov in preglednost, pri čemer mora oboje temeljiti na dobrem upravljanju podjetij, ki se opredeli in ocenjuje glede na ustrezno časovno obdobje, je osredotočeno na srednji in dolgi rok, s čimer se izogne nevarnim in nevzdržnim politikam upravljanja tveganja, ki temeljijo na kratkem (in zelo kratkem) roku, z opredeljenimi in ločenimi vlogami ter odgovornostmi udeležencev, |
L. |
ker se pri nobeni sprejeti rešitvi ne sme upoštevati načelo „eno merilo za vse“ in morajo družbe ohraniti prožnost pri prilagajanju sistemov svojim potrebam, |
M. |
ker je potrebna naknadna ocena uspešnosti in politike prejemkov, |
N. |
ker je preglednost dokazano pomemben element dobrega upravljanja; ker se ne sme omejiti le na razkrivanje, ampak mora pomeniti, da lahko družbe pojasnijo, zakaj so izbrale določeno politiko prejemkov, |
O. |
ker bi moralo jasno in enostavno razumljivo razkrivanje politike o prejemkih direktorjev načeloma koristiti postopku sprejemanja odločitev o politiki prejemkov, zlasti za delničarje; tako razkrivanje lahko zajema podrobno razkritje v letnih računovodskih izkazih ali poročilu o prejemkih o skupnih prejemkih ali drugih ugodnostih, ki so jih prejeli posamezni direktorji, |
P. |
ker mora biti cilj družbe konstruktivno udejstvovanje delničarjev in zaposlenih; ker to zahteva preučevanje drugih ukrepov za učinkovito vključevanje delničarjev v oblikovanje politike prejemkov v družbi (kot je možnost, uvedena v Nemčiji, da družbe s posvetovalnim glasovanjem prosijo za mnenje delničarjev o politiki stopenj prejemkov), zlasti zato, ker delničarji niso vedno voljni ali pripravljeni prevzeti aktivnejše vloge; ker bi to prav tako pomenilo, da je treba preučiti načine za zagotavljanje proaktivnejšega ravnanja delničarjev v primerjavi z odbori, ne zgolj njihovega odzivanja na zadeve, |
Q. |
ker je zlasti v družbah, ki kotirajo na borzi, nesodelovanje delničarjev znatno, bi bilo treba spodbujati elektronsko glasovanje na srečanjih delničarjev, |
R. |
ker je treba obstoječo zakonodajo o obveščanju delavcev in posvetovanju z njimi, kar zadeva upravljanje njihovih podjetij, pravilno izvajati, kar bo omogočilo pravi dialog z vodstvenim kadrom podjetij in jasno opredelitev prakse in ciljev nagrajevanja podjetij; |
S. |
ker je opredelitev meril in višine prejemkov vodstvenih kadrov v pristojnosti nadzornih organov družb, |
T. |
ker so prostovoljni standardi bistveni za izboljšanje uspešnosti odborov, pri čemer je morda potreben pregled dobrih praks, |
U. |
ker mora biti cilj oblikovanje pristojnih uprav in nadzornih svetov, ki so sposobni objektivne in neodvisne presoje; ker je treba oceniti uspešnost in učinkovitost odborov, |
V. |
ker bi moral biti zaradi priznanih pomanjkljivosti sedanjega sistema upravljanja družb določen odstotek (na primer ena tretjina) direktorjev (članov upravnega odbora) strokovnjakov, ki bi bili plačani ter odgovorni in podrejeni samo delničarjem; ker mora stopnja njihove odgovornosti in podrejenosti ustrezati strokovnemu znanju, |
W. |
ker pristop z nezavezujočimi pravnimi instrumenti ni zadovoljiv, čeprav je lahko sprejemanje zakonodaje na tem področju težje in zamudnejše od sprejemanja priporočil, |
X. |
ker Komisija namerava nadgraditi priporočila z zakonodajnimi predlogi za vključitev sistemov prejemkov na področje uporabe bonitetnega nadzora in je predlagala zlasti spremembo direktive o kapitalskih zahtevah; ker Komisija namerava preučiti dodatne ukrepe v zvezi z nebančnimi finančnimi storitvami, |
Y. |
ker priporočila, ki jih je Komisija izdala v zvezi z javnimi družbami, niso nujno najustreznejše splošne smernice za razvoj najboljših praks v družbah, ki ne kotirajo na borzi, |
Z. |
ker je enotno in skladno izvajanje vsakega predpisa, ki je bil sprejet na tem področju v EU in so ga sprejele vse zadevne strani, bistveno, |
1. |
pozdravlja ukrepe, namenjene za obravnavo deontoloških vidikov upravljanja družb, ki glede na razkritja nedavne finančne krize še vedno ostajajo nerešena; v zvezi s tem pozdravlja obe priporočili, ki ju je izdala Komisija; |
2. |
poudarja, da pristop z nezavezujočimi pravnimi instrumenti vseeno ni zadovoljiv; |
3. |
zato pozdravlja prvi zakonodajni predlog Komisije, ki zakonodajalcu EU omogoča primerno obravnavo zadevnih vprašanj, tj. spremembo direktive o kapitalskih zahtevah; |
4. |
podpira načela, ki jih je Komisija navedla v priporočilih z dne 30. aprila 2009 in ki se nanašajo na sisteme prejemkov in nadzor v zvezi s prejemki direktorjev in vodstvenih kadrov podjetij, ki kotirajo na borzi, ter na sisteme prejemkov, postopke priprave in izvajanja politike prejemkov (upravljanje), preglednost politike prejemkov in nadzor varnega in skrbnega poslovanja (nadzor) v finančnem sektorju, vendar poudarja, da države članice teh priporočil niso zadovoljivo prenesle v svoj pravni red; |
5. |
poudarja, da Evropska unija potrebuje dolgoročni proizvodni, družbeni in okoljski model, ki bo spoštoval splošni interes – interese podjetij, delničarjev in zaposlenih – ter novo finančno strukturo, ki bo temeljila na sistemu pravil varnega in skrbnega poslovanja in deontoloških načel ter na nacionalnih in evropskih nadzornih organih z zavezujočimi pooblastili; meni, da bi se moral finančni sektor odzvati na potrebe realnega gospodarstva, prispevati k trajnostni rasti in pokazati večjo družbeno odgovornost; |
6. |
opozarja, da so med procesom gospodarske prenove poleg ukrepov za podpiranje realnega gospodarstva velikega pomena tudi ukrepi za zaščito delovnih mest, izobraževanje in delovne razmere, ki bi jih morale upoštevati vse zainteresirane strani; |
7. |
poudarja, da politika prejemkov, ki stremi k dobremu in trajnostnemu upravljanju podjetij, nima le deontološkega namena, temveč tudi povsem ekonomskega, saj takšna politika neposredno vpliva na premoženjsko stanje in možnosti razvoja podjetij, pa tudi na gospodarstvo na splošno ter na ohranjanje in ustvarjanje višje stopnje zaposlenosti; |
8. |
meni, da ukrepi o politiki prejemkov vodstvenega kadra bank in kreditnih institucij ne morejo ostati zgolj na ravni priporočil, temveč se morajo udejanjiti v zavezujočih ukrepih na področju nadzorovanja, in sicer s ciljem preprečevanja, da bi variabilni del prejemkov (bonusi, delniške opcije in spodbude) spodbujal k preveč tveganim naložbenim in upravnim politikam podjetij, ki bi bile ločene od ponovnih padcev realnega gospodarstva; |
9. |
vztraja, da morata upravljanje podjetij in politika prejemkov spoštovati in spodbujati načela, ki jih določajo pogodbe in evropske direktive, kar zadeva enakost plačila in obravnavanja žensk in moških; |
10. |
meni, da so potrebni nadaljnji evropski zakonodajni ukrepi za reševanje težave različnih nacionalnih pravil o prejemkih za družbe v primerih selitev direktorjev iz ene države članice v drugo v okviru (krovne) družbe ali iz ene družbe v drugo v različnih državah članicah ali če družbe izkoriščajo prosti pretok na notranjem trgu, na primer s čezmejnimi združitvami; |
11. |
meni, da je treba izpostaviti splošno družbeno odgovornost nadzornih organov za trajnostni in dolgoročni razvoj družbe s sedežem v državi članici EU in te nadzorne organe zavezati k izpolnitvi pričakovanja, da izoblikujejo sistem prejemkov vodstvenih kadrov, ki bo ustrezal temu cilju in bo pregleden za evropsko javnost; |
12. |
poziva Komisijo, naj posebej za ta sektor predlaga spremembe zakonodaje o finančnih storitvah, da se zagotovi usklajenost politike prejemkov med bančnimi in nebančnimi institucijami; nadalje poziva Komisijo, naj predloži zakonodajne predloge na področju prava družb, da bi pomagala rešiti vprašanja o upravljanju družb in zagotovila usklajenost politike prejemkov za vse vrste družb; |
13. |
poziva Komisijo, naj spodbuja in podpira učinkovito izvajanje ukrepov, sprejetih na ravni EU, s posebnim poudarkom na čezmejnih družbah, ter izpolni svojo obveznost predložitve poročila o vrednotenju izvajanja obeh priporočil v državah članicah; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj v sklepe poročila o vrednotenju vključi časovni razpored primernih zakonodajnih in nezakonodajnih dejavnosti, ki bi lahko bile nujne v nadaljevanju; |
14. |
poziva k učinkovitemu izvajanju pravil o oblikah posvetovanja in udeležbe zaposlenih, izbranih v skladu z Direktivo 2001/86/ES (5) o dopolnitvi Statuta evropske družbe glede udeležbe zaposlenih; |
15. |
evropsko delniško družbo razume kot ustrezno platformo za najboljše prakse, da bi etična načela uveljavili v nadzoru mednarodnih družb in jih uresničili v praksi; |
16. |
poziva države članice k učinkovitemu izvajanju ukrepov, kot je direktiva EU o pravicah delničarjev, da se odpravijo ovire za sodelovanje delničarjev pri glasovanju in da se to poveča, zlasti v zvezi s čezmejnim glasovanjem; |
17. |
poziva vse delničarje, naj se dejavno vključujejo v pregled poslovnih praks in spremembe v kulturi poslovanja; |
18. |
poziva, naj se s pomočjo priporočila Komisije za uvedbo sistema pri sestavi organov podjetja ter ostalih teles in mest podpre večje število žensk na vodstvenih položajih; |
19. |
predlaga, naj ob strogem spoštovanju neodvisnosti članov vodstvenih organov podjetij nacionalni nadzorni organi vzpostavijo učinkovitejše mehanizme za boj proti korupciji, ki bodo ne le okrepili etično upravljanje podjetij, temveč bi tudi lahko izboljšali njihove poslovne rezultate; |
20. |
podpira uvedbo enotnih in celovitih smernic v zvezi z upravljanjem tveganja, za katerega se zdaj zdi, da se samo deloma obravnava v različnih kodeksih in standardih, ki veljajo le v državah članicah; |
21. |
poudarja, da v primeru gospodarskih kaznivih dejanj obstaja možnost uvedbe kazenskega postopka zoper posamezne člane uprave, ki so odgovorni za ta kazniva dejanja; |
22. |
poziva Komisijo, naj za družbe, ki ne kotirajo na borzi, spodbuja uporabo smernic o najboljši praksi, ki upoštevajo posebnosti takšnih družb in razlike med njimi; |
23. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL L 120, 15.5.2009, str. 28.
(2) UL L 120, 15.5.2009, str. 22.
(3) UL L 184, 14.7.2007, str. 17.
(4) UL L 157, 9.6.2006, str. 87.
(5) UL L 294, 10.11.2001, str. 22.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/21 |
Torek, 18. maj 2010
Strategija EU za mlade - vlaganje v mlade ter krepitev njihove vloge in položaja
P7_TA(2010)0166
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o strategiji EU za mlade – vlaganje v mlade ter krepitev njihove vloge in položaja (2009/2159(INI))
2011/C 161 E/04
Evropski parlament,
ob upoštevanju členov 165 in 166 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Listine o temeljnih pravicah Evropske unije z dne 18. decembra 2000, zlasti člena 14 Listine,
ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov o otrokovih pravicah z dne 20. novembra 1989, zlasti členov 23 in 28 Konvencije,
ob upoštevanju Konvencije Združenih narodov o pravicah invalidov z dne 13. decembra 2006, zlasti členov 7 in 24,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 29. aprila 2009 z naslovom Strategija EU za mlade – vlaganje v mlade in krepitev njihove vloge in položaja; prenovljena odprta metoda koordinacije za obravnavo izzivov in priložnosti za mlade (1),
ob upoštevanju delovnega dokumenta služb Komisije, priloženega sporočilu Komisije, z naslovom Strategija EU za mlade – vlaganje v mlade in krepitev njihove vloge in položaja – poročilo o mladih EU (2),
ob upoštevanju Resolucije Sveta z dne 27. novembra 2009 o prenovljenem okviru za evropsko sodelovanje na področju mladine (2010–2018) (3),
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 12. maja 2009 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju (ET 2020) (4),
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 11. maja 2009 o oceni sedanjega okvira za evropsko sodelovanje na področju mladine ter o prihodnjih perspektivah prenovljenega okvira (5),
ob upoštevanju priporočila Sveta o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji (6),
ob upoštevanju Sklepa Sveta o evropskem letu prostovoljnih dejavnosti za spodbujanje aktivnega državljanstva (2011) (7),
ob upoštevanju Evropskega pakta za mlade, ki ga je sprejel Evropski svet v Bruslju 22. in 23. marca 2005 (8),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 2. julija 2008 o prenovljeni socialni agendi, ki prednostno obravnava mladostnike in otroke (9),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o sporočilu Komisije (10),
ob upoštevanju svoje pisne izjave o posvečanju več pozornosti krepitvi vloge mladine v politikah Evropske unije (11),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 21. februarja 2008 o demografski prihodnosti Evrope (12),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za kulturo in izobraževanje (A7-0113/2010),
A. |
ker so naložbe v dejavnosti za mlade bistvene za prihodnost evropske družbe, zlasti v času, ko se delež mladih med celotnim prebivalstvom nenehno zmanjšuje, |
B. |
ker mladi predstavljajo dodano vrednost za družbo in jih je kot take treba priznati, |
C. |
ker imajo današnje generacije pri oblikovanju politik veliko odgovornost do mladih in prihodnjih generacij; ker morajo oblikovalci politik in raziskovalci upoštevati stališča mladih, da bodo ti prišli do besede, |
D. |
ker ima Evropska unija pomembna orodja, povezana z mladinsko politiko, a jih morajo države članice v celoti izkoristiti, predstaviti in vključiti, |
E. |
ker je zaposlitev več kot le plačano delo: je socializacijski dejavnik in je lahko pomemben vir podpore, strukture in oblikovanja identitete, |
F. |
ker se lahko mladi zaradi negotovosti na delovnem mestu odpovejo ustvarjanju družine ali ga preložijo, kar vpliva na demografski razvoj, |
G. |
ker se današnja evropska mladina sooča z naraščajočo stopnjo brezposelnosti in močno čuti posledice gospodarske krize, pri čemer bo brezposelnost bolj verjetno prizadela predvsem mlade z nižjo stopnjo izobrazbe; ker je zato pomembno poskrbeti za čim boljše izobraževanje mladih, s čimer bi jim zagotovili hiter vstop na trg dela in trajno udeležbo na njem, |
H. |
ker je treba podpirati enakopraven dostop vseh mladih do visoko kakovostnega izobraževanja in usposabljanja na vseh ravneh in še bolj spodbuditi možnosti za vseživljenjsko učenje, |
I. |
ker je treba olajšati in podpirati prehod mladih med izobraževanjem in usposabljanjem ter trgom dela, |
J. |
ker je nujno nameniti absolutno prednost problemu zgodnje opustitve izobraževanja ter nepismenosti, zlasti pri mladostnikih in mladih v zaporih, |
K. |
ker so zdravje, nastanitev in okolje za mlade zelo pomembni in lahko bistveno vplivajo na njihovo življenje in prihodnost; ker je treba spodbujati ugodne razmere za izobraževanje, zaposlovanje, socialno vključenost in zdravje, |
L. |
ker mladi poleg zdravega družinskega okolja, na katerega se lahko zanesejo, potrebujejo podporo pri uresničevanju svojih potreb po samostojnosti in neodvisnosti, |
M. |
ker okoljski vidiki niso izrecno vključeni v sporočilo Komisije in resolucijo Sveta, čeprav so pomembni za mlade in močno vplivajo na zdravje, kakovost življenja in blaginjo prihodnjih generacij; ker bi morala biti okoljska vprašanja zato jasno omenjena med področji ukrepanja v strategiji EU za mlade, |
N. |
ker dejavna udeležba v družbi ni samo pomembno sredstvo za krepitev vloge mladih, ampak prispeva tudi k njihovemu osebnemu razvoju, boljši vključenosti v družbo, pridobivanju spretnosti in razvijanju občutka za odgovornost, |
O. |
ker je delo mladih v strategiji EU za mlade pomembno kot dragocena prostočasna dejavnost, ki je namenjena mladim in ki naj bi jo opravljali prav oni, pa tudi za pridobivanje veščin in osebni razvoj, |
P. |
ker učenje in izkušanje o tem, kaj pomeni prispevati v družbi, spodbujata razumevanje in dejavno sodelovanje pri demokraciji in njenih procesih, |
Q. |
ker bi bilo treba mladim bolje predstaviti evropske programe, ki so jim namenjeni, da bi povečali njihovo udeležbo, |
R. |
ker lahko učinkovita politika za mlade prispeva k razvoju evropske mentalitete, |
Splošne opombe
1. |
pozdravlja sporočilo Komisije z naslovom Strategija EU za mlade – vlaganje v mlade in krepitev njihove vloge in položaja; |
2. |
pozdravlja Resolucijo Sveta o prenovljenem okviru za evropsko sodelovanje na področju mladine (2010–2018); |
3. |
poudarja, da se opredelitev pojma mladih razlikuje med državami članicami; ugotavlja, da na ta pojem vplivajo različne okoliščine v družbi, kar državam članicam daje prosto pot pri izbiri pristopa; |
4. |
ocenjuje, da bi se morale ambicije Evrope za mlade odražati v programih in skladih Skupnosti; |
5. |
poziva države članice, naj v celoti izvajajo določbe Lizbonske pogodbe na področju mladinske politike, kot so spodbujanje sodelovanja mladih v demokratičnem življenju, posebna pozornost do mladih športnikov in športnic ter pravno izvrševanje listine o temeljnih pravicah; |
Glavne opombe o učinkovitosti strategije za mlade
6. |
priznava, da je okrepljena odprta metoda koordinacije (OMK) pravo orodje za sodelovanje na področju politike za mlade ob ustreznem upoštevanju načela subsidiarnosti in kljub nekaterim njenim pomanjkljivostim, omejeni uporabi, pomanjkljivostim glede legitimnosti, pomanjkanju učinkovitega sodelovanja med „strokovnjaki“ in izvoljenimi politiki, pomanjkanju ustreznih povezav z nacionalnimi prednostnimi nalogami ter nevarnosti za „zmedo glede odgovornosti“ med različnimi ravnmi; meni, da je treba odprto metodo koordinacije okrepiti, s čimer bi dosegli dolgoročne rezultate; |
7. |
poudarja, da morajo vse udeležene strani odprto metodo koordinacije izvajati z močno politično voljo, da bi dosegli najboljše rezultate; meni, da so pomanjkljivosti pri izvajanju temeljna ovira za uresničitev zastavljenih ciljev; |
8. |
priznava pomen sodelovanja med institucijami na lokalni, regionalni, nacionalni in evropski ravni, da bi se dosegli cilji te strategije ter poziva Komisijo, države članice in predstavnike mladih, naj aktivno sodelujejo pri izvajanju strategije za mlade; |
9. |
poziva k tesnejšemu sodelovanju med Evropskim parlamentom, Komisijo in Svetom na področju mladih in poudarja, da je v okviru procesa OMK potrebno celovito sodelovanje z nacionalnimi parlamenti in med njimi; |
10. |
pozdravlja jasno opredelitev dvojnega pristopa, uvajanje delovnih metod in zlasti jasen seznam instrumentov za izvajanje, ki ga je pripravil Svet; zahteva, naj se Evropski parlament vključi v določanje prednostnih vprašanj za delovna obdobja; poziva, naj evropsko sodelovanje na področju mladine temelji na dokazih, naj bo ustrezno in konkretno; |
11. |
poudarja, da je treba na evropski in nacionalni ravni razviti jasne in uporabniku prijazne kazalnike, ki bodo omogočili izboljšanje, povečanje in posodabljanje dejanskega poznavanja položaja mladih ter meritve in primerjave napredka v izvajanju skupno določenih ciljev; poudarja, da sta stalni nadzor in ocenjevanje pomembna; |
12. |
poudarja, da je pomembno ocenjevati, do katere stopnje je bila izvedena strategija EU za mlade; poudarja, da je treba objaviti poročila o napredku držav članic na področju mladih, da bi se javna ozaveščenost povečala; poudarja, da je treba opazovati razvoj življenjske stvarnosti evropskih mladih in ugotavljati spremembe, kar bi omogočilo oceno dejanskega napredka; |
13. |
meni, da bi moralo biti vzajemno učenje bolj razvito in tako omogočiti izmenjavo dobrih praks ter prispevati k skladnosti ukrepov na nacionalni ravni; |
14. |
meni, da je za treba za popolno strategijo EU za mlade usklajeno, natančno in pregledno oblikovati politiko za mlade ter programe in ukrepe EU; meni, da bi morali zlasti rezultati izvajanja programov EU dajati povratne informacije za oblikovanje mladinske politike in strategije EU za mlade na splošno in obratno; |
15. |
ravno tako poudarja, da je treba natančno ovrednotiti izvedene programe, s čimer bi omogočili zanesljivo zagotavljanje kakovosti ter s tem tudi zasnovali morebitne potrebne izboljšave programov v prihodnje; |
16. |
poudarja, da je treba uporabiti in prilagoditi programe in socialne sklade EU za mlade, spodbuditi njihovo dostopnost ter poenostaviti postopke za dostop do njih; poudarja, kako zelo pomembno je najti nebirokratski pristop, ki izhaja iz prakse, da bi uresničili celostno strategijo za izboljšanje življenja mladih; poudarja, da je sodelovanje mladih pri izvajanju mladinskih programov pomembno, saj se tako laže upoštevajo njihove potrebe; |
17. |
poudarja, da programi Comenius, Erasmus in Leonardo da Vinci pomembno vplivajo na oblikovanje evropskih politik izobraževanja in usposabljanja; ponovno poudarja, da je ena od prednostnih političnih nalog upoštevati te programe kot osnovo za razvoj strategije EU za mlade, zlasti za prihodnjo generacijo večletnih programov; |
18. |
meni, da si je treba še bolj prizadevati za spodbujanje mobilnosti mladih v Evropi in da morajo imeti programi mobilnosti dovolj prostora in poudarka na izmenjavi mladih zunaj formalnega izobraževanja; |
19. |
poziva Komisijo, naj v okviru novih programov mobilnosti nameni posebno pozornost mobilnosti mladinskih delavcev, in zato poziva, naj se posebna vizumska ureditev, ki zdaj velja za študente, razširi na mladinske delavce; |
20. |
opozarja, da je za popularizacijo programov za mlade treba uporabiti množične medije; |
21. |
priznava, da je izboljšanje življenjskih razmer mladih horizontalna naloga, ki jo je treba uresničevati na vseh političnih področjih; spodbuja evropske institucije in države članice, naj se zavzamejo za ustanovitev oddelka mladih v vseh oddelkih in ministrstvih, kar bi pripomoglo k oblikovanju ustreznih politik za mlade; ravno tako poziva Komisijo, naj v svojih generalnih direktoratih imenuje zastopnike mladih ter jim omogoči nadaljnje izobraževanje; cilj naj bo ocena dokumentov Komisije z vidika politike za mlade; toplo pozdravlja medsektorski pristop kot nepogrešljiv dejavnik za dosego čim večje učinkovitosti; meni, da je vključitev vprašanj o mladih na vsa področja politike glavni dejavnik za uspeh strategije za mlade; |
22. |
poudarja, da je treba medgeneracijsko pravičnost institucionalizirati na evropski ravni in da morajo države članice sprejeti to načelo, da bi se odnosi med generacijami pravično urejali; |
Področja ukrepanja
23. |
odločno poudarja, da svetovna gospodarska kriza močno vpliva na mlade in da bi zato morala močno vplivati na opredelitev prednostnih nalog na področjih ukrepanja; meni, da je treba to doseči z opredelitvijo vrste ukrepov za podporo socialni izhodni strategiji ter da je treba posebno pozornost nameniti reviziji sistemov za blažitev socialnih posledic in sistemov socialne varnosti; |
Splošna načela za vsa področja ukrepanja
24. |
poudarja, da je pomembno odpraviti vse oblike diskriminacije med mladimi na podlagi spola, rasne ali etnične pripadnosti, veroizpovedi, invalidnosti, starosti in spolne usmerjenosti; |
25. |
poudarja, da je treba v družbeni viziji EU mlade obravnavati kot prednostno skupino; |
26. |
odločno poudarja, da je treba mladim invalidom dati učinkovito in njim prilagojeno podporo ter dejanske in enake možnosti za telesni, čutni in spoznavni dostop do izobraževanja, zaposlitve, kulturnih, prostočasnih, športnih in družbenih dejavnosti ter sodelovanja v javnih in civilnih zadevah; |
27. |
poziva, naj se sprejmejo ukrepi za spoštovanje raznolikosti in za uspešno vključevanje mladostnikov in otrok; |
28. |
poziva države članice, naj opredelijo medsektorske povezave med politikami za mlade ter politikami za izobraževanje, usposabljanje, zaposlovanje, kulturo ter drugo; |
29. |
poudarja, da so med politikami za mlade in otroke potrebne trdne povezave; |
Izobraževanje in usposabljanje
30. |
spodbuja države članice, naj okrepijo vzajemno delovanje med stranicami trikotnika znanja (izobrazba, raziskave, inovacije) kot ključnega elementa za rast in ustvarjanje delovnih mest; toplo priporoča spodbujanje enotnih meril za večje medsebojno priznavanje neformalnega izobraževanja in poklicnega usposabljanja tako, da se pospeši sprejetje sistema EQF za priznavanje kvalifikacij, preglednost in vrednotenje spretnosti; |
31. |
poziva države članice, naj se bolj zavzamejo za naložbe v ustrezne spretnosti za delovna mesta, po katerih je povpraševanje, ter jih spodbuja, naj izobraževalne učne načrte povežejo z zahtevami trga dela, po potrebi sprejmejo zakonodajo za kratkoročno poklicno usposabljanje (kjer je še potrebno) in naj uporabijo, kadar koli je mogoče, vrednotenje spretnosti in priznavanje kvalifikacij; |
32. |
opozarja na vprašanje opuščanja izobraževanja in da je treba sprejeti ukrepe, da bi se zagotovil čim višji odstotek mladih, ki dokončajo obvezno izobraževanje; |
33. |
močno spodbuja države članice, naj v okviru večjega financiranja spodbujajo mobilnost pri učenju in usposabljanju vseh mladih, kar je temeljni dejavnik za pridobivanje izobrazbe in delovnih izkušenj; poudarja, da je mobilnost mladih pomembna tudi v regijah, ki mejijo na EU, s čimer se zagotavlja široka udeležba v evropskih programih v korist mladih; |
34. |
poziva države članice, naj storijo vse, da bodo uresničile strateške cilje in dosegle referenčne vrednosti, določene v strateškem okviru za evropsko sodelovanje na področju izobraževanja in usposabljanja (ET 2020), zlasti glede oseb s slabimi osnovnimi spretnostmi in oseb, ki so zgodaj opustile izobraževanje; |
35. |
poziva države članice, naj vzpostavijo dovolj kanalov, prek katerih se bodo ljudje, ki so zapustili izobraževalni sistem, vanj lahko ponovno vključili, ter naj zagotovijo, da imajo ljudje, ki so se udeležili tečajev poklicnega usposabljanja, ustrezne možnosti preiti na višje stopnje izobraževanja; poleg tega jih poziva, naj uvedejo ukrepe in ponudijo usmerjene programe, za mlade, ki so zaostali v šolanju ali so šolanje opustili zaradi težkih razmer ali slabih možnosti; |
36. |
poudarja, da je treba mladim zagotoviti dostop do usmerjanja in svetovanja pri prehodu z izobraževanja na delo; |
37. |
poziva države članice, naj otrokom in mladim ne glede na pravni status njihovih družin zagotovijo pravico do državnega izobraževanja ter jim ob ustreznem spoštovanju njihove lastne kulture in jezika pomagajo pri osvajanju potrebnega znanja jezika države gostiteljice in poznavanju njene kulture kot sredstvih za vključevanje; |
38. |
poziva države članice, naj mladim zagotovijo enak dostop do izobraževanja ne glede na socialno poreklo in finančni položaj ter naj zagotovijo enak dostop do izobraževanja za prikrajšane mlade iz družin z nizkim dohodkom; |
39. |
poziva države članice, naj izvajajo konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov ter naj v praksi uvedejo vključujoče izobraževanje na področju formalnega in neformalnega izobraževanja; |
40. |
poudarja pomen novega, učinkovitega in stalnega sistema za usposabljanje učiteljev, da bi učencem pomagali, da se bodo bolje spoprijemali z izzivi naše hitro spreminjajoče se družbe; |
41. |
poudarja pomen spodbujanja medijske pismenosti; |
42. |
poudarja, da ima izobraževanje osrednjo vlogo pri pozitivnem razvoju osebnega odnosa; |
Zaposlovanje in podjetništvo
43. |
izraža veliko zaskrbljenost zaradi vse večjega števila mladih, ki so brez zaposlitve, so delno zaposleni ali nimajo varne zaposlitve, zlasti v sedanji gospodarski krizi; odločno podpira poziv Evropskemu svetu, naj zagotovi, da bo v lizbonsko strategijo za obdobje po letu 2010 in v strategijo EU 2020 vključen mladinski vidik, in naj podpre nadaljevanje pobud v skladu s splošnimi cilji Evropskega pakta za mlade; odločno podpira predlog, da se v načrtih za okrevanje, pripravljenih v okviru načrtov za gospodarsko in finančno krizo, oblikujejo ustrezni ukrepi, namenjeni mladim; |
44. |
poudarja, da je treba nujno uresničiti cilje evropske lizbonske strategije za rast in delovna mesta, ter meni, da bi moral prenovljeni načrt EU 2020 omogočiti EU, da si popolnoma opomore od krize in hitreje postane inovativno gospodarstvo, ki ustvarja nova delovna mesta; v zvezi s tem poziva, da mora biti prenovljeni načrt bolj osredotočen na mlade; |
45. |
poziva države članice, naj ukrepajo proti negotovosti glede zaposlitve in slabim delovnim pogojem, s katerimi se na trgu dela srečujejo mladi, ter naj dejavno podpirajo usklajevanje poklicnega ter zasebnega in družinskega življenja; |
46. |
poziva države članice, naj v politiki za spodbujanje zaposlovanja upoštevajo medgeneracijsko razsežnost; |
47. |
poziva države članice, naj mladim olajšajo dostop do vseh vrst zaposlitve v dobrih delovnih pogojih, da bi preprečili neskladje med spretnostmi in delovnimi mesti, kar pomeni zapravljanje talentov; v zvezi s tem priporoča izboljšanje kakovosti pripravništev in pravic pripravnikov, in sicer tako, da se večina pripravniških programov dodeli mladim s kvalifikacijami in vodi do plačanih delovnih mest; |
48. |
poziva države članice, naj mladim ponudijo več možnosti za zaposlitev, naj izvajajo politike socialnega varstva za prikrajšane mlade, naj zagotovijo enake možnosti mladim z obrobja in mestnih središč ter naj mladim materam zagotovijo posebno podporo; |
49. |
opozarja na nevarnost bega možganov ter na negativne posledice za države, od koder ti mladi prihajajo; poziva države članice, naj raziščejo in pripravijo strategije, s katerimi bi obdržali mlade v državah in regijah, ki so nagnjene k izseljevanju v različnih oblikah, kot so beg možganov, zapolnjevanje vrzeli v spretnostih ter poceni, fleksibilno, nekvalificirano in pogosto sezonsko delo; |
50. |
poziva države članice, naj odpravijo primere, kjer so ugotovljene razlike v dohodku mladih moških in mladih žensk zaradi spola; |
51. |
poziva države članice, naj v času globalizacije z ravnotežjem med fleksibilnostjo in varnostjo zagotovijo dostojne pravice na področju zaposlitve in socialno varnost; |
52. |
poziva države članice, naj zagotovijo popolno prenosljivost pridobljenih socialnih pravic, da ne bi ogrozili socialne varnosti mobilnih mladih delavcev; |
53. |
poudarja pomen obdobij praktičnega usposabljanja v podjetjih in institucijah med študijem, kar kasneje olajša zaposlitev; |
54. |
predlaga, naj se med mladimi spodbuja kultura podjetništva z boljšim obveščanjem o njem, s podpiranjem razvoja evropskih struktur in mrež v ta namen ter s spodbujanjem mladih, naj se samozaposlijo in uporabijo mikrokredite in mikrofinančna orodja; poudarja, da je vseživljenjsko učenje pomembno; |
55. |
podpira sinergijo med izobraževalnimi sistemi in industrijo ter napredne oblike povezovanja med univerzami in podjetji; |
56. |
spodbuja države članice, naj podpirajo zasebne pobude za mlade, tudi z nacionalnimi programi, ki dopolnjujejo evropske; |
57. |
opozarja, da je treba oblikovati politike, ki bodo uskladile poklicno in zasebno življenje in bodo spodbujale mlade k ustvarjanju družine; opozarja, da je treba mladim zagotoviti dovolj visok prihodek, da se bodo lahko neodvisno odločali, tudi o ustvarjanju družine; |
Zdravje, dobro počutje in okolje
58. |
poudarja, da imajo posledice podnebnih in okoljskih sprememb ter uničevanje okolja negativen vpliv na življenje mladih, in poziva k trajnostnim ukrepom na tem področju; |
59. |
poziva države članice, naj v učne načrte vključijo ustrezne oblike izobraževanja o preprečevanju nevarnosti za zdravje in okolje; |
60. |
močno obžaluje, da v okviru sodelovanja ni omenjena potrošniška politika; meni, da so nekateri zdravstveni problemi morda povezani s proizvodnjo in trženjem nezdrave hrane; |
61. |
poudarja, da je treba pri snovanju potrošniške in okoljske politike upoštevati, da so mladi in otroci še posebej ranljivi; poudarja, da je treba mladim potrošnikom z ukrepi, kot so informativne in izobraževalne kampanje, zagotoviti visoko raven varstva; |
62. |
poudarja pomen nadaljnjega boja proti drogam, škodi, ki jo povzročata alkohol in kajenje, in drugim oblikam odvisnosti, med katerimi so tudi igre na srečo, zlasti s preprečevanjem in zdravljenjem; poziva države članice, naj čim bolj izkoristijo akcijski načrt EU za boj proti drogam in strategijo EU za podporo državam članicam v boju proti škodi zaradi alkohola in drugim oblikam odvisnosti; |
63. |
prav tako opozarja, da so otroci in mladi izpostavljeni številnim prizorom nasilja v medijih; predlaga, da se zadeva nadalje preuči in se sprejmejo vsi potrebni ukrepi, da se odpravi vpliv na njihovo duševno zdravje; |
64. |
priporoča, naj se mlade usmerja pri uporabi novih tehnologij s pomočjo politike izobraževanja o medijih in politike za večjo ozaveščenost o nevarnostih zaradi njihove nenadzorovane uporabe; |
65. |
poudarja, da je informiranje mladih o vprašanjih spolne vzgoje bistveno za zaščito njihovega zdravja; |
66. |
posebej opozarja na stalno visoko raven nosečnosti med mladoletnicami ter poziva Komisijo in države članice, naj mlade ozavestijo o tej problematiki ter jih o tem izobrazijo; |
67. |
poziva države članice, naj priseljenim otrokom in mladim ne glede na pravni status njihovih družin zagotovijo dostop do osnovne zdravstvene oskrbe; |
68. |
poudarja vlogo športa kot cele vrste dejavnosti, ki pri mladih spodbuja zdrav življenjski slog, skupinsko delo, pošteno igro in odgovornost, ter vlogo informacij za mlade v boju proti nasilju na športnih igriščih; poziva k posebnim programom za mlade invalide; |
69. |
poziva države članice, naj pri spodbujanju športa pri mladih upoštevajo tudi za spol specifične vidike ter naj podprejo tudi manj priljubljene oblike športa; |
70. |
poudarja, da je treba pri mladih spodbujati izobraževalne kampanje proti jemanju nedovoljenih snovi ter v podporo čistemu športu; |
Udeležba
71. |
poudarja pomen stalnega strukturiranega dialoga in posvetovanja z mladimi; odločno spodbuja krepitev udeležbe mladih in mladinskih organizacij na vseh ravneh (lokalni, nacionalni in mednarodni) pri oblikovanju splošne politike in zlasti politike za mlade, pa ne zgolj nje, v stalnem strukturiranem dialogu; |
72. |
poudarja, da je pomembno preučiti metodo za posvetovanje z mladimi, da bi zagotovili upoštevanje širokega spektra mnenj mladih; podpira vzpostavitev struktur, v katerih lahko vsi udeleženci sodelujejo, imajo enak vpliv na politike in odločitve ter zagotavljajo sredstva, potrebna za vzpostavitev teh struktur; |
73. |
spodbuja države članice, naj mladinske organizacije vključijo v proces oblikovanja politik, tudi na lokalni ravni; |
74. |
poudarja, da je udeležba predstavnikov mladih v strukturiranem dialogu pomembna, in priporoča, naj se Komisija s predstavniki nacionalnih mladinskih svetov posvetuje o prednostnih temah za mlade; |
75. |
se strinja s pogosto obravnavano potrebo po priznanju in podpiranju mladinskih organizacij in njihovega velikega prispevka k neformalnemu izobraževanju; poziva Komisijo in Svet, naj države članice spodbudita k ustanovitvi in podpori parlamentov in svetov mladih na lokalni ravni ter naj uvedeta ustrezne programe; |
76. |
poudarja, da je treba zaradi boljše reprezentativnosti vključiti večje število mladih iz bolj raznolikih okolij; se strinja s spodbujanjem udeležbe že v zgodnji mladosti; v zvezi s tem spodbuja premislek o okrepitvi povezav med šolami, mladinskimi organizacijami in drugimi civilnodružbenimi organizacijami ter zelo priporoča spodbujanje večjega priznavanja neformalne izobrazbe; |
77. |
predlaga vzpostavitev podeljevanja nagrad mladim, ki dejavno sodelujejo v družbi, s končnim namenom razviti kulturo pravic in dolžnosti; |
78. |
poudarja, da si je treba še posebej prizadevati, da bi mlade, ki živijo na obrobnih območjih in podeželju ter v revnih soseskah, spodbudili k dejavnemu sodelovanju v evropskih dejavnostih; obžaluje, da v okviru sodelovanja niso predlagani posebni ukrepi, da bi mladim bolje predstavili programe EU, predvsem tistim, ki živijo v oddaljenih krajih, in tistim, ki niso organizirani v političnih, družbenih ali nevladnih organizacijah; poziva Komisijo, naj to sprejme kot trdno zavezo; |
79. |
poudarja, da je treba okrepiti prizadevanja za zagotavljanje učinkovite tristranske izmenjave mnenj in informacij med akademsko, poslovno in politično skupnostjo na lokalni, regionalni, nacionalni in evropski ravni; |
Ustvarjalnost in kultura
80. |
poziva države članice, naj olajšajo dostop do novih tehnologij in tako spodbujajo ustvarjalnost mladih in njihovo inovativno sposobnost ter pritegnejo njihovo zanimanje za kulturo, umetnost in znanost; |
81. |
je presenečen, ker kulturna vprašanja v sporočilu Komisije niso izrecno omenjena; dodaja, da jih ni mogoče omejiti zgolj na podjetništvo in nove tehnologije; |
82. |
pozdravlja, da je Svet v svoji resoluciji upošteval vlogo socialnih in kulturnih dejavnosti, ki dopolnjujejo dejavnosti izobraževalnega sistema in družine; ugotavlja, da take dejavnosti odločilno prispevajo tudi k boju proti vsem oblikam diskriminacije in neenakosti ter olajšujejo dostop mladih do prostočasnih dejavnosti, kulture in športa; |
83. |
poudarja, da je treba kulturo mladih podpirati in da jo morajo države članice priznavati pri dodeljevanju sredstev, saj je to bistveno za razvoj ustvarjalnosti mladih; |
84. |
pozdravlja predlog iz resolucije Sveta, naj se spodbuja posebno usposabljanje mladinskih delavcev na področju kulture, novih medijev in medkulturnih veščin; |
85. |
predlaga vključitev mladinskega vidika v politike, programe in ukrepe na področjih kulture in medijev; |
86. |
meni, da bi bilo treba kulturne ustanove (npr. muzeje, knjižnice in gledališča) spodbuditi k večjemu vključevanju otrok in mladih; |
87. |
poziva Komisijo in Svet, naj sprejmeta evropsko mladinsko izkaznico, da bi mladi lahko imeli dostop do kulturnih institucij po vsej EU po zelo nizkih cenah; |
Prostovoljne dejavnosti
88. |
pozdravlja sklep Sveta, da leto 2011 razglasi za evropsko leto prostovoljstva, in ukrepe iz priporočila Sveta o mobilnosti mladih prostovoljcev v Evropski uniji; |
89. |
meni, da je treba prostovoljstvo pri mladih podpirati tudi s širitvijo evropskega programa prostovoljstva ter s pomočjo prikrajšanim mladim, da bi se lahko posvetili prostovoljstvu; |
90. |
meni, da bi bilo treba v skladu z rezultatom vrednotenja pripravljalnega ukrepa Amicus predvideti nadaljnje podobne ukrepe; |
91. |
meni, da prostovoljne dejavnosti ne bi smele nadomeščati poklicnih, plačanih zaposlitvenih možnosti, temveč prispevati dodano vrednost k družbi; |
92. |
poziva k uvedbi in medsebojnemu priznavanju evropskega certifikata o prostovoljstvu kot dopolnilu že obstoječega certifikata Youth Pass; s certifikatom bi potrdili prostovoljno delo otrok in mladih, morebitnim delodajalcem pa bi ga bilo mogoče predložiti kot dokazilo o usposobljenosti; |
Socialna vključenost
93. |
pozdravlja dejstvo, da je bilo leto 2010 razglašeno za evropsko leto boja proti revščini in socialni izključenosti, zlasti glede na gospodarsko in finančno krizo, ki posebej močno vpliva na mlade; |
94. |
meni, da je glede na starajočo se družbo medgeneracijska pravičnost pomemben izziv; poziva države članice, naj pri oblikovanju politik, zlasti v času gospodarske in finančne krize, upoštevajo interese mladih in prihodnjih generacij; |
95. |
poudarja, da je treba razviti bolj daljnosežne projekte za obrobne skupine, kot so mladi priseljenci in vsi s posebnimi potrebami (invalidi, mladi, ki se morajo ponovno vključiti v družbo po zaporni kazni, brezdomci, priložnostno zaposleni itd.); |
96. |
priznava, da je treba okrepiti ozaveščenost o mladih invalidih in poziva evropske institucije, naj z ukrepi zagotovijo, da bodo mladi invalidi v prihodnje v celoti vključeni; |
97. |
ponovno zahteva zagotovitev enakosti spolov od zgodnjega otroštva in na vseh področjih življenja; zato še posebej pozdravlja dejstvo, da je namen resolucije Sveta izboljšati varstvo otrok in spodbujati delitev odgovornosti med starši, da bi mladim ženskam in mladim moškim olajšali uskladitev poklicnega in zasebnega življenja; |
98. |
poudarja, da je treba otroke in mlade ozavestiti o kakršni koli diskriminaciji na katerem koli področju, ter spodbuja k odločnemu ukrepanju proti vsem oblikam ekstremizma; |
99. |
priporoča, naj vse države članice določijo za prednostno nalogo zagotoviti socialno varstvo za vse mladoletnike; |
100. |
poudarja, da je pomembna vključenost v digitalno okolje; spodbuja države članice, naj v formalno in neformalno izobraževanje vključijo koncepte, ki bodo zagotavljali dostop do informacij, izobraževanja in kulture ter izboljšali medijsko pismenost mladih; |
Mladi po svetu
101. |
priporoča neposredno razvojno pomoč za ukrepe, ki so namenjeni dobrobiti mladih, in za boj proti jemanju in preprodaji drog v državah v razvoju; |
102. |
podpira spodbujanje dejavnosti splošnega pomena, ki mladim dajejo občutek odgovornosti, kot je prostovoljstvo na področju podnebnih sprememb, razvoja ali humanitarne pomoči; pozdravlja možnosti, ki jih bo oblikovanje Evropske prostovoljske enote za humanitarno pomoč dalo mladim za sodelovanje pri humanitarnem delu EU in poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo mladi o tem v celoti obveščeni; |
103. |
spodbuja Komisijo, naj nadaljuje s preučevanjem možnosti za povečanje dejavnosti mednarodnega sodelovanja na področju prostovoljstva mladih; |
104. |
poziva države članice, naj razvijejo izmenjave in partnerstva s tretjimi državami in skupnostmi, da bi spodbudili medkulturni dialog ter mlade k delu na skupnih projektih; |
105. |
poziva k boljšemu in širšemu izvajanju programa Erasmus Mundus; |
*
* *
106. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic. |
(1) KOM(2009)0200.
(2) SEC(2009)0549.
(3) UL C 311, 19. 12. 2009, str. 1.
(4) UL C 119, 28. 5. 2009, str. 2
(5) 9169/09.
(6) UL C 319, 13. 12. 2008, str. 8.
(7) 15658/09.
(8) UL C 292, 24. 11. 2005, str. 5.
(9) 11517/08.
(10) SOC/349.
(11) DCE/2008/2193.
(12) Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0066.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/32 |
Torek, 18. maj 2010
Poenostavitev SKP
P7_TA(2010)0172
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o poenostavitvi SKP (2009/2155(INI))
2011/C 161 E/05
Evropski parlament,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 19. oktobra 2005 o poenostavitvi in boljši ureditvi za skupno kmetijsko politiko (KOM(2005)0509),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 18. marca 2009 z naslovom „Poenostavljena SKP za Evropo – Uspeh za vse“ (KOM(2009)0128),
ob upoštevanju člena 48 svojega Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja (A7-0051/2010),
A. |
ker mora biti vsa zakonodaja sorazmerna z namenom in bi bilo treba pred njenim sprejetjem s celovito presojo vpliva oceniti finančno breme, ki bi ga prinesla ta zakonodaja, ter temeljito preučiti razmerje med stroški in koristmi, |
B. |
ker bi morala poenostavitev najprej in predvsem koristiti kmetom, ne pa zgolj nacionalnim in plačilnim organom v državah članicah, kot je bilo pretežno opaženo, |
C. |
ker bi morala nova SKP kmetom omogočiti, da se osredotočijo na poglavitni cilj zagotoviti varno in kakovostno hrano, ki ji je mogoče slediti, in jih tudi podpirati pri zagotavljanju netržnih javnih dobrin, |
D. |
ker bi moral cilj biti zmanjšanje stroškov izvajanja skupne kmetijske politike ob hkratnem zmanjševanju upravnih obremenitev za proizvajalce Skupnosti, s čimer bi se kmetom omogočilo, da več časa obdelujejo svojo zemljo, |
E. |
ker bi morala biti nova SKP trajno konkurenčna, |
F. |
ker je nujno treba zagotoviti jasno in razumljivo zakonodajo, ki pristojnim organom in kmetom zagotavlja pravno varnost, ter odpraviti nepotrebno zakonodajo, |
G. |
ker je treba zagotoviti pravično razporeditev enotnega plačila na kmetijo, |
H. |
ker je delujoč pravni okvir nujen za reševanje pomembnih pravnih vprašanj v zvezi s SKP, |
I. |
ker bi morala biti nova SKP bolj tržno usmerjena, v skladu z nedavnimi reformami skupne kmetijske politike, in se osredotočati na zmanjšanje čezmernega protekcionizma, hkrati pa obdržali razpoložljive instrumente za pomoč kmetom v času hude gospodarske negotovosti, |
J. |
ker mora nova SKP biti enostavnejša in bolj odzivna, |
K. |
ker je potrebna prožnejša zakonodaja, da bo mogoče SKP prilagajati ter upoštevati posebnosti posameznih regij in ozemelj, ne da bi se pri tem ogrozil skupni značaj SKP, |
L. |
ker bi bilo treba spodbujati izmenjavo dobre prakse med državami članicami in lokalnimi oblastmi, |
M. |
ker ima skupna kmetijska politika osrednje mesto v EU-27 pri zagotavljanju zadostne oskrbe z varno hrano, poleg tega pa tudi odgovarja na izzive, kot so ohranjanje podeželja, gorskih območij in območij z omejenimi možnostmi, najbolj oddaljenih območij ter multifunkcionalnosti evropskega kmetijstva; |
Splošna načela
1. |
poudarja, da bi moral biti namen SKP uskladiti zakonodajo in odpraviti podvajanje; prav tako poziva Komisijo, naj pri uvajanju novih predpisov hkrati poskuša odpraviti nepotrebne obremenitve; |
2. |
poziva Komisijo, naj ima redna in obsežna posvetovanja z interesnimi skupinami v kmetijstvu, saj bo tako mogoče bolje oceniti učinek predpisov na kraju samem ter opredeliti praktična, enostavna in pregledna pravila za kmete; |
3. |
poudarja, da je nadaljnja poenostavitev SKP potrebna za zmanjšanje stroškov, ki jih imajo z izvajanjem te politike institucije EU, države članice in sami upravičenci; tako bo politika postala tudi bolj razumljiva za kmete in davkoplačevalce; |
4. |
poziva Komisijo, naj pravila SKP uskladi z odpravo podvajanja nalog in zmanjšanjem birokracije, da bi se povečala konkurenčnost kmetijskega sektorja v vseh državah članicah; |
5. |
poudarja, da bi morali biti ukrepi SKP sorazmerni s ciljem in da je treba zakonodajno pot ubrati samo, če je to dejansko upravičeno, ter se tako izogniti pravni strukturi, ki bi jo kmetje težko razumeli; |
6. |
poziva, naj bo SKP osredotočena na cilj in ne na zakonodajo, ter naj države članice in njihove regionalne oblasti kmetom omogočijo več pomoči in svetovanja prek svetovalnih mehanizmov in ustreznih komunikacijskih metod; |
7. |
pričakuje, da bo v skladu z načeli boljše pravne ureditve vso prihodnjo zakonodajo spremljala celovita presoja vplivov, ki bo upoštevala zakonodajne in upravne obremenitve, s čimer se zagotovi, da je vsak nov predpis sorazmeren s cilji, ki jih želi doseči; |
8. |
meni, da bi morale države članice omogočiti samocertificiranje, kjer je to mogoče; |
9. |
meni, da bi morale države članice v okviru načrtov za razvoj podeželja imeti možnost, da zlasti za majhne kmetije uvedejo sistem pavšala na zemljišče, pod pogojem, da se zagotovi spoštovanje sprejetih obveznosti; |
10. |
priznava interes načela navzkrižne skladnosti kot enega ključnih načel pri neposrednih plačilih v okviru SKP, vendar priporoča močne poenostavitve brez hkratnega zmanjšanja učinkovitosti teh plačil; |
11. |
poudarja, da mora biti SKP enostavnejša, preglednejša in pravičnejša; |
12. |
poudarja, da poenostavitev SKP ne sme povzročiti zmanjšanja podpore kmetom in odprave tradicionalnih instrumentov za upravljanje trga;; poziva k temu, da se v Evropski uniji v prihodnosti uvedejo učinkoviti mehanizmi za obvladovanje nestanovitnosti cen; |
13. |
poudarja, da mora iti poenostavitev SKP z roko v roki z ukrepi informiranja upravičencev, in poziva Komisijo, naj razširi in razvije informacijske ukrepe za skupno kmetijsko politiko; |
14. |
zahteva možnost samostojne poprave napak, da bi lahko prejemnik plačila, ki je nehote kršil predpise, o tem obvestil organe, ne da bi zaradi tega morali plačati kazen; |
15. |
poudarja, da bi moral biti sistem kazni za kmete zaradi napak pri plačilnih zahtevkih sorazmeren s stopnjo kršitve in da se za manjše napake ne bi smele odmerjati kazni, zlasti kadar kmet ni sam kriv zanje; |
16. |
poudarja, da upravne kazni, vključno z vračilom plačil, ki jih je kmet prejel, ne bi smele temeljiti na okoliščinah, ki jih kmet objektivno nima pod nadzorom, zlasti pa ne na nepredvidljivih dogodkih; |
17. |
opozarja na težavo kmetov, katerih žene vodijo ločeno kmetijsko gospodarstvo in bi torej morale imeti ločene pravice in obveznosti glede zahtevkov za plačila SKP; |
Navzkrižna skladnost
18. |
meni, da je glavni namen inšpekcijskih pregledov svetovati kmetom in jih pravilno usmeriti, da bodo bolje in s čim manjšo obremenitvijo sledili zakonskim zahtevam; inšpekcije morajo torej še naprej izvajati javni organi, ki jamčijo, da bodo pregledi neodvisni in nepristranski; |
19. |
poudarja, da se mora po podatkih OZN svetovna proizvodnja hrane do leta 2050 povečati za 70 %, če želimo zadostiti potrebam devetih milijard ljudi; |
20. |
meni, da bi treba obveznosti navzkrižne skladnosti opredeliti na podlagi velikosti kmetijskega gospodarstva ter znižati obveznosti za manjše kmetije, kjer je tudi tveganje manjše; |
21. |
vztraja, da morajo države članice v primeru kaznovanja kmetov zaradi neizpolnjevanja predpisov te kazni uporabljati na pregleden, enostaven in sorazmeren način ter ob upoštevanju dejanskega stanja na kraju samem; |
22. |
meni, da bi predpisane zahteve za nadzor navzkrižne skladnosti morale biti lahko razumljive kmetom in nadzornim organom; |
23. |
meni, da je glavni namen inšpekcijskih pregledov kmete spodbuditi, da bodo bolj upoštevali zakonske zahteve; meni, da bi lahko zmanjšali pogostost pregledov navzkrižne skladnosti s predpisanimi zahtevami za upravljanje ali jih nadomestili z naključnimi pregledi, če je bilo v zadnjih letih malo kršitev; |
24. |
poudarja, da bi bilo treba zahtevo po naknadnih pregledih v zvezi z manjšimi kršitvami (meja trivialnosti) skrčiti na naključne preglede; |
25. |
meni, da bi bilo treba odpraviti uporabo predpisanih zahtev za upravljanje, ki jih ni mogoče enostavno preverjati in ki niso izmerljive; |
26. |
meni, da bi morale imeti države članice ali ustrezne regionalne in lokalne oblasti možnost zmanjšati kvoto inšpekcijskih pregledov na določeno nižjo mejo, če imajo vzpostavljen sistem za analizo tveganja, ki je skladen z zahtevami zakonodaje Skupnosti in če lahko dokažejo visoko raven skladnosti; |
27. |
poziva k uvedbi s pravom Skupnosti skladnega sistema za analizo tveganja v vsaki državi članici, da bi se kvota inšpekcijskih pregledov zmanjšala na določeno najnižjo mejo; |
28. |
meni, da bi boljše zagotavljanje pomoči in svetovanja prek učinkovitih svetovalnih in komunikacijskih mehanizmov, kot sta telefonska številka za pomoč ali internet, pomagalo pri preprečevanju kršitev, državam članicam pa omogočilo postopno zmanjšanje kvote inšpekcijskih pregledov. |
29. |
meni, da morajo vse osebe, ki so funkcionalno ali institucionalno zadolžene za preglede, uskladiti že opravljene ali bodoče preglede v kmetijskih gospodarstvih, da bi tako zmanjšali njihovo število; |
30. |
meni, da je treba izdelati komunikacijski načrt o navzkrižni skladnosti tako za kmete kot za potrošnike, da se zagotovi največja možna obveščenost o obveznostih iz navzkrižne skladnosti ter koristi od proizvodnje dobrin in javnih storitev kmetov, ki delujejo v skladu z obveznostmi iz navzkrižne skladnosti; |
31. |
meni, da je treba zmanjšati število zahtev navzkrižne skladnosti ter posodobiti področje uporabe; |
32. |
poziva k odobritvi uresničljivega in preglednega sistema kazalnikov, s katerim bi bili instrumenti za ocenjevanje pri inšpekcijskih pregledih v okviru navzkrižne skladnosti preprostejši, ter k odpravi sedanjega sistema oziroma možnosti dva- ali večkratne kazni za eno napako; poziva Komisijo, naj preuči nesorazmerje med kršitvami pri identifikaciji živali, katerih delež znaša približno 70 % vseh kršitev, in drugimi zahtevami, ter naj uvede ustrezne spremembe; |
33. |
meni, da bi bilo treba za navzkrižno skladnost predvideti enotno zakonodajno besedilo; meni, da morajo kmetijska gospodarstva za javne dobrine in storitve, ki jih proizvajajo za zunanji svet, dobiti ustrezno plačilo; |
34. |
poziva k ohranitvi nekaterih splošno veljavnih pravil navzkrižne skladnosti, s katerimi države članice soglašajo in ki jih lahko izpolnjujejo; |
Neposredna plačila
35. |
meni, da morajo imeti kmetje dostop do učinkovitih sistemov, ki jim omogočajo, da preprosto in brez nepotrebne birokracije oddajajo vloge za neposredna plačila, praviloma v kraju, kjer bivajo; |
36. |
meni, da bi bilo treba zaradi poenostavitve pravil za sistem enotnih plačil odpraviti zahtevo o vsakoletnem zagotavljanju istih podrobnih informacij; |
37. |
meni, da je ob vložitvi zahtevka treba podati manj informacij, saj je potrebne podatke mogoče pridobiti v plačilnih agencijah držav članic; |
38. |
poziva k sprejetju prožnejših postopkov izplačila, kjer bi lahko izplačila izvedli tudi pred dokončnim zaključkom vseh inšpekcijskih pregledov; |
39. |
poziva Komisijo, naj preuči opredelitev upravičenega zemljišča in njeno razlago v državah članicah; |
40. |
meni, da je treba sedanjo opredelitev kmetijske dejavnosti za namene enotnega plačila pregledati, da se zagotovi, da prosilci, ki niso aktivni kmetje, ne bodo upravičeni do pomoči; |
41. |
meni, da bi moral prihodnji sistem upoštevati načela poenostavitve ter da bi poenostavitev, preglednost in poštenost morale biti ključne prednostne naloge reforme SKP; |
42. |
poziva Komisijo, naj pregleda sistem nadzora in poravnave računov; |
43. |
meni, da mora Komisija sprejeti bolj sorazmeren in tudi na tveganju temelječ pristop k izvajanju regulativnega nadzora, opravljanju revizij skladnosti in uvedbi finančnih popravkov; |
44. |
poziva Komisijo, naj pripravi predloge, s katerimi bi bilo mogoče izboljšati okvir revizije in nadzora za SKP; |
45. |
meni, da je za zagotovitev enakega obravnavanja kmetov po vsej Evropski uniji ter preprečitev izkrivljanja trga in konkurence treba preprečiti obstoječe velike razlike v neposredni podpori med državami članicami; |
46. |
priznava, da imajo kmetje pri spopadanju z okoljskimi izzivi, vključno s prilagajanjem podnebnim spremembam in njihovo ublažitvijo, pomembno vlogo pri opredelitvi praktičnih ukrepov, ki so potrebni za doseganje teh ciljev, in meni, da so sporazumi o rezultatih, ki jih je treba doseči, in ne predpisi najboljši mehanizmi za zagotavljanje teh cilje; |
47. |
poudarja, da bi z zmanjšanjem upravnih obremenitev pri spremljanju in poročanju, ki ju morajo izvajati organizacije proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave, te organizacije postale privlačnejše za kmete ter jih spodbudile k združevanju in skupnemu delovanju; |
Razvoj podeželja
48. |
poudarja, da v primerih plačil v skladu z obstoječim sistemom certificiranja (npr. sistemi pomoči za ekološko proizvodnjo in varovanje okolja) zadošča ena revizija; |
49. |
je zaskrbljen zaradi visoke stopnje napak v vlogah za neposredna plačila, ki so jo zabeležili v nekaterih državah članicah; poudarja, da gre te napake pripisati predvsem uporabljeni ortofotografski opremi, ne pa kmetom; poziva h kaznovanju teh napak samo v primeru očitnih poskusov goljufije; |
50. |
meni, da bi bilo treba zakonodajo, ki je v navzkrižju z drugo zakonodajo, urediti pred uveljavitvijo njenih zahtev za kmete (npr. okoljska zakonodaja in sistem enotnih plačil); |
51. |
meni, da bi bilo treba opredelitve v zakonodaji za razvoj podeželja pregledati in po potrebi tudi razširiti, da bi se zagotovila skladnost z zakonodajo o neposrednih plačilih; |
52. |
meni, da bi bilo treba povečati preglednost glede kazni in zahtev za kmete; |
53. |
poziva k uvedbi natančno določenih obveznosti za kmete, da se omeji pomanjkljiva preglednost glede kazni; |
54. |
želi uveljaviti širši in dolgoročnejši vidik nadzora nad temi sistemi, pri čemer naj bo večja pozornost posvečena končnemu učinku in izidu, namesto da se osredotoča na specifične stopnje napak zaradi ukrepov za razvoj podeželja in varovanje okolja; |
55. |
poudarja, da je treba prenoviti in poenostaviti sedanji kompleksni sistem kazalnikov ter da je s sistemom spremljanja, z letnimi poročili ter s predhodnimi, vmesnimi in naknadnimi vrednotenji, nastal prekomerno kompleksen sistem kazalnikov in poročanja; |
56. |
poziva Komisijo, naj preuči prihodnjo uporabo sporazumov o rezultatih, ki jih je treba doseči, kot preprost in učinkovitejši način za oskrbo z javnimi dobrinami; |
57. |
poziva k uvedbi poenostavljenega in usklajenega sistema kazalnikov, ki bi bil lažje razumljiv in uporaben ter bi olajšal primerno ocenjevanje in prispeval k zmanjšanju birokracije; |
58. |
meni, da je treba predpise o upravičenosti financiranja DDV v okviru stebra II SKP, zlasti za dejavnosti, ki jih izvajajo subjekti javnega prava, uskladiti s tistimi predpisi, ki se uporabljajo za strukturne sklade; |
59. |
poudarja, da mora iti poenostavitev SKP z roko v roki s poenostavitvijo njenega izvajanja, ter poziva države članice, naj čim bolj omejijo birokratske formalnosti, ki se zahtevajo od morebitnih upravičencev po SKP, zlasti na področju razvoja podeželja; |
60. |
poziva države članice, naj dajo morebitnim upravičencem v svojih nacionalnih programih podeželskega razvoja na voljo sisteme, ki bodo zagotavljali preglednost, ter naj jim pustijo dovolj čas za pripravo vlog za podpore in izpolnitev različnih meril o izpolnjevanju pogojev za sheme pomoči; poziva Komisijo, naj zagotovi, da bo to vprašanje stalno prisotno v dvostranskih pogovorih z državami članicami; |
Identifikacija živali
61. |
poziva Komisijo, naj preuči sistem identifikacije živali, ki se uporablja v vsaki izmed držav članic, in naj si prizadeva za enoten sistem identifikacije živali, s čimer se bo zagotovila odprava nepotrebnih predpisov: to zlasti velja za pregled številk proizvajalcev in gospodarstev, število zahtevanih registrov in razlikovanje med proizvajalcem in gospodarstvom; |
62. |
poziva k obsežni uskladitvi ta čas zelo različnih predpisov o identifikaciji živali; |
63. |
meni, da je treba čim bolj poenostaviti poročanje o gibanju ovac in koz ter posredovanje informacij do podatkovnih baz in pristojnih organov, hkrati pa dovoliti uporabo vseh komunikacijskih sredstev komunikacije, vključno z novimi tehnologijami; |
64. |
meni, da pri ovcah in kozah podobno kot pri prašičih zadošča označevanje čred; |
65. |
poziva k odlogu obveznosti elektronske identifikacije ovac in koz, ki je začela veljati 31. decembra 2009, ker so njeni stroški v času gospodarske krize prekomerni; |
66. |
poziva k triletni amnestiji kazni za kršitev navzkrižne skladnosti v zvezi z elektronsko identifikacijo ovac in koz, ker gre za novo in zapleteno tehnologijo in bodo kmetje potrebovali nekaj časa, da se nanjo privadijo in jo preizkusijo; poleg tega poziva Komisijo, naj opravi temeljit pregled uredbe; |
*
* *
67. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/38 |
Torek, 18. maj 2010
Novosti na področju javnih naročil
P7_TA(2010)0173
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o novostih na področju javnih naročil (2009/2175(INI))
2011/C 161 E/06
Evropski parlament,
ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti s posebnim poudarkom na spremembah, ki jih je uvedla Lizbonska pogodba,
ob upoštevanju direktiv 2004/18/ES in 2004/17/ES o javnih naročilih ter Direktive 2007/66/ES o pravnih sredstvih pri javnih naročilih,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 19. novembra 2009„Aktiviranje zasebnih in javnih naložb za oživitev gospodarstva in dolgoročne strukturne spremembe: razvijanje javno-zasebnih partnerstev“ (KOM(2009)0615),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 5. maja 2009„Prispevek k trajnostnemu razvoju: vloga pravične trgovine in nevladnih sistemov zagotavljanja trajnosti, povezanih s trgovino“ (KOM(2009)0215),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 16. julija 2008„Javna naročila za boljše okolje“ (KOM(2008)0400),
ob upoštevanju razlagalnega sporočila Komisije z dne 5. februarja 2008„o uporabi zakonodaje Skupnosti v zvezi z javnimi naročili in koncesijami za institucionalizirana javno-zasebna partnerstva“ (C(2007)6661),
ob upoštevanju navodil dobrega ravnanja za boljši dostop malih in srednjih podjetij do javnih naročil (delovni dokument služb Komisije (SEC(2008)2193)),
ob upoštevanju razlagalnega sporočila Komisije z dne 1. avgusta 2006 o zakonodaji Skupnosti, ki velja za oddajo javnih naročil, ki niso zajeta ali so samo delno zajeta v direktivah o javnih naročilih (1),
ob upoštevanju naslednjih sodb Sodišča:
— |
z dne 19. aprila 2007, C-295/05, Tragsa, |
— |
z dne 18. decembra 2007, C-532/03, Komisija proti Irski, Irish rescue services, |
— |
z dne 13. novembra 2008, C-324/07, Coditel Brabant, |
— |
z dne 9. junija 2009, C-480/06, Komisija proti Nemčiji, Stadtwerke Hamburg, |
— |
z dne 10. septembra 2009, C-206/08, Eurawasser, |
— |
z dne 9. oktobra 2009, C-573/07, Sea Srl, |
— |
z dne 15. oktobra 2009, C-196/08, Acoset, |
— |
z dne 15. oktobra 2009, C-275/08, Komisija proti Nemčiji, Datenzentrale Baden-Württemberg, |
— |
z dne 25. marca 2010, C-451/08, Helmut Müller, |
ob upoštevanju mnenja Odbora regij z dne 10. februarja 2010„Prispevanje k trajnostnemu razvoju: vloga pravične trgovine in nevladnih sistemov zagotavljanja trajnosti, povezanih s trgovino“ (RELEX-IV-026),
ob upoštevanju naslednjih študij:
— |
„Evaluation of Public Procurement Directives: Markt/2004/10/D Final Report“, Europe Economics, 15. september 2006, |
— |
„The Institutional Impacts of EU Legislation on Local and Regional Governments: A Case Study of the 1999/31/EC Landfill Waste and 2004/18/EC Public Procurement Directives“, European Institute of Public Administration (EIPA), september 2009, |
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 3. februarja 2009 o predkomercialnih naročilih: spodbujanje inovacij za zagotavljanje visokokakovostnih trajnostnih javnih storitev v Evropi (2),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 20. junija 2007 o specifičnih težavah pri prenosu in izvajanju zakonodaje o javnih naročilih in odnosu do Lizbonske agende (3),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 26. oktobra 2006 o javno-zasebnih partnerstvih in zakonodaji Skupnosti na področju javnih naročil in koncesij (4),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 6. julija 2006 o pravični trgovini in razvoju (5),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov in mnenj Odbora za mednarodno trgovino in Odbora za regionalni razvoj (A7-0151/2010),
A. |
ker se je v gospodarski in finančni krizi pokazalo, kako velik gospodarski pomen imajo javna naročila, ker so vplivi krize na lokalne oblasti že jasno vidni in ker lahko državni organi svoje naloge dobro izpolnijo v korist vseh samo, če imajo ustrezno pravno varnost in postopki niso preveč zapleteni, |
B. |
ker je dobro delujoč trg javnih naročil bistvenega pomena za notranji trg zaradi spodbujanja čezmejne konkurence, inovacij in nizkoogljičnega gospodarstva ter doseganja optimalne vrednosti za javne organe, |
C. |
ker je namen zakonodaje o javnih naročilih zagotavljati, da se javna sredstva pametno in učinkovito upravljajo, in nuditi zainteresiranim družbam priložnost, da dobijo naročila v okviru pravične konkurence, |
D. |
ker je bil namen revizije direktiv o javnih naročilih iz leta 2004 doseči poenostavitev, posodobitev in večjo prožnost ter pravno varnost, |
E. |
ker je bila z Lizbonsko pogodbo v primarni zakonodaji Evropske unije prvič priznana pravica do samouprave regionalnih in lokalnih organov, bilo je okrepljeno načelo subsidiarnosti, pravica do vlaganja tožb na Sodišče EU pa je bila uvedena tako za nacionalne parlamente kot Odbor regij, |
F. |
ker je Sodišče Evropskih skupnosti obravnavalo nesorazmerno število primerov kršitev na tem področju, kar kaže, da imajo številne države članice težave pri izpolnjevanju direktiv o javnih naročilih, |
G. |
ker Pogodba o delovanju Evropske unije vključuje pojem socialnega tržnega gospodarstva, socialno klavzulo in protokol o storitvah splošnega pomena, ki opredeljuje vrednote, skupne vsej Uniji, da bi zagotovila, da se evropska politika razvija tako, da izpolnjuje hotenja evropskih državljanov, |
H. |
ker konvencija 94 Mednarodne organizacije dela določa, da morajo splošna javna naročila vsebovati klavzule, ki zagotavljajo pravično plačilo in delovne pogoje, ki niso slabši od tistih, ki so dogovorjeni denimo v kolektivnih pogodbah, |
Splošne opombe in priporočila
1. |
obžaluje, da doslej še niso bili izpolnjeni cilji, predvideni z revizijo direktiv o javnih naročilih iz leta 2004, zlasti glede poenostavitve pravil javnega naročanja in vzpostavitve pravne varnosti; vendar upa, da bodo nedavne sodbe Sodišča pomagale rešiti odprta pravna vprašanja in da se bo število pritožbenih postopkov zmanjšalo; poziva Komisijo, naj pri vsakem pregledu evropskih predpisov upošteva in si dejavno prizadeva doseči cilje poenostavljanja in racionalizacije postopka javnih naročil; |
2. |
poleg tega obžaluje, da so veljavni predpisi, skupaj z nepopolnim prenosom ukrepov na nacionalni in regionalni ravni in mnogih pobud mehkega prava Evropske komisije ter razlag evropskega in nacionalnih sodišč, privedli do zapletenega in nepreglednega sklopa predpisov, zaradi katerega se predvsem državni organi, zasebna podjetja in ponudniki storitev splošnega pomena soočajo s hudimi pravnimi težavami, ki jih brez večjih upravnih stroškov ali zunanjega pravnega svetovanja ne morejo več rešiti; poziva Komisijo, naj si prizadeva za rešitev tega stanja in v okviru pobude za boljšo pripravo zakonodaje preuči posledice predlogov mehkega prava, take predloge omeji na ključne vidike in jih oceni glede na načeli subsidiarnosti in sorazmernosti ter ob upoštevanju petih načel, navedenih v beli knjigi o evropski upravi iz leta 2001 (odprtost, udeležba, odgovornost, učinkovitost in skladnost); |
3. |
opozarja, da mora zaradi tega razvoja javni naročnik pogosto pred političnimi potrebami prednostno upoštevati pravno varnost, zaradi pritiska na javne proračune pa mora naročilo ali storitev pogosto oddati najcenejšemu namesto ekonomsko najugodnejšemu ponudniku; se boji, da bo to ošibilo inovacijsko osnovo in globalno konkurenčnost EU; poziva Komisijo, naj izboljša to stanje in oblikuje strateške ukrepe za spodbujanje javnih naročnikov k oddajanju naročil ponudnikom z najgospodarnejšo in najkvalitetnejšo ponudbo; |
4. |
poudarja, da je potrebno učinkovitejše usklajevanje evropskih pobud na področju javnih naročil, da ne bi ogrozili skladnosti z direktivami o javnih naročilih in povzročili pravnih težav za uporabnike; zato zahteva obvezno usklajevanje znotraj Komisije pod vodstvom generalnega direktorata za notranji trg in storitve, ki je zadolžen za javna naročila, in ob sodelovanju drugih ustreznih generalnih direktoratov; zahteva enotno prisotnost naročnikov na spletu in redno obveščanje za boljšo preglednost ustrezne zakonodaje in njeno večjo prijaznost do uporabnika; |
5. |
kritizira pomanjkljivo preglednost glede sestave in delovnih rezultatov notranje svetovalne skupine za javna naročila pri Komisiji in vloge in pristojnosti svetovalnega odbora za odpiranje javnih naročil ter poziva Komisijo, naj poskrbi za uravnoteženo sestavo, ki naj vključuje tudi sindikate in predstavnike poslovnega sveta, zlasti MSP, in večjo preglednost pri tem organu, kakor tudi pri načrtovanem odboru za javno-zasebna partnerstva; zahteva, da je Evropski parlament ustrezno obveščen in da v vsaki fazi ter na koncu postopka dobi vse razpoložljive informacije; |
6. |
meni, da bi morala biti javna naročila pregledna in odprta za javni nadzor, saj zadevajo javna sredstva; prosi Komisijo za pojasnilo, da se zagotovi pravna varnost lokalnim in drugim javnim organom in da lahko ti svoje državljane obvestijo o svojih pogodbenih obveznostih; |
7. |
poudarja, da mora biti dodelitev javnih naročil opravljena pod preglednimi pogoji in ob enakem obravnavanju vseh zainteresiranih strani ter z upoštevanjem razmerja med ceno in uspešnostjo projekta kot končnega merila, da se izbere najboljša ponudba in ne samo najcenejša ponudba; |
8. |
poziva Komisijo, naj izvede naknadno oceno direktiv o javnih naročilih ob upoštevanju stališč iz tega poročila; pričakuje, da bo pri tem pregledu sodeloval širok krog vseh zainteresiranih strani ob tesnem sodelovanju z Evropskim parlamentom; se zavzema za to, da se v vsaki reviziji zajamejo celoten okvir, direktiva o pravnih sredstvih pri javnih naročilih in tudi analiza nacionalnih zakonodaj, s katerimi se prenaša direktiva o pravnih sredstvih pri javnih naročilih, da bi preprečili nadaljnjo razdrobitev prava o javnih naročilih; meni, da praktičnih posledic te direktive trenutno še ni mogoče oceniti, saj še ni bila prenesena v nacionalno zakonodajo vseh držav članic; |
Javno-javno sodelovanje
9. |
opozarja, da je z Lizbonsko pogodbo, ki je začela veljati 1. decembra 2009, v primarni zakonodaji Evropske unije prvič priznana pravica do regionalne in lokalne samouprave (člen 4(2) Pogodbe o Evropski uniji); poudarja, da je Sodišče Evropske unije v številnih sodbah opozorilo na pravico do lokalne samouprave ter na to, da „javni organ […] lahko naloge v javnem interesu, ki so jim naložene, izpolni z lastnimi […] sredstvi [in tudi] v sodelovanju z drugimi javnimi organi“ (sodba v zadevi C-324/07); opozarja tudi na sodbo velikega senata Sodišča EU z dne 9. junija 2009 v zadevi C-480/06, kjer je navedeno, da pravo Skupnosti nikakor ne nalaga javnim organom, da morajo za skupno zagotovitev opravljanja nalog javnih storitev uporabiti posebne pravne oblike; meni, da za javno-javna partnerstva, kot so sporazumi o sodelovanju med lokalnimi oblastmi in oblike notranjega sodelovanja, ne veljajo direktive o javnih naročilih, če so kumulativno izpolnjena naslednja merila:
|
10. |
opozarja, da je Komisija pojasnila, da zakonodaja o javnih naročilih ne velja za vsako dejanje javnih organov in da dokler določbe evropskega prava ne zahtevajo, da se ustvari tržišče na določenem področju, se države članice lahko odločajo, ali in v kolikšni meri želijo same izvajati javne funkcije; |
11. |
poudarja, da zaključki ne le, da Sodišča Evropske unije v omenjeni sodbi veljajo neposredno za sodelovanje med lokalnimi organi, pač pa je njihova veljavnost splošna, kar pomeni, da jih je mogoče uporabljati za sodelovanje med drugimi javnimi naročniki; |
12. |
opozarja, da je Sodišče EU v svoji sodbi z dne 10. septembra 2009 v zadevi C-573/07 razsodilo, da je odprtje kapitala doslej javne družbe zasebnim vlagateljem z vidika obveznosti oddaje javnega naročila mogoče upoštevati le, če se v času, ko je pogodba veljala, značaj družbe z javnim kapitalom spremeni, kar spremeni temeljni pogoj naročila in terja nov javni razpis; ugotavlja, da so se v zvezi s pravili na področju javno-javnega sodelovanja zaradi sodne prakse Sodišča EU zgodile velike spremembe, in pozdravlja nedavno sodbo Sodišča s tega področja; zato poziva Komisijo in države članice, naj dajo na razpolago informacije o pravnih posledicah teh sodb; |
Koncesije za javne storitve
13. |
opozarja, da so koncesije za storitve v skladu s členom 1(3)(b) Direktive 2004/17/ES in členom 4 Direktive 2004/18/ES naročila, pri katerih je „plačilo za opravljanje storitev bodisi samo pravica do izkoriščanja storitev ali ta pravica skupaj s plačilom“; poudarja, da so bile koncesije za storitve izvzete iz področja uporabe direktiv o javnih naročilih, da bi naročnikom in izvajalcem omogočili več prožnosti; opozarja, da je Sodišče EU v več sodbah poudarilo, da koncesije za storitve ne spadajo v okvir teh direktiv, ampak pod splošna načela iz Pogodbe o delovanju Evropske unije (prepoved diskriminacije, načelo enake obravnave in preglednost), in da mora biti javnim naročnikom omogočeno, da na podlagi koncesije zagotavljajo storitve, če menijo, da je to najboljši način zagotavljanja zadevne javne službe, in sicer tudi v primeru, ko je tveganje, povezano z opravljanjem službe zelo omejeno, vendar se to omejeno tveganje v celoti prenese na imetnika koncesije (sodba z dne 10. septembra 2009 v zadevi C-206/08, točke 72-75); |
14. |
se je seznanil s sporočilom Komisije z dne 19. novembra 2009 o razvijanju javno-zasebnih partnerstev in z velikim zanimanjem pričakuje ustrezno oceno učinka; pričakuje, da bo Komisija iz neuspešnih javno-zasebnih partnerstev izpeljala poučne zaključke; poudarja, da je treba pri koncesijah za storitve ustrezno upoštevati zapletenost postopkov in razlike v pravosodni kulturi in sodni praksi držav članic; meni, da je z direktivama o javnih naročilih iz leta 2004 in dopolnilno sodno prakso Sodišča EU postopek opredelitve pojma koncesije za storitve in vzpostavitve njenega pravnega okvira zdaj napredoval; vztraja, da je vsak predlog pravnega akta, ki obravnava koncesije za storitve, utemeljen samo, če je namenjen odpravi izkrivljanj v delovanju notranjega trga; poudarja, da tovrstna izkrivljanja doslej niso bila odkrita in da je zato pravni akt o koncesijah za storitve nepotreben, če ni usmerjen v jasno določljivo izboljšavo delovanja notranjega trga; |
Javno–zasebno partnerstvo
15. |
pozdravlja pravno pojasnitev pogojev, v skladu s katerimi se uporablja zakonodaja o javnih naročilih za institucionalizirana javno-zasebna partnerstva, saj jim Komisija v svojem sporočilu z dne 19. novembra 2009 pripisuje velik pomen v boju proti podnebnim spremembam, spodbujanju obnovljivih virov energije in trajnostnem prometu; opozarja, da se direktivi o javnih naročilih uporabljata vedno, ko je izvajalec podjetje, v katerem je udeležen zasebni kapital, pa čeprav je ta delež še tako majhen; poudarja pa, da sta Komisija v svojem sporočilu z dne 5. februarja 2008 in Sodišče EU v sodbi z dne 15. oktobra 2009 v zadevi C-196/08 določila, da za oddajo naročila ali prenos določenih nalog na novoustanovljeno javno-zasebno partnerstvo ni potreben dvojni postopek javnega razpisa; vendar poudarja tudi, da je treba pred podelitvijo koncesije brez javnega razpisa mešanemu javno-zasebnemu podjetju, ki je bilo pred tem ustanovljeno v ta namen, izpolniti vse naslednje pogoje:
zato meni, da je razjasnjeno tudi vprašanje glede uporabe zakonodaje o javnih razpisih pri institucionaliziranih javno-zasebnih partnerstvih, ter poziva Komisijo in države članice, naj o tem ustrezno obveščajo; |
16. |
kljub temu poudarja, da je nedavna finančna kriza na novo osvetlila pogoste načine financiranja javno-zasebnih partnerstev in delitve finančnih tveganj; poziva Komisijo, naj ustrezno oceni finančna tveganja, ki jih predstavlja ustvarjanje javno-zasebnih partnerstev; |
Urbanizem/urbanistični razvoj
17. |
pozdravlja sodbo Sodišča EU v zadevi C-451/08; meni, da obsežen in ambiciozen cilj Direktive, ki ga je treba upoštevati pri njeni razlagi, kljub temu ne sme dajati vtisa, da je njeno področje uporabe mogoče neomejeno razširiti s sklicevanjem na cilj teh določb, saj drugače obstaja tveganje, da je treba predpisom Direktive podrediti vsako dejavnost urbanističnega urejanja: po definiciji namreč ukrepi, s katerimi se ureja možnost gradnje, bistveno spremenijo vrednost zemljišča, za katero se uporabljajo; meni, da je v zadnjih nekaj letih zakonodaja o javnih naročilih prodrla tudi na področja, ki jih ne gre uvrščati v obseg javnih naročil, in zato predlaga, da se pri uporabi predpisov zakonodaje o javnih naročilih še močneje poudari merilo nabave; |
Javna naročila, manjša od mejne vrednosti
18. |
opozarja, da se je Evropski parlament pridružil tožbi Nemčija proti Komisiji pred Sodiščem EU z dne 14. septembra 2006 proti razlagalnemu sporočilu Komisije z dne 1. avgusta 2006 o zakonodaji Skupnosti, ki velja za oddajo javnih naročil, ki niso zajeta ali so samo delno zajeta v direktivah o javnih naročilih, in pričakuje hitro odločitev; |
Mikropodjetja, mala in srednja podjetja
19. |
poziva Komisijo, naj oceni učinek direktiv o javnih naročilih za mikropodjetja, mala in srednja podjetja, še posebej v njihovi vlogi podizvajalca, in naj za prihodnji pregled direktiv oceni tudi, ali potrebujemo dodatna pravila za oddajanje podnaročil, da se izognemo temu, da bi imela mala in srednja podjetja kot podizvajalci slabše pogoje, kot jih ima glavni izvajalec javnega naročila; |
20. |
poziva Komisijo, naj poenostavi postopke za javna naročila z namenom, da razbremeni tako lokalne vlade kot tudi podjetja, da ne bi porabila toliko časa in denarja samo za birokratske zadeve; poudarja, da bodo s poenostavitvijo postopkov mala in srednja podjetja lahko dostopala do teh naročil in jim bo to omogočilo, da enakopravneje in pravičneje sodelujejo; |
21. |
meni, da je oddajanje dela podizvajalcem oblika organizacije dela, ki je primerna za specializirane vidike izvedbe del; poudarja, da morajo pogodbe s podizvajalci spoštovati vse obveznosti, ki so naložene glavnim pogodbenikom, zlasti kar zadeva delovno pravo in varnost; meni, da bi bilo zato koristno vzpostaviti povezavo odgovornosti med izvajalcem in podizvajalcem; |
22. |
podpira sistematično sprejemanje alternativnih ponudb (ali različic); poudarja, da so razpisni pogoji, zlasti odobritev alternativnih ponudb, ključni za spodbujanje in širjenje inovativnih rešitev; poudarja, da specifikacije, ki navajajo zahtevani učinek in funkcionalne zahteve glede in dopuščajo različice, dajejo ponudnikom možnost, da predlagajo inovativne rešitve; |
23. |
spodbuja vzpostavitev enotnega spletnega portala za vse informacije v povezavi z javnimi naročili kot zbirnega omrežje za vse razpise; ugotavlja, da bo cilj tega nuditi usposabljanje in informacije, usmerjanje podjetij k javnim naročilom in razlaganje veljavne zakonodaje, zlasti za MSP (ki običajno nimajo obsežnih človeških in upravnih virov z znanjem na področju terminologije in postopkov javnih naročil), in da bi jim specialistične službe za pomoč lahko pomagale pri ocenjevanju, ali resnično izpolnjujejo pogoje razpisa, in jim, če je tako, pomagale pripraviti dokumentacijo za prijavo; |
24. |
ugotavlja, da se mala in srednja podjetja s težavo prebijejo na trge javnih naročil in da bi bilo treba storiti več za razvoj „strategije MSP“; zato kot del te strategije poziva države članice, naj sodelujejo z naročniki, da bi ti spodbujali možnosti oddajanja del podizvajalcem, kjer je to primerno, razvijali in širili tehnike najboljše prakse, se izogibali prestrogim predizbornim postopkom, uporabljali standarde v razpisni dokumentaciji, kar bi dobaviteljem zagotovilo uporabna izhodišča, in vzpostavili osrednji oglaševalski portal za javna naročila; nadalje poziva Komisijo, naj oceni pobude držav članic na tem področju in spodbuja večje širjenje navodil dobrega ravnanja iz akta o malih podjetjih; |
25. |
poziva države članice, naj spodbujajo „program za razvoj dobaviteljev“, kakršen je že razvit v nekaterih državah; ugotavlja, da je mogoče s takšnim orodjem okrepiti dialog med dobavitelji in javnimi naročniki in tako akterjem omogočiti, da se srečajo že v začetni fazi postopka javnega naročila; poudarja, da je tak mehanizem bistvenega pomena za spodbujanje inovacij in izboljšanje dostopa MSP do trgov javnih naročil; |
26. |
poziva Komisijo, naj več stori, da okrepi vlogo evropskih MSP pri mednarodnih javnih naročilih, ter si močneje prizadeva za preprečitev diskriminacije teh podjetij z uvedbo posebnih določb, ki bodo ustrezale posebnim določbam, ki jih imajo nekatere podpisnice sporazuma o vladnih naročilih (na primer Kanada in ZDA); ugotavlja, da bi ukrepi za večjo preglednost in boljši dostop do nacionalnih trgov za javna naročila malim in srednjim podjetjem pomagali dostopati do takih trgov; |
27. |
poziva Komisijo, naj zagotovi, da bo v sporazum o vladnih naročilih STO, ki bo dosežen z novimi pogajanji, vključena klavzula, ki bo Evropski uniji omogočila, da pri dodeljevanju javnih naročil da prednost malim in srednjim podjetjem, in sicer po vzorcu klavzul, ki so jih druge države podpisnice tega sporazuma že uporabile; |
Zelena naročila
28. |
opozarja na velik pomen javnih razpisov za blažitev podnebnih sprememb in varstvo okolja, energetsko učinkovitost, inovacije in spodbujanje konkurence ter poudarja, da je treba spodbujati državne organe in jim omogočiti, da bodo pri oddaji javnih naročil upoštevali ekološka, družbena in druga merila; pozdravlja praktično pomoč organom in drugim javnim ustanovam pri trajnostnem javnem naročanju; poziva Komisijo, naj razišče možnost uporabe zelenih javnih naročil kot orodja za spodbujanje trajnostnega razvoja; |
29. |
ponavlja svoj poziv Komisiji iz svojega poročila iz februarja 2009, naj oblikuje priročnik o predkomercialnih naročilih, ki bo opisoval praktične primere delitve tveganja in koristi v skladu s tržnimi pogoji; nadalje meni, da je treba pravice intelektualne lastnine prenašati na podjetja, ki sodelujejo v predkomercialnih naročilih, da bi na ta način krepili razumevanje pri državnih organih in spodbujali dobavitelje, da bi se vključevali v postopke predkomercialnih naročil; |
30. |
pozdravlja ustanovitev službo za pomoč EMAS Evropske komisije, ki podjetjem in drugim organizacijam nudi praktične informacije in podporo za ocenjevanje, poročanje in izboljšanje njihove okoljske učinkovitosti v javnih naročilih; poziva Komisijo, naj pretehta možnost razvoja splošnejšega spletnega portala s praktičnimi nasveti in podporo za tiste, ki uporabljajo postopek javnega naročanja, še posebej za akterje, ki se vključujejo v kompleksnejše in sodelovalne postopke javnih naročil; |
Družbeno odgovorna javna naročila
31. |
opozarja na nejasnosti na področju družbeno odgovornih javnih razpisov in poziva Komisijo, naj na tem področju zagotovi pomoč v obliki priročnikov; v zvezi s tem opozarja na spremembe pravnega okvira zaradi Lizbonske pogodbe in Listine o temeljnih pravicah ter pričakuje, da jih bo Komisija ustrezno upoštevala; opozarja na bistveno težavo, da se družbena merila v glavnem nanašajo na proizvodni proces in njihov učinek v končnem proizvodu mnogokrat ni prepoznaven, zaradi globalizirane proizvodnje in zapletenih dobavnih verig pa jih je zelo težko nadzorovati; zato pričakuje, da bodo tudi za področje družbeno odgovornih javnih razpisov razvita natančna in preverljiva merila, oz. da bo vzpostavljena zbirka podatkov z merili, ki se nanašajo na posamezne proizvode; opozarja na težavnost in stroške, ki jih imajo organi javnega naročanja pri preverjanju spoštovanja meril, in poziva Komisijo, naj zagotovi ustrezno pomoč in spodbuja instrumente za certificiranje zanesljivosti dobavnih verig; |
32. |
poziva Komisijo, naj pojasni, da državni organi pri oddaji javnih naročil lahko upoštevajo družbena merila, kot je plačevanje ustreznih standardnih plač, in druga merila; poziva Komisijo, naj pripravi smernice ali drugo praktično pomoč organom in drugim javnim ustanovam pri trajnostnem javnem naročanju, in spodbuja Komisijo in države članice, naj pripravijo pogosta usposabljanja in kampanje za večjo ozaveščenost o tem vprašanju; podpira pregledni postopek za nadaljnji razvoj meril ob sodelovanju držav članic in lokalnih oblasti; poudarja, da takšen postopek obeta uspehe zlasti na področju družbenih meril; |
33. |
poziva Komisijo, naj spodbuja državne organe, da v svojih javnih razpisih in nabavnih politikah uporabljajo merila pravične trgovine na osnovi opredelitve pravične trgovine iz resolucije Evropskega parlamenta o pravični trgovini in razvoju z dne 6. julija 2006 in nedavnega sporočila Evropske komisije z dne 5. maja 2009; znova poziva Komisijo, naj to spodbuja na primer z oblikovanjem konstruktivnih smernic za javna naročila pravične trgovine; pozdravlja soglasno sprejetje mnenja Odbora regij z dne 11. februarja 2010, ki poziva k skupni evropski strategiji pravične trgovine za lokalne in regionalne organe; |
Praktična pomoč: zbirka podatkov in tečaji usposabljanja
34. |
spodbuja vzpostavitev pogosto posodobljene zbirke podatkov za standarde, zlasti za tiste v zvezi z okoljskimi in družbenimi merili, ki bi bila na razpolago javnim organom, da bi imeli naročniki pri pripravi razpisov na razpolago ustrezne smernice in jasna pravila, da lahko enostavno preverijo njihovo skladnost z ustreznimi standardi; pričakuje polno sodelovanje držav članic in vseh zainteresiranih strani; ugotavlja, da bi ta proces od spodaj navzgor moral upoštevati dragocene izkušnje in znanje, ki pogosto obstaja na lokalni, regionalni in nacionalni ravni; nadalje opozarja na negativne posledice razdrobljenega trga zaradi številnih različnih regionalnih, državnih, evropskih in mednarodnih oznak zlasti na področju inovacij in raziskav; |
35. |
ugotavlja, da je pomen standardov za javno naročanje v tem, da lahko javnim naročnikom pomagajo doseči njihove cilje, saj jim omogočajo uporabo preizkušenih postopkov za nabavo izdelkov in storitev, nudijo stroškovno učinkovitejši razpisni postopek in zagotavljajo, da z naročilom dosežejo tudi druge politične cilje, kot sta trajnost ali nabava pri malih podjetjih; |
36. |
priznava, da sta usposabljanje in izmenjava izkušenj med javnimi organi in Komisijo bistvenega pomena za premagovanje nekaterih zapletenejših vprašanj na trgu javnih naročil; je kljub temu zaskrbljen, da bi lahko bile zaradi krčenja javnega proračuna takšne pobude ogrožene; zato poziva države članice in Komisijo, naj uporabijo obstoječa sredstva in mehanizme, ki jih imajo na voljo, kot so medsebojni pregledi, ki so predvideni v direktivi o storitvah, in spodbujajo majhne ekipe strokovnjakov za javna naročila iz ene regije, da pregledajo dejavnosti druge regije EU, kar lahko pomaga vzpostaviti zaupanje in najboljše prakse med različnimi državami članicami; |
37. |
poziva Komisijo in države članice, naj organizirajo tečaje usposabljanja in kampanje ozaveščanja za lokalne organe in oblikovalce politike in naj vključijo druge zainteresirane skupine, še posebej tiste, ki nudijo socialne storitve; |
Regionalni razvoj
38. |
poudarja, da Računsko sodišče v svojem letnem poročilu redno poroča o izvajanju proračuna EU ter je v svojem letnem poročilu za finančno leto 2008 navedlo, da je neizpolnjevanje predpisov EU s področja javnih naročil eden od dveh najpogostejših razlogov za napake in nepravilnosti izvajanja evropskih projektov sofinanciranja iz strukturnih in kohezijskih skladov; v zvezi s tem poudarja, da so pogost vzrok za nepravilnosti neustrezen prenos pravil EU v nacionalno zakonodajo in razlika v pravilih, ki veljajo v državah članicah; poziva Komisijo in države članice, naj v sodelovanju z regionalnimi in lokalnimi organi pregledajo razne sklope predpisov, ki veljajo za javna naročila, da bi te predpise poenotili in poenostavili celoten pravni okvir za javna naročila ter tako zmanjšali tveganje za napake in zagotovili učinkovitejšo uporabo strukturnih skladov; |
39. |
meni, da je lahko poleg stroškov in zapletenosti postopkov javnih naročil pretiran tudi čas, ki je potreben, da se končajo, in nevarnost pravnih sporov v obliki dolgotrajnih pritožbenih postopkov, ki jih številni udeleženci ovirajo, zato pozdravlja dejstvo, da sanacijski načrt omogoča uporabo pospešenih oblik postopkov, določenih z direktivami o javnih naročilih za večje javne projekte, zlasti v letih 2009 in 2010; poziva države članice, naj uporabljajo postopek ter lokalnim in regionalnim oblastem pomagajo pri izvajanju teh postopkov, seveda ob upoštevanju standardnih predpisov in ureditev v zvezi z javnimi naročili; |
40. |
poziva Komisijo, naj preuči možnost uporabe pospešenih oblik postopkov v povezavi s strukturnimi skladi tudi po letu 2010 ter možnost podaljšanja začasnega povečanja mejnih vrednosti, da bi se pospeševale naložbe; |
Mednarodna trgovina
41. |
poudarja, da so notranji trg in mednarodni trgi vedno bolj medsebojno povezani; skladno s tem meni, da bi se morali oblikovalci zakonov za notranji trg EU in pogajalci EU na področju mednarodne trgovine pri izvajanju svojih dejavnosti zavedati možnih posledic za obe strani in da bi morali sprejeti skladno politiko, ki bi bila vselej usmerjena v spodbujanje vrednot EU v politiki javnih naročil, kot so preglednost, odločno odklanjanje korupcije ter spodbujanje socialnih in človekovih pravic; poziva Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov ter Odbor za mednarodno trgovino, da zaradi krepitve sinergij prirejata skupne informativne sestanke; |
42. |
poudarja, da je trden okvir za javna naročila pogoj za pravičen in prost konkurenčni trg, prispeva pa tudi k boju proti korupciji; |
43. |
v okviru zavez Evropske unije na področju mednarodnih javnih naročil tudi poudarja, da je pomembno okrepiti protikorupcijske mehanizme na področju javnih naročil ter opozarja, da je treba prizadevanja osredotočiti na zagotavljanje preglednosti in pravičnosti pri uporabi javnih sredstev; |
44. |
poziva 22 držav, ki so v odboru za izvajanje sporazuma o vladnih naročilih v vlogi opazovalk, naj pospešijo proces pristopanja k temu sporazumu; |
45. |
poziva Komisijo, naj oceni možnost, da bi v sporazume o javnih naročilih z mednarodnimi partnerji vključili določbe, ki bi zahtevale spoštovanje temeljnih obveznosti v zvezi s človekovimi pravicami, določenimi v konvencijah in mednarodnih sporazumih; |
46. |
medtem ko odločno nasprotuje protekcionističnim ukrepom na področju javnih naročil na svetovni ravni, trdno verjame v načelo vzajemnosti in sorazmernosti na tem področju; poziva Komisijo, naj razmisli o uvedbi sorazmernih ciljno usmerjenih omejitev dostopa do delov trga EU za javna naročila za tiste trgovinske partnerje, ki imajo koristi od odprtosti trga EU, vendar niso pokazali pripravljenosti odpreti svoje trge za podjetja EU, in tako naše partnerje spodbudi, da bodo ponujali vzajemno in sorazmerno ureditev dostopa na trg za evropska podjetja; |
47. |
opozarja na določbe členov 58 in 59 Direktive 2004/17/ES; poziva države članice, naj v celoti izkoristijo možnost obveščanja Komisije o težavah v zvezi z dostopom njihovih podjetij do trgov tretjih držav in poziva Komisijo, naj sprejme učinkovite ukrepe, s katerimi bo zagotovila, da bodo podjetja EU dejansko imela dostop do teh trgov; |
*
* *
48. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL C 179, 1.8.2006, str. 2.
(2) UL C 67 E, 18.3.2010, str. 10.
(3) UL C 146 E, 12.6.2008, str. 227.
(4) UL C 313 E, 20.12.2006, str. 447.
(5) Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0320.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/47 |
Torek, 18. maj 2010
Skladnost politik EU za razvoj in „koncept uradne razvojne pomoči plus“
P7_TA(2010)0174
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o usklajenosti politik EU za razvoj in „novi zasnovi uradne razvojne pomoči plus“ (ODA+) (2009/2218(INI))
2011/C 161 E/07
Evropski parlament,
ob upoštevanju členov 9 in 35 Skupne izjave Sveta in predstavnikov vlad držav članic v okviru Sveta ter Evropskega parlamenta in Komisije o razvojni politiki Evropske unije: „Evropsko soglasje“ (1),
ob upoštevanju naslova V Pogodbe o Evropski uniji in zlasti člena 21(2), ki določa načela in cilje Evropske unije na področju mednarodnih odnosov, ter člena 208 Pogodbe o delovanju Evropske unije (Lizbonska pogodba), ki ponovno potrjuje, da mora EU upoštevati cilje razvojnega sodelovanja pri politikah, ki jih izvaja in ki lahko vplivajo na države v razvoju,
ob upoštevanju člena 7 Pogodbe o delovanju Evropske unije (Lizbonska pogodba), ki ponovno potrjuje, da mora EU zagotoviti usklajenost politik in dejavnosti, ob upoštevanju vseh svojih ciljev,
ob upoštevanju člena 12 Sporazuma o partnerstvu AKP-EU (sporazum iz Cotonouja),
ob upoštevanju skupne strategije EU-Afrika, sprejete v Lizboni decembra 2007,
ob upoštevanju sporočila Komisije „Usklajenost politik za razvoj: pospeševanje napredka v smeri uresničevanja razvojnih ciljev novega tisočletja“ (COM(2005)0134 – SEC(2005)0455),
ob upoštevanju prvega dveletnega poročila EU o usklajenosti politike za razvoj (KOM(2007)0545) in priloženega delovnega dokumenta Komisije (SEC(2007)1202),
ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z naslovom „Kodeks ravnanja EU o delitvi dela v razvojni politiki“ (KOM(2007)0072),
ob upoštevanju poročila EU iz leta 2009 o usklajenosti politik za razvoj (KOM(2009)0461 končno) in priloženega delovnega dokumenta Komisije (SEC(2009)1137),
ob upoštevanju sporočila Komisije „Usklajenost politik za razvoj – vzpostavitev okvira politik za pristop celotne Unije“ (KOM(2009)0458),
ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije „Usklajenost politik za razvoj delovnega programa“ (SEC(2010)0421 končno), ki je priložen sporočilu Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru ter Odboru regij,
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij „Akcijski načrt v dvanajstih točkah v podporo razvojnim ciljem tisočletja“ (KOM(2010)0159),
ob upoštevanju sporočila Komisije „Podpora državam v razvoju pri obvladovanju krize“ (KOM(2009)0160),
ob upoštevanju zelene knjige Komisije o reformi skupne ribiške politike (KOM(2009)0163),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. februarja 2010 o zeleni knjigi o reformi skupne ribiške politike (2),
ob upoštevanju svoje zakonodajne resolucije z dne 24. aprila 2009 o predlogu direktive Sveta o spremembi Direktive 2003/48/ES o obdavčevanju dohodka od prihrankov v obliki plačil obresti, zlasti Priloge I (3),
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 21. in 22. decembra 2004 o kmetijstvu in ribištvu,
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 24. maja 2005 o pospeševanju uresničevanja razvojnih ciljev tisočletja,
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 17. oktobra 2006 o vključevanju razvojnih vprašanj v postopek odločanja v okviru Sveta,
ob upoštevanju odstavka 49 sklepov predsedstva Evropskega sveta z dne 14. in 15. decembra 2006,
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 19. in 20. novembra 2007 o usklajenosti politik za razvoj,
ob upoštevanju odstavka 61 sklepov predsedstva Evropskega sveta z dne 19. in 20. junija 2008,
ob upoštevanju sklepov Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose z dne 18. maja 2009 o podpori državam v razvoju pri obvladovanju krize,
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 17. novembra 2009 o usklajenosti politik za razvoj ter operativnega okvira za učinkovitost pomoči,
ob upoštevanju strateškega dokumenta OECD iz leta 1996 z naslovom „Oblikovanje 21. stoletja: prispevki razvojnega sodelovanja“ in ministrske deklaracije OECD iz leta 2002 z naslovom „Ukrepi za skupno razvojno agendo“ ter njenega poročila iz leta 2008 z naslovom „Osnovni elementi za usklajenost politik za razvoj“,
ob upoštevanju pariške deklaracije o učinkovitosti pomoči in Agende za ukrepanje iz Akre,
ob upoštevanju ministrske deklaracije o usklajenosti politik za razvoj, ki jo je OECD sprejela 4. junija 2008,
ob upoštevanju Deklaracije tisočletja Združenih narodov iz leta 2000 in osmega razvojnega cilja tisočletja,
ob upoštevanju ministrskega srečanja STO novembra 2001 in soglasja iz Monterreya iz leta 2002,
ob upoštevanju svetovnega vrha o trajnostnem razvoju leta 2002 in resolucije, ki jo je Generalna skupščina sprejela v okviru svetovnega vrha leta 2005,
ob upoštevanju resolucije o vlogi Sporazuma o partnerstvu AKP-EU iz Cotonouja pri vprašanjih prehrambene in finančne krize v državah AKP, sprejete na 17. Skupni parlamentarni skupščini (4), ki je potekala od 4. do 9. aprila 2009 v Pragi,
ob upoštevanju svojih resolucij, sprejetih na podlagi poročil Odbora za razvoj: resolucije Evropskega parlamenta z dne 23. marca 2006 o vplivih sporazumov o gospodarskem partnerstvu na razvoj (5); resolucije Evropskega parlamenta z dne 1. februarja 2007 o vključevanju načela trajnosti v politiko razvojnega sodelovanja (6); resolucije Evropskega parlamenta z dne 25. oktobra 2007 o stanju odnosov med EU in Afriko (7); resolucije Evropskega parlamenta z dne 17. junija 2008 o usklajevanju politik za razvoj in posledicah izkoriščanja nekaterih bioloških naravnih virov s strani EU za razvoj Zahodne Afrike (8); resolucije Evropskega parlamenta z dne 29. novembra 2007 o pospeševanju afriškega kmetijstva – predlog za razvoj kmetijstva in varnost preskrbe s hrano v Afriki (9); in resolucije Evropskega parlamenta z dne 22. maja 2008 o ukrepih po Pariški deklaraciji iz leta 2005 o učinkovitosti pomoči (10),
ob upoštevanju svojih resolucij, sprejetih na podlagi poročil Odbora za razvoj: resolucije Evropskega parlamenta z dne 23. maja 2007 o pomoči EU za trgovino (11) in resolucije Evropskega parlamenta z dne 1. junija 2006 o trgovini in revščini: oblikovanje trgovinske politike, ki bo povečala prispevek trgovine k odpravi revščine (12),
ob upoštevanju poročila konfederacije Concord iz leta 2009 z naslovom „Posebna pozornost na usklajenosti politik“,
ob upoštevanju študije mednarodne organizacije Action Aid z naslovom „(Ne)usklajenost politik Evropske unije pri podpori držav v razvoju: študija treh držav“,
ob upoštevanju študije Guida Ashoffa iz leta 2006 z naslovom „Krepitev usklajenosti politik za razvoj: konceptualna vprašanja, institucionalni pristopi in spoznanja iz primerjalnih dokazov“,
ob upoštevanju poročila Evropskega centra za upravljanje razvojne politike (ECDPM) z naslovom „Mehanizmi institucij Evropske unije in držav članic za spodbujanje usklajenosti politik za razvoj: končno poročilo“,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za razvoj in mnenja Odbora za mednarodno trgovino (A7-0140/2010),
A. |
ker je OECD predlagal, da se opredeli koncept usklajenosti politik za razvoj, kar pomeni „prizadevanje, da druge politike vlade, ki imajo posledice za države v razvoju, ne škodijo ciljem in rezultatom razvojnih politik iste vlade in da te druge politike podpirajo razvojne cilje, kjer je to mogoče“ (13),; ker je Evropska unija izdelala koncept usklajenosti razvojnih politik za okrepitev sinergij med politikami Unije in ker odsotnost političnega delovanja lahko negativno vpliva na pričakovane rezultate razvojnega sodelovanja, |
B. |
ker se je Evropska unija zavezala, da bo sprejela ukrepe za spodbujanje usklajenosti razvojnih politik skladno s sklepi Evropskega sveta iz leta 2005 (14), |
C. |
ker obstaja razlika med usklajenostjo politik (izogibanje navzkrižjem med različnimi področji zunanje politike) in usklajenostjo politik za razvoj (obveznost, da vse politike EU, ki vplivajo na države v razvoju, upoštevajo razvojne cilje), |
D. |
ker člen 208 Pogodbe o delovanju Evropske unije opredeljuje zmanjševanje in v končni fazi izkoreninjenje revščine kot poglavitni cilj razvojne politike EU; ker se z usklajenostjo politik za razvoj z vsemi politikami EU želijo doseči cilji razvojnega sodelovanja Unije, |
E. |
ker obstaja očitna neskladnost v politikah EU na področju trgovine, kmetijstva, ribištva, podnebja, pravic intelektualne lastnine, migracij, financ, orožja in surovin; in ker lahko usklajenost politik za razvoj z vzpostavljanjem temeljnih sinergij med politikami EU omogoči zmanjšanje revščine, |
F. |
ker usklajenost politik za razvoj ovirajo pomanjkanje politične volje, nezadostna sredstva, odsotnost tako učinkovitih orodij in kazalnikov za spremljanje kot tudi odsotnost dajanja prednosti usklajenosti politik za razvoj pred navzkrižnimi interesi, |
G. |
ker finančna nadomestila, ki jih EU izplačuje v okviru partnerskega sporazuma o ribištvu, niso prispevala k utrditvi ribiških politik v partnerskih državah, kar je v veliki meri posledica nespremljanja izvajanja sporazumov, počasnosti pri zagotavljanju pomoči in včasih celo neuporabe teh sredstev, |
H. |
ker je prvi razvojni cilj tisočletja do leta 2015 za polovico zmanjšati število oseb, ki trpijo za lakoto, vendar vsak dan skoraj milijarda ljudi še vedno živi v pomanjkanju hrane, čeprav je na svetu proizvedemo dovolj, da bi lahko zadostili potrebam vsega prebivalstva, |
I. |
ker izvozne subvencije Evropske unije za evropske kmetijske izdelke zelo škodijo varnosti preskrbe s hrano in razvoju vzdržljivega kmetijskega sektorja v državah v razvoju, |
J. |
ker se je EU zavezala, da bo do leta 2015 dosegla cilj ZN in za uradno razvojno pomoč namenila 0,7 % bruto nacionalnega dohodka (BND) in da je začasni cilj glede pomoči EU 0,56 % do leta 2010, |
K. |
ker je Sodišče Evropske unije novembra 2008 odločilo, da morajo biti postopki Evropske investicijske banke v državah v razvoju prednostno usmerjeni v razvoj pred drugimi gospodarskimi ali političnimi cilji, |
L. |
ker je kriza pokazala, da je uradna razvojna pomoč edinstvena po osredotočenju na najrevnejše države in zagotavljanju razvojnega kapitala na bolj predvidljiv in zanesljivejši način kot drugi finančni tokovi, |
M. |
ker je veliko študij pokazalo, da iz držav v razvoju vsako leto odteče približno 900 milijard EUR nezakonitih finančnih odlivov, kar resno ogroža davčne prihodke držav v razvoju in posledično njihovo sposobnost samorazvoja, |
1. |
pozdravlja povečano zanimanje in zavezanost Komisije, Sveta in držav članic za usklajenost politik za razvoj, kar se odraža v dveletnem poročanju; |
2. |
ponovno potrjuje svojo zavezanost okrepiti usklajenost politik za razvoj v EU in pri svojem parlamentarnem delu; |
3. |
poudarja, da Evropska unija prispeva daleč največ pomoči na svetu (pomoč EU se je leta 2008 povečala na 49 milijard EUR, kar predstavlja 0,40 % BND), obseg pomoči pa se bo predvidoma povečal na 69 milijard EUR v letu 2010, s čimer bi izpolnili skupno obljubo o 0,56 % BND Evropske unije, dano na vrhunskem srečanju skupine G8 v Gleneaglesu leta 2005; poudarja, da bi s tem namenili dodatnih 20 milijard EUR za razvojne cilje; |
4. |
opozarja na sprejetje strategije EU za pomoč trgovini oktobra 2007, v kateri se je zavezala k povečanju skupnih sredstev EU za pomoč trgovini na 2 milijardi EUR letno do leta 2010 (1 milijardo EUR prispeva Skupnost in 1 milijardo EUR države članice); |
5. |
poziva države v razvoju, zlasti tiste, ki imajo največ koristi od pomoči EU, naj zagotovijo odgovorno upravljanje vseh javnih zadev, zlasti pri upravljanju prejete pomoči, ter poziva Komisijo, naj ukrene vse potrebno, da se zagotovi pregledno in učinkovito izvajanje pomoči; |
6. |
pozdravlja delovni program usklajenosti politik za razvoj 2010–2013 v smislu smernic za institucije EU in za države članice ter priznava njegovo vlogo kot sistema zgodnjega opozarjanja za prihajajoče politične pobude; pozdravlja tudi medsebojno povezanost različnih političnih področij; |
7. |
opozarja, da je odgovornost Evropske unije, da upošteva interese držav v razvoju in njihovih državljanov, |
8. |
meni, da morajo biti vsa področja politik EU z zunanjim vplivom oblikovana za to, da podpirajo boj proti revščini in mu ne nasprotujejo, da dosegajo razvojne cilje tisočletja in zagotavljajo uresničevanje človekovih pravic, vključno z enakostjo spolov ter socialnimi, ekonomskimi in okoljskimi pravicami; |
9. |
poudarja, da je treba pri dvostranskih in regionalnih trgovinskih sporazumih ter večstranskih trgovinskih sporazumih, trdno umeščenih v sistem organizacije WTO na podlagi pravil, upoštevati ustrezne vidike usklajenosti politike za razvoj, ter glede tega poziva Komisijo in države članice, naj dejavno pritegnejo vse druge ustrezne partnerje organizacije WTO, ki lahko prispevajo k uresničitvi uravnoteženega, ambicioznega, na razvoj usmerjenega izida kroga pogajanj iz Dohe v bližnji prihodnosti; |
10. |
opozarja na dejstvo, da singapurska vprašanja, denimo liberalizacija storitev, naložbe in javna naročila, uvedba pravil o konkurenci in doslednejše uveljavljanje pravic intelektualne lastnine, niso namenjena izpolnitvi osmih razvojnih ciljev tisočletja; |
11. |
poziva Evropsko unijo, države članice in Evropsko investicijsko banko, naj na tem področju prevzamejo vodilno vlogo in poskrbijo, da se zmanjša privlačnost vlaganja prek davčnih oaz, tako da sprejmejo pravila o javnih naročilih in dodeljevanju javnih sredstev, ki bodo podjetjem, bankam in drugim ustanovam, registriranim v davčnih oazah, preprečevala dostop do javnih sredstev; v zvezi s tem poziva Komisijo in države članice, naj izkoristijo vmesni pregled posojil Evropske investicijske banke, da se praktično izboljšajo njene sposobnosti ocenjevanja upravičencev do teh posojil ter da se s pripravo letnih poročil o njihovem napredku zagotovi, da njene naložbe v državah v razvoju resnično prispevajo k izkoreninjenju revščine; |
12. |
poziva Komisijo in države članice, naj pripravijo celovito oceno sporazumov o ribištvu s tretjimi državami, kar bi zunanji politiki Unije na področju ribištva omogočilo popolno usklajenost z razvojno politiko, partnerske države Unije pa bi lahko okrepile svoje zmogljivosti za zagotovitev trajnostnega ribolova v svojih vodah, kar bi povečalo varnost preskrbe s hrano in lokalno zaposlovanje v tem sektorju; |
13. |
opozarja, da dostop EU do staležev rib v tretjih državah v nobenem primeru ne sme biti pogoj za razvojno pomoč tem državam; |
14. |
poziva Komisijo, naj v vse partnerske sporazume o ribištvu poleg socialnih določb vključi tudi določbe o človekovih pravicah, da bi lahko Evropska unija ustrezno ukrepala v primeru dokazanih kršitev človekovih pravic v tretjih državah, podpisnicah partnerskih sporazumov o ribištvu z EU; |
15. |
opozarja, da 75 % revnejšega prebivalstva sveta živi na podeželju, da pa so kmetijstvu namenjeni le 4 % uradne razvojne pomoči; zato poziva Komisijo, države članice in države v razvoju, naj vprašanju kmetijstva v svoji razvojni politiki namenijo osrednjo vlogo; |
16. |
je zaskrbljen zaradi negativnega učinka, ki ga imajo na razvoj v tretjih državah finančne ustanove, katerih glavna dejavnost je omogočanje izogibanja plačilu davka; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj okrepi sodelovanje na področju davčnega upravljanja zlasti z državami, ki so navedene v Prilogi 1 zakonodajnega predloga z dne 24. aprila 2009 (A6-0244/2009) in so prejemnice evropskih sredstev za razvoj; |
17. |
pozdravlja priporočilo iz sklepa Sveta z dne 14. maja 2008, po katerih naj bi v trgovinske sporazume vključili določbo o dobrem davčnem upravljanju, saj gre za prvi korak v boju proti davčnim določbam in praksam, ki spodbujajo davčne goljufije in utaje; poziva Komisijo, naj v pogajanja o prihodnjih trgovinskih sporazumih nemudoma vključi takšno določbo; |
18. |
poziva Komisijo in države AKP k nadaljevanju dialoga o migraciji, da se okrepi načelo krožne migracije in se jo olajša z dodeljevanjem krožnih vizumov; vztraja, da sta spoštovanje človekovih pravic in pravično obravnavanje državljanov držav AKP resno ogrožena zaradi dvostranskih sporazumov o ponovnem sprejemu, ki so sklenjeni z državami tranzita v okviru eksternalizacije upravljanja migracijskih tokov, ki jo je uvedla Evropa, kar pa ne zagotavlja spoštovanja pravic migrantov in lahko vodi k zaporednim ponovnim sprejemom, ki ogrožajo njihovo varnost in njihova življenja; |
19. |
naroča Svetu, naj čim hitreje sprejme čim boljši dogovor o predlogu za revizijo direktive o obdavčevanju dohodka od prihrankov in zlasti glede držav, ki so navedene v Prilogi 1 te direktive in so prejemnice evropskih sredstev za razvoj; |
20. |
poudarja, da je treba Evropski razvojni sklad, ki je glavni finančni instrument EU za razvojno sodelovanje, vključiti v okvir usklajenosti politik za razvoj; potruje svojo podporo k popolni vključitvi Evropskega razvojnega sklada v proračun EU v okviru parlamentarnega nadzora in preglednosti pri njegovem izvrševanju, zlasti ob upoštevanju vse večjega pomena izvrševanja razvojnih politik EU, s katerimi se oblikujejo posebni instrumenti (kot v primeru strategije EU-Afrika); |
21. |
poziva Komisijo, naj ne spremlja le ciljev gospodarske rasti, temveč naj posebno pozornost nameni zmanjševanju neenakosti porazdelitve dohodka tako znotraj posameznih držav v razvoju kot tudi na globalni ravni. Posebno pozornost je treba nameniti krepitvi postopkov udeležbe v lastnem trajnostnem razvoju prek partnerskega sodelovanja in metodologije PRA („Participatory Reflection and Action“), ki temeljita na konsenzu in sodelovanju lokalnih skupnosti in zagotavljata najučinkovitejše organizacijske modele s trajnostnim učinkom ter poudarjata vlogo socialne ekonomije pri razvoju; |
22. |
poziva Komisijo, naj spodbuja ukrepe pomoči za razvoj, ki lahko ob učinkih finančne krize preprečijo povečanje negotovosti in konfliktnosti, svetovne politične in gospodarske nestabilnosti ter povečanje prisilne migracije (begunci zaradi lakote); |
23. |
poziva države v razvoju, naj zagotovijo osnovne javne storitve in dostop do zemlje, vključno s posojili za male kmete, da se spodbudi varna oskrba s hrano in boj proti revščini, kar prispeva k zmanjšanju koncentracije velikih kmetij in intenzivnega izkoriščanja virov za špekulativne namene z uničevanjem ekosistema, prav tako poziva Komisijo, naj podpre zgoraj navedene politike; |
24. |
poziva Komisijo, naj oceni posledice digitalnega razkoraka med bogatimi in revnimi državami in naj posebno pozornost nameni nevarnostim, ki izvirajo iz informacijskih tehnologij, podvrženim diskriminatorni logiki, saj izključujejo tiste, ki iz socialnih, gospodarskih ali političnih razlogov nimajo dostopa do novih izdelkov, ki so gonilna sila nove informacijske revolucije; |
25. |
poziva k jasni opredelitvi nalog za ovrednotenje usklajenosti politik, k jasnim in natančnim operativnim ciljem in k podrobnim postopkom za izvajanje te naloge; |
26. |
poudarja, da je pristop k usklajenosti politik za razvoj dolgoročna naloga ključnega pomena, da bi se ji tako zagotovila trajna podpora; poudarja pomen pravočasne ocene politik za preprečitev negativnih vplivov na države v razvoju; v ta namen zahteva, da se preveri vpliv dejavnosti evropskih in neevropskih zasebnih akterjev, s posebnim poudarkom na multinacionalkah; |
27. |
poziva, naj se s pomočjo primerjalne analize ocenijo pristop, metodologija in rezultati neevropskih politik sodelovanja in pomoči ter s tem povezane ravni mednarodnega sodelovanja, pri čemer velja posebno pozornost nameniti posegom Kitajske v Afriki; |
28. |
poudarja, da sklep Sveta za izbor petih obsežnih področij za izvajanje usklajenosti politik za razvoj v letu 2009 ne sme nadomestiti spremljanja dvanajstih tradicionalnih področij politik – Trgovina, Okolje, Podnebne spremembe, Varnost, Kmetijstvo, Dvostranski sporazumi za ribištvo, Socialna politika (zaposlovanje), Migracije, Raziskave/Inovacije, Informacijske tehnologije, Promet in Energija; nadalje poziva Komisijo, naj opredeli vse primere neusklajenosti, ki povzročajo negativen učinek evropskih politik na razvoj, ter naj predlaga rešitve; poziva Komisijo, naj vzpostavi mehanizme za vključevanje novih področij politike, ki niso ustrezno vključena med veljavnih 12 področij politik, kot je področje surovin; |
29. |
poudarja svoje nujne mednarodne zaveze, da uradni razvojni pomoči do leta 2015 nameni 0,7 % BNP, kar mora biti namenjeno izključno odpravljanju revščine; izraža zaskrbljenost, da „pristop uradne razvojne pomoči plus“ lahko oslabi prispevek uradne razvojne pomoči EU k boju proti revščini; izraža zaskrbljenost, da sredstva, zbrana v okviru „pristopa uradne razvojne pomoči plus“, ne vključujejo nobene zakonske obveznosti za odpravljanje revščine ali pomoč k uresničevanju razvojnih ciljev tisočletja; |
30. |
z zaskrbljenostjo ugotavlja, da beg kapitala iz držav v razvoju v EU zaradi neskladnih politik ni omenjen v „pristopu uradne razvojne pomoči plus“ in da ta ne upošteva škode, ki je bila povzročena državam v razvoju z nepošteno davčno konkurenco in nezakonitim begom kapitala; |
31. |
je zaskrbljen, ker se „pristop uradne razvojne pomoči plus“ osredotoča le na finančne prilive iz EU na jug in ne upošteva finančnih odlivov z juga v EU, zaradi česar je slika usmeritve finančnih tokov zavajajoča; |
32. |
poziva Komisijo, naj dodatno pojasni pristop celotne Unije in njen vpliv na razvojno politiko EU; je zaskrbljen, da bi lahko bil tak pristop vključen v naslednjo finančno perspektivo; |
33. |
poziva evropske člane odbora OECD za razvojno pomoč, naj zavrnejo vsak poskus za razširitev opredelitve uradne razvojne pomoči, vključno s pristopom celotne Unije in pristopom „uradne razvojne pomoči plus“, ki ju je nedavno predlagala Evropska komisija, ter postavkami, ki niso pomoč, kot so finančni tokovi, izdatki za vojaške namene, odpis dolga (zlasti odpis dolga zaradi izvoznih kreditov) ter poraba sredstev za študente in begunce v Evropi; |
34. |
priznava, da je izjemno pomembno izpolniti zaveze glede uradne razvojne pomoči, vendar to še vedno ne zadošča za reševanje nujnega vprašanja o razvoju, zato ponovno poziva Komisijo, naj nemudoma opredeli dodatne inovativne vire za financiranje razvoja ter predstavi predloge za uvedbo davka na mednarodne finančne transakcije, da se ustvarijo dodatni viri za premagovanje najhujših posledic krize in prizadevanje za uresničitev razvojnih ciljev tisočletja; |
35. |
ponovno odločno opozarja Komisijo in države članice, da mora uradna razvojna pomoč ostati hrbtenica evropske politike razvojnega sodelovanja za odpravo revščine; zato poudarja, da, če naj bi se močno spodbujali inovativni viri financiranja razvoja, morajo biti ti viri dodatni in usmerjeni v pomoč revnim ter se v nobenem primeru ne smejo uporabljati kot nadomestilo za uradno razvojno pomoč; |
36. |
izraža bojazen, da v večini držav v razvoju do leta 2015 ne bodo uresničili večine razvojnih ciljev tisočletja; zato poziva države članice, naj dosežejo skupni cilj, sprejemajo zavezujočo zakonodajo in izdajajo letne časovne razporede za izpolnitev obljub, h katerim so se zavezale; v zvezi s tem pozdravlja „osnutek zakona o mednarodnem razvoju“, ki ga je januarja 2010 predstavila vlada Združenega kraljestva; |
37. |
opozarja, da v skladu z institucionalnim okvirom EU predlaga imenovanje stalnega poročevalca za „usklajenost politik za razvoj“, ki bo imel nalogo spremljati neskladnosti politik EU in o tem obveščati Odbor za razvoj; |
38. |
poziva Komisijo, naj pri ocenjevanju usklajenosti politik za razvoj uporablja sistematična, jasna primerjalna merila in redno posodobljene kazalnike, kot so na primer kazalniki trajnostnega razvoja, ter zagotovi večjo preglednost za Evropski parlament, države prejemnice pomoči in civilno družbo; |
39. |
poziva države v razvoju, naj oblikujejo posebne kazalnike za vsako državo v zvezi z usklajenostjo politik za razvoj, ki bodo usklajeni s splošnimi kazalniki EU, da se ocenijo dejanske potrebe in dosežki na področju razvoja; |
40. |
meni, da če ukrepi in merila v okviru razvojne politike Evropske unije ne spoštujejo načel in ciljev iz člena 208 Lizbonske pogodbe ter zunanjepolitičnega delovanja EU iz člena 21 Pogodbe o Evropski uniji, to pomeni kršitev pogodbenih obveznosti, zaradi katerih se lahko skladno s členoma 263 in 265 Pogodbe o delovanju Evropske unije sproži postopek pred Sodiščem Evropske unije; |
41. |
poudarja, kako pomembna je skladnost med trgovinskimi in razvojnimi politikami za boljši razvoj in oprijemljivo izvedbo, ter glede na to pozdravlja „Poročilo EU o usklajenosti politik za razvoj 2009“ (KOM(2009)0461); |
42. |
opozarja, da mora biti trgovinska politika usklajena z drugimi politikami (okoljskimi in socialnimi), predvsem pri trgovinskih sporazumih s spodbudami za proizvodnjo biogoriv v državah v razvoju; |
43. |
opozarja na pomen politične usklajenosti med trgovino in razvojem ter poudarja, da mora biti uresničevanje poglavij o trajnostnem razvoju v trgovinskih sporazumih priložnost za Evropsko komisijo, da spodbuja dobro upravljanje in uresničevanje temeljnih evropskih vrednot; |
44. |
meni, da je nedavna odločitev Evropske unije, da ponovno uvede izvozne subvencije za mleko v prahu in druge mlečne izdelke, ki predvsem subvencionirajo kmetijsko dejavnost v Evropi na škodo kmetov v državah v razvoju, očitna kršitev temeljnih načel usklajenosti politike za razvoj, ter poziva Svet in Komisijo, naj to odločitev nemudoma prekličeta; |
45. |
poziva k ukinitvi izvoznih subvencij; v zvezi s tem ponovno poudarja zavezo, ki so jo leta 2001 v Dohi sprejele vse države članice Svetovne trgovinske organizacije, da končajo krog pogajanj o razvoju, namenjenim izboljšanju sedanjih neravnovesij v trgovinskem sistemu in zagotovitvi, da trgovina spodbuja razvoj, kar bo prispevalo k odpravi revščine in uresničitvi razvojnih ciljev tisočletja; |
46. |
poziva Komisijo, naj ustrezno upošteva predpogoje Parlamenta za soglasje k sklenitvi trgovinskih sporazumov, da se generalnemu direktoratu za trgovino zagotovi skladen mandat za trgovinska pogajanja; |
47. |
poziva Komisijo, naj si z vsemi razpoložljivimi ukrepi prizadeva za zaščito zadevnih partneric pred kakršnimi koli začasnimi pretresi na trgih, medtem ko se izteka veljavnost protokola o sladkorju in pričenja veljati reforma režima EU za sladkor; |
48. |
predlaga nadaljnji razvoj sedanjih instrumentov EU za zmanjšanje carinskih tarif, kot so shema splošnih tarifnih preferencialov GSP/GSP+ in poglavja v sporazumih o prostih trgovini in sporazumih o gospodarskem partnerstvu, ter nadaljnje vključevanje mednarodno dogovorjenih delovnih in okoljskih standardov v te instrumente; |
49. |
ponovno poziva Komisijo, naj v celoti izkoristi shemo splošnih tarifnih preferencialov in mehanizme GSP + za vzpostavitev institucionalnih zmogljivosti držav v razvoju, da bodo okrepile svojo notranjo usklajenost pri oblikovanju razvojnih strategij; |
50. |
poudarja, da bi s sistematičnim posvetovanjem z delavskimi organizacijami in sindikati o izvajanju socialnih in okoljskih standardov v tretjih državah predvsem pred sklenitvijo sporazumov o gospodarskem partnerstvu ali dodelitvijo SSP+ lahko zagotovili boljšo usklajenost trgovinskih politik v prid trajnostnemu razvoju v državah v razvoju; |
51. |
priznava, da so se sodeč po poročilu Komisije o spremljanju pomoči za trgovino (AfT) 2009 (KOM(2009)0160 konč., str. 30) obveznosti EU do držav AKP v okviru te pomoči zmanjšale z 2 975 milijonov EUR leta 2005 na 2 097 milijonov EUR leta 2007, da je delež celotnih obveznosti iz naslova pomoči za trgovino, ki so ga prejele AKP, v istem obdobju padel s 50 % na 36 % ter da to ni v skladu z danimi obljubami, da bosta prednostna cilja izkoreninjenje revščine in razvoj; |
52. |
pri tem pozdravlja vse obstoječe pobude na področju trgovine z državami v razvoju na ravni Evropske unije in Svetovne trgovinske organizacije, zlasti pobudo Vse razen orožja, SSP in SSP+, asimetrijo in prehodna obdobja v vseh veljavnih evropskih sporazumih o partnerstvu in delovni program pomoči za trgovino 2010–2011, ter poziva k reviziji slednjega, da bi imel večji vpliv na spodbujanje trajnostne rasti; |
53. |
priznava pomembno vlogo, ki jo lahko ima sistem Evropske unije SSP+ pri spodbujanju odgovornega upravljanja in trajnostnega razvoja v državah v razvoju, ter spodbuja Komisijo, naj zagotovi učinkovitost tega orodja ter ustrezno izvajanje konvencij Združenih narodov in Mednarodne organizacije dela na terenu; |
54. |
znova poudarja, da bi morala EU podpirati države v razvoju, ki uporabljajo prilagodljivost iz sporazuma TRIPS, da lahko v okviru domačih programov javnega zdravja zagotavljajo najnujnejša zdravila po dostopni ceni; |
55. |
pozdravlja zaščitno klavzulo o zanesljivi preskrbi s hrano, uvedeno v sporazume o gospodarskem partnerstvu, ter spodbuja Komisijo, naj zagotovi njeno učinkovito izvajanje; |
56. |
obžaluje, da so v sporazumu o gospodarskem partnerstvu CARIFORUM-ES in v sporazumu z državami Andske skupnosti, ki je tik pred sklenitvijo, vključene določbe TRIPS+, saj gre za določbe, ki ustvarjajo prepreke pri dostopu do nujnih zdravil; |
57. |
poziva Komisijo, naj pri pogajanjih v zvezi s Sporazumom o gospodarskem partnerstvu (SGP) umakne sedanji pristop, zaznamovan s Sporazumom o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine plus (TRIPS-plus), glede farmacevtskih proizvodov in zdravil, da lahko države v razvoju v okviru domačih programov javnega zdravja zagotavljajo zdravila po dostopni ceni; |
58. |
poudarja, da noben ukrep za krepitev moči za čezmejne preglede in zasege blaga, ki izhaja iz pogajanj o trgovinskem sporazumu o boju proti ponarejanju, ne sme škoditi splošnemu dostopu do zakonitih, dostopnih in varnih zdravil; |
59. |
je zaskrbljen zaradi nedavnih primerov, ko so carinski organi držav članic EU zasegli generična zdravila v tranzitu na evropskih pristaniščih in letališčih ter poudarja, da tako ravnanje spodkopava deklaracijo STO o dostopu do zdravil; poziva zadevne države članice EU, naj nemudoma opustijo to prakso; poziva Komisijo, naj zagotovi Parlamentu, da trgovinski sporazum o boju proti ponarejanju, o katerem potekajo pogajanja, ne bo preprečeval dostopa do zdravil za države v razvoju; |
60. |
meni, da je treba izziv podnebnih sprememb obravnavati s strukturnimi reformami, in poziva k sistematični oceni tveganja podnebnih sprememb pri vseh vidikih načrtovanja politike in odločanja, vključno s trgovino, kmetijstvom in varno preskrbo s hrano; zahteva, da se rezultati te ocene uporabijo pri oblikovanju jasnih in skladnih nacionalnih in regionalnih strateških dokumentov ter v vseh razvojnih programih in projektih; |
61. |
pozdravlja nedavne odgovore Komisije, da bo ponovno preučila Uredbo (ES) št. 1383/2003, ki je imela nenamerne posledice na tranzit generičnih zdravil prek Evropske unije, katerih končni cilj so države v razvoju; |
62. |
meni, da lahko pobude, kot je patentna skupnost Mednarodnega sklada za nakup zdravil za zdravila za HIV/aids, pripomorejo k usklajenosti politik EU na področju zdravja in intelektualne lastnine; |
63. |
pozdravlja podporo Komisije predlogom, da se staroselskim skupnostim pomaga pri uporabi njihovega tradicionalnega znanja in genetskih virov ter da imajo od tega korist; |
64. |
pozdravlja odgovore Komisije v smislu, da bi Evropska unija lahko znižala tarife za okolju prijazno blago s podobno mislečimi državami, če v organizaciji WTO ne bi mogli doseči dogovora; |
65. |
podpira Komisijo pri spodbujanju prenosa tehnologije v države v razvoju, zlasti tehnologije z majhnimi emisijami ogljika in tehnologije, prilagodljive podnebnim spremembam, kar je bistveno za prilagajanje na podnebne spremembe; |
66. |
priznava gospodarski pomen denarnih pošiljk državam v razvoju, vendar poudarja, da je treba pri izvajanju dvostranskih trgovinskih sporazumov obravnavati vprašanje bega možganov, zlasti v zdravstvenem sektorju; |
67. |
opozarja na delo številnih organizacij civilne družbe na področju davčnih utaj nadnacionalnih družb EU v državah v razvoju, kot je nedavno poročilo britanske nevladne organizacije Christian Aid, ter poziva Komisijo, naj njena priporočila upošteva pri prihodnjih pogajanjih; |
68. |
pozdravlja mehanizme za izboljšanje usklajenosti politik znotraj Komisije, kot so posvetovanje med službami, ocena učinkov, presoja vplivov na trajnostni razvoj, medsektorska skupina za podporo kakovosti ter, kjer je to primerno, strateška presoja vplivov na okolje; vendar zahteva, naj GD za razvoj pojasni merila, uporabljena pri odločanju za zavrnitev neskladnih političnih pobud, ter poziva k večji preglednosti v zvezi z rezultati posvetovanj med službami; poziva, da se informacije, zbrane na podlagi ocen učinka, predložijo Evropskemu parlamentu v razumljivejši obliki, in poziva, naj Evropski parlament, nacionalni parlamenti in parlamenti držav v razvoju tesneje sodelujejo v teh mehanizmih; |
69. |
poziva, naj imajo od strategije „pomoči za trgovino“ korist vse države v razvoju in ne le tiste, ki soglašajo z večjo liberalizacijo svojih trgov; poziva Komisijo, naj zlasti pri pogajanjih v okviru sporazumov o gospodarskem partnerstvu ne vsiljuje odpiranja pogajalskih poglavij o tako imenovanih singapurskih vprašanjih in finančnih storitvah, če države v razvoju tega ne želijo, in naj ne sklepa tovrstnih sporazumov, ne da bi te države lahko predhodno vzpostavile ustrezen nacionalni regulativni in nadzorni okvir; |
70. |
poziva Komisijo, naj v trgovinske sporazume, ki jih sklepa Evropska unija, sistematično vključuje pravno zavezujoče socialne in okoljske standarde, s čimer bo spodbujala cilj trgovine v službi razvoja; |
71. |
poziva Komisijo, naj prične z oceno učinka prej, tj. preden bo proces priprave političnih pobud že zelo napredoval, in naj ta temelji na obstoječih ali namensko izvedenih, z dokazi podkrepljenih študijah, ter naj sistematično vključuje razsežnosti socialnih, okoljskih in človekovih pravic, saj je glede na pomanjkanje podatkov in kompleksnost merjenja usklajenosti politik za razvoj prospektivna analiza najkoristnejša in najbolj praktična; poziva Komisijo, naj vključi rezultate ocene učinka v regionalne in nacionalne strateške dokumente instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja (DCI), skupaj s pobudami za nadaljnje ukrepanje; |
72. |
izraža svojo zaskrbljenost nad dejstvom, da je bila od 82 ocen učinka, ki jih je leta 2009 izvedla Komisija, le ena namenjena razvoju; poudarja potrebo po sistematičnem pristopu k oceni uspešnosti glede usklajenosti politik za razvoj; zato poziva Komisijo, naj enoti za dolgoročne študije in usklajenost politik za razvoj v GD za razvoj zagotovi osrednjo vlogo pri krepitvi vloge usklajenosti politik za razvoj; |
73. |
poziva Komisijo, naj Evropski parlament vključi v proces priprave poročila o usklajenosti politik za razvoj, npr. glede vprašalnika, boljšega časovnega razporeda in upoštevanja samoiniciativnih poročil Parlamenta; |
74. |
poziva Komisijo, naj vključi delegacije Evropske unije v svoje delo za usklajenost politik za razvoj z imenovanjem kontaktnih točk za usklajenost politik za razvoj v vsaki delegaciji, da bi opazovali vpliv politike EU na ravni držav partneric; poziva, naj se usklajenost politik za razvoj vključi v usposabljanje osebja; poziva Komisijo, naj vsako leto objavi rezultate o področnih posvetovanjih, ki jih izvedejo delegacije EU; v zvezi s tem poziva Komisijo, naj delegacijam EU zagotovi zadostne zmogljivosti, da bodo lahko izvajale obsežna posvetovanja z lokalnimi vladami in parlamenti ter bodo lahko nedržavnim akterjem in civilni družbi zagotovile priložnosti za dejavno sodelovanje pri vprašanjih o usklajenosti politik za razvoj; |
75. |
predlaga usposabljanje za osebje Evropske komisije in člane delegacij Sveta, ki delajo na področju usklajenosti politik za razvoj, da se poveča njihova ozaveščenost o cilju teh politik; |
76. |
poziva Komisijo, naj komisarju za razvoj podeli izključno pristojnost za dodeljevanje po različnih državah, za državne, regionalne in tematske strateške dokumente, za letne akcijske programe in za izvrševanje programov pomoči v vseh državah v razvoju v tesnem sodelovanju z visoko predstavnico in komisarjem za človekoljubno pomoč, da se preprečijo neusklajeni pristopi v kolegiju komisarjev in v Svetu; |
77. |
poziva države članice in njihove nacionalne parlamente, naj spodbujajo usklajenost politik za razvoj s posebnim delovnim programom z zavezujočimi časovnimi razporedi, da se izboljša evropski delovni program za usklajenost politik za razvoj in poveča prizadevanje na področju pomoči ter se hkrati zagotovi, da ti programi ne bodo v nasprotju z razvojnimi strategijami partnerskih držav; |
78. |
predlaga, naj se usklajenost politik za razvoj vključi v vmesni pregled instrumenta za financiranje razvojnega sodelovanja, še posebno v ustrezne tematske programe; |
79. |
predlaga, naj se določene zaveze glede usklajenosti politik za razvoj vključijo v vse delovne programe predsedstva; |
80. |
predlaga Svetu, naj izboljša delovanje sedanjih struktur za skladnejše delovanje politik za razvoj, na primer z več skupnimi sejami delovnih skupin in javno dostopnim delovnim programom; |
81. |
predlaga, da se pripravi dvoletno poročilo Parlamenta o usklajenosti politik za razvoj; predlaga vsem odborom, naj pripravijo poročila, v katerih bodo obravnavali lastne razvojne perspektive; |
82. |
poudarja pomen sodelovanja med odbori v Evropskem parlamentu; v zvezi s tem predlaga, da ko odbor obravnava občutljiva vprašanja v zvezi s usklajenostjo politik za razvoj, pri tem tesno sodelujejo še drugi zadevni odbori, prav tako ko odbor organizira zaslišanje strokovnjakov o občutljivih vprašanjih glede usklajenosti politik za razvoj, morajo drugi ustrezni odbori sodelovati pri organizaciji takšnega zaslišanja; |
83. |
zahteva institucionalno pojasnitev v zvezi s sporočilom Komisije o usklajenosti politik za razvoj (KOM(2009)0458), ki zadeva okrepljeno partnerstvo in dialog z državami v razvoju o usklajenosti politik za razvoj; želi vedeti, ali bi to okrepljeno partnerstvo vključevalo tudi mehanizem za svetovanje državam v razvoju, kaj lahko same storijo za spodbujanje usklajenosti politik za razvoj, in načrt za krepitev zmogljivosti na nacionalni ravni za izvajanje ocen usklajenosti politik za razvoj; |
84. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL C 46, 24.2.2006, str. 1.
(2) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0039.
(3) Sprejeto besedilo, P6_TA(2009)0325.
(4) AKP-EU/100.568/09/konč.
(5) UL C 292 E, 1.12.2006, str. 121.
(6) UL C 250 E, 25.10.2007, str. 77.
(7) UL C 263 E, 16.10.2008, str. 633.
(8) UL C 286 E, 27.11.2009, str. 5.
(9) UL C 297 E, 20.11.2008, str. 201.
(10) UL C 279 E, 19.11.2009, str. 100.
(11) UL C 102 E, 24.4.2008, str. 291.
(12) UL C 298 E, 8.12.2006, str. 261.
(13) „Usklajenost politik za razvoj: institucionalni pristopi: tehnična delavnica“: Delavnica OECD, ki je potekala 13. oktobra 2003 v Parizu.
(14) Člen 35 skupne izjave Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki se sestajajo znotraj Sveta, ter Evropskega parlamenta in Komisije o razvojni politiki Evropske unije: „Evropsko soglasje“ (2006/C 46/01).
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/58 |
Torek, 18. maj 2010
Kazni, določene za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu
P7_TA(2010)0175
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o kaznih, določenih za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu (2009/2154(INI))
2011/C 161 E/08
Evropski parlament,
ob upoštevanju poročila Komisije o analizi kazni, določenih za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu v skladu z zakonodajo držav članic (KOM(2009)0225),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za promet in turizem (A7-0130/2010),
A. |
ker je Evropska unija v zadnjih letih s sprejetjem Uredbe (EGS) št. 3821/85 in Uredbe (ES) št. 561/2006 ter Direktive 2006/22/ES vzpostavila sistem socialnih predpisov v cestnem prometu, da bi povečala varnost v cestnem prometu in zagotovila pošteno konkurenco, |
B. |
ker so kazenski sistemi v državah članicah Evropske unije nastajali skozi zgodovino in se zato med seboj zelo razlikujejo, pri čemer so lahko kazni v posamezni državi v skrajnih primerih tudi desetkrat višje kakor v drugi državi, |
C. |
ker so pravni elementi pri mednarodnem prevozu postali težko pregledni za podjetnike in zlasti za voznike in ker se države članice srečujejo z velikimi izzivi pri izvajanju ureditev, sedanje stanje pa ni združljivo z notranjim trgom, |
D. |
ker je zaskrbljen zaradi poročil o pomanjkljivostih, ki vplivajo na digitalne tahografe in zaradi katerih je z njimi enostavno manipulirati, |
Splošne pripombe
1. |
pozdravlja poročilo Komisije o analizi kazni, določenih za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu v skladu z zakonodajo držav članic; vseeno obžaluje, da poročilo zaradi manjkajočih podatkov posameznih držav članic ne vsebuje celovite analize sedanjega položaja v Evropi; poziva Komisijo, naj države članice pozove k predložitvi manjkajočih podatkov; |
2. |
ugotavlja, da se poročilo Komisije nanaša na kategorizacijo kršitev v skladu z novo prilogo III k Direktivi Komisije 2006/22/ES, ne da bi upoštevalo rok za izvedbo v skladu s členom 2(1) Direktive Komisije 2009/5/ES; |
3. |
zato poziva Komisijo, naj že leta 2010 predloži posodobljeno in celovito poročilo o izvajanju nove priloge III k Direktivi 2006/22/ES; |
4. |
poudarja, da je v preteklih obdobjih poročanja prihajalo do velikih zamud, zaradi česar so na primer v sedanjem poročilu z dne 3. avgusta 2009 (24. poročilo Komisije o analizi kazni, določenih za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu) obravnavani šele podatki za leti 2005 in 2006, zaradi česar skoraj ni mogoče oblikovati zaključkov o sedanjem stanju usklajenosti socialnih predpisov za uporabnike cestnega prometa; |
5. |
poziva Komisijo in države članice, naj naredijo vse, kar je v njihovi moči, za zagotovitev hitrejše izpolnitve ciljev iz člena 17 Uredbe (ES) št. 561/2006, da bodo za prihodnje ukrepe usklajevanja na voljo novejši statistični podatki; |
6. |
opozarja, da so tudi v prilogi IV k Uredbi (ES) št. 1071/2009 navedene resne kršitve v smislu te uredbe; zato meni, da je usklajena kategorizacija resnih kršitev socialnih predpisov zelo pomembna; |
Velike razlike med državami članicami
7. |
ugotavlja, da se razlike v kaznih za resne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu v skladu z zakonodajo držav članic ne kažejo le v višini glob, ampak tudi v vrstah in kategorizaciji kazni; |
8. |
poudarja, da je te razlike mogoče pripisati gospodarskim in geografskim dejavnikom ter različnim pravnim sistemom držav članic v kazenskih postopkih in različnim političnim pristopom k vprašanjem varnosti v cestnem prometu; |
9. |
ugotavlja, da socialni predpisi v cestnem prometu, zlasti Uredba (EGS) št. 3821/85 in Uredba (ES) št. 561/2006 ter Direktiva 2006/22/ES, omogočajo državam članicam zelo različne razlage; obžaluje, da številne nenatančne ubeseditve evropskih predpisov neizogibno povzročajo neenotno izvajanje v državah članicah; meni, da je za doseganje nadaljnje usklajenosti najprej potrebna enotna in zavezujoča razlaga teh uredb in direktive; |
10. |
obžaluje, da nekatere države članice ne poznajo razlikovanja kazni glede na resnost kršitve; poziva države članice, naj sprejmejo nacionalne predpise, ki bodo imeli dejanski, sorazmeren in odvračilen učinek in bodo upoštevali resnost kršitve; |
Nadaljnje usklajevanje
11. |
poudarja, da lahko učinkovit, uravnotežen in odvračilen kazenski sistem temelji le na jasnih in preglednih kaznih, primerljivih med državami članicami; poziva države članice, naj poiščejo zakonodajne in praktične rešitve za zmanjšanje deloma zelo velikih razlik v vrsti in višini kazni; |
12. |
poziva Evropsko komisijo, naj po posvetovanju z nadzornimi organi in predstavniki prevoznega sektorja vzpostavi enotno in zavezujočo razlago uredbe o časih vožnje in počitka. Nadzorni organi morajo to razlago upoštevati; |
13. |
meni, da je treba za nadaljnjo uskladitev vrst kazni in višine glob določiti kategorizacijo glob v povezavi s kategorizacijo kazni ter najnižje in najvišje kazni za posamezne kršitve socialnih predpisov v cestnem prometu; poudarja, da je treba pri racionalizaciji kazni potrebo po pošteni globi, ki bo sorazmerna v različnih državah članicah v skladu z objektivnimi merili (na primer BNP ali geografski dejavniki), uravnotežiti z učinkovitim odvračanjem od resnih kršitev; |
14. |
poudarja, da je treba novo prilogo III k Direktivi 2006/22/ES, uvedeno z Direktivo Komisije 2009/5/ES, obravnavati kot temelj enotnega pristopa k razvrstitvi kršitev socialnih predpisov v cestnem prometu v skladu z zakonodajo držav članic; odločno poziva države članice, naj sprejmejo potrebne pravne in upravne predpise za hiter prenos Direktive Komisije 2009/5/ES v zakonodajo; |
15. |
poleg tega poudarja, da je bil z Lizbonsko pogodbo v Pogodbo o delovanju Evropske unije vstavljen nov člen 83(2) o približevanju določb kazenske zakonodaje in drugih predpisov držav članic; poziva Komisijo, naj preuči ta nova zakonodajna sredstva na področju pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah ter v dvanajstih mesecih predloži Svetu in Evropskemu parlamentu poročilo o možnih uskladitvenih ukrepih, vključno z vidiki, povezanimi z varnostjo cestnega prometa in čezmejno uporabo glob, če tega še ni storila; |
16. |
pozdravlja, da je Komisija v skladu s členom 22(4) Uredbe (ES) št. 561/2006 pripravila „smernice“ kot pomoč posameznim državam članicam pri razlagi in uporabi te uredbe; vseeno ugotavlja, da te smernice niso pravno zavezujoče, zato niso dosegle svojega namena – enotnega izvajanja v državah članicah; |
17. |
meni, da je treba za doseganje notranjega trga na področju prometa ter povečanje pravne varnosti voznikov in prevoznikov uskladiti razlago uporabe socialne zakonodaje; ob upoštevanju tega poziva Komisijo, naj skupaj s konfederacijo organizacij za nadzor cestnega prometa (Corte), evropsko mrežo prometnih policij (Tispol) in organizacijo Euro Contrôle Route predloži predloge za končanje diskriminatorne uporabe socialne zakonodaje v cestnem prometu; v zvezi s tem poudarja potrebo po skupni razlagi uporabe Uredbe (ES) št. 561/2006 in Uredbe (EGS) št. 3821/85, in sicer vsakega posameznega člena; |
18. |
poziva države članice, naj uporabljajo te smernice pri izvajanju socialnih predpisov, da bodo zagotovile usklajeno izvajanje; |
Preverjanja
19. |
poudarja, da je nelojalno konkurenco mogoče preprečiti ter varnost v cestnem prometu zagotoviti le z doslednim in nediskriminatornim izvajanjem veljavne zakonodaje; odločno poudarja, da je za izvajanje socialnih predpisov v cestnem prometu potrebna usklajena in učinkovita zasnova kontrolnih pregledov; |
20. |
opozarja, da je stanje v prometu glede na infrastrukturo, obseg prometa in prometne zastoje zelo različno v posameznih državah članicah, zato meni, da je te dejavnike med drugim mogoče upoštevati pri določanju pogostosti pregledov, ob dejstvu, da je eden izmed glavnih namenov zagotoviti skladnost s socialnimi predpisi; |
21. |
je prepričan, da bi lahko za odpravo ovir za evropski notranji trg in izboljšanje varnosti cestnega prometa Komisija spodbujala take usklajene zasnove kontrolnih pregledov in sprejemala regulativne ukrepe; poziva Komisijo, naj za dosego teh ciljev oblikuje učinkovit in ustrezen instrument usklajevanja na evropski ravni; |
22. |
poziva Komisijo, naj pripravi priporočila in evropske minimalne standarde za usposabljanje nadzornih organov in za usklajevanje njihovega sodelovanja; poziva Komisijo, naj izboljša zbiranje statističnih podatkov za bolj sporočilno analizo učinkovitega izvajanja in spodbuja usklajeno ravnanje držav članic v zvezi z izvajanjem; |
23. |
poziva države članice, naj svoje izvršilno osebje vedno usposabljajo v skladu z najnovejšimi razvojnimi dosežki glede zbiranja podatkov, pri izvajanju skupnih standardov pa naj tesno sodelujejo z Evropsko komisijo z namenom spodbujanja usklajenega pristopa k preverjanjem, s čimer se ustvarja pravna varnost; |
24. |
meni, da je treba izvajati pogostejše in temeljitejše kontrolne preglede na cestah in v prostorih podjetij; poziva Komisijo, naj zagotovi, da države članice upoštevajo število preverjanj, ki jih je treba organizirati, kot določa člen 2(3) Direktive 2006/22/ES; poziva Komisijo, naj Evropski parlament obvesti o nadaljnjih ukrepih, ki jih namerava sprejeti glede teh preverjanj; |
25. |
poziva Komisijo, naj čim prej predloži poročilo o preverjanjih pomanjkljivosti, ki vplivajo na digitalne tahografe, in ukrepih za odpravljanje njihovih pomanjkljivosti; |
26. |
poudarja, da je treba digitalni tahograf na podlagi Uredbe (EGS) št. 3821/85 kot instrument za preverjanje izboljšati: Komisija mora preučiti, kako naj nadzorni organi dosežejo hitrejši prenos podatkov iz digitalnega tahografa; |
27. |
opozarja na pritožbeni oddelek za nesorazmerne kazni, ki ga je vzpostavila organizacija Euro Contrôle Route, voznike in prevoznike pa poziva, naj se v primeru nesorazmerne uporabe socialne zakonodaje za cestni promet obrnejo na ta pritožbeni oddelek; |
Druge pobude
28. |
meni, da bi bila razumljiva brošura v vseh uradnih jezikih Evropske unije koristna za podjetja in voznike tovornih vozil; poudarja, da bi morala ta brošura bolje obveščati zadevne voznike in podjetja o veljavnih socialnih predpisih in z njimi povezanih kaznih v posameznih državah članicah; meni, da morajo biti tovrstne informacije na voljo tudi podjetjem in voznikom iz tretjih držav; opozarja na pomen uporabe inteligentnih prevoznih sistemov, ki voznike v realnem času obveščajo o takšnih informacijah; |
29. |
je prepričan, da mora v okviru uporabe sodobnih sistemov informacijsko-komunikacijskih tehnologij in inteligentnih prevoznih sistemov obstajati možnost, da podjetja in vozniki pridobijo informacije o veljavnih socialnih predpisih in kaznih za njihovo kršitev; |
30. |
poziva vse države članice, naj okrepijo sodelovanje na podlagi obstoječih struktur, kot je organizacija Euro Contrôle Route, ter s tem izboljšajo usklajevanje skupnih preverjanj, izmenjavo najboljše prakse in skupno organizacijo programov usposabljanja nadzornih organov; |
31. |
meni, da je treba za obveščanje voznikov tovornih vozil, tudi tistih iz sosednjih držav, v realnem času o ustreznih socialnih predpisih in kaznih, ki veljajo za kršitve v različnih državah članicah, uporabiti vso razpoložljivo tehnologijo, na primer z uporabo sistema GPS ali drugih razpoložljivih orodij; |
32. |
poziva države članice, naj zagotovijo ustrezno infrastrukturo, vključno z zadostnim številom varnih parkirnih površin ter storitev, v evropskem cestnem omrežju, da bodo lahko vozniki dejansko upoštevali predpise o časih vožnje in počitka ter se bodo lahko učinkovito izvajali kontrolni pregledi; poudarja, da je treba pri tej infrastrukturi nameniti posebno pozornost vidiku varnosti; poziva Komisijo, naj v najustreznejši obliki redno objavlja podatke o javni in zasebni infrastrukturi, ki je na voljo v evropskem cestnem omrežju, in zagotovi informacije o storitvah, ki so na voljo delavcem v cestnem sektorju; |
33. |
poziva Komisijo in države članice, naj spodbujajo in financirajo sheme za gradnjo varnih parkirišč, ki so nujna, da bi vozniki lahko upoštevali določbe iz Uredbe (ES) št. 561/2006; |
*
* *
34. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/62 |
Torek, 18. maj 2010
Prizadevanja Unije za boj proti korupciji
P7_TA(2010)0176
Izjava Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o prizadevanjih Unije za boj proti korupciji
2011/C 161 E/09
Evropski parlament,
ob upoštevanju člena 123 poslovnika,
A. |
je zaskrbljen, ker korupcija ogroža pravno državo, vodi do zlorabe sredstev EU, ki jih zagotavljajo davkoplačevalci, in izkrivlja trg ter ima tudi vlogo v sedanji gospodarski krizi, |
B. |
ker je Unija ratificirala Konvencijo ZN proti korupciji in se 78 % državljanov Unije strinja, da je korupcija glavna skrb v njihovi državi (Eurobarometer, december 2009), |
C. |
ob upoštevanju poudarka, ki ga Parlament namenja boju proti korupciji v svoji resoluciji o stockholmskem programu v zvezi s svobodo, varnostjo in pravico, |
D. |
ob upoštevanju mednarodnega dne proti korupciji (9. december), ko je bila oblikovana ta izjava, |
1. |
poziva evropske institucije, da sprejmejo celovito protikorupcijsko politiko in oblikujejo jasen mehanizem za redno spremljanje razmer v državah članicah; |
2. |
poziva Komisijo, da zagotovi vsa potrebna sredstva za izvedbo tega mehanizma za spremljanje ter zagotovi, da se vsi njeni sklepi in ugotovitve dejansko upoštevajo; |
3. |
poziva Komisijo in vse ustrezne agencije Unije, da sprejmejo vse potrebne ukrepe in dajo na voljo zadostna sredstva, da bi zagotovili, da sredstva EU ne bodo predmet korupcije, ter sprejmejo odvračilne sankcije, če ugotovijo korupcijo in goljufijo; |
4. |
naroči svojemu predsedniku, naj to izjavo skupaj z imeni podpisnikov (1) posreduje Svetu, Komisiji in državam članicam. |
(1) Seznam podpisnikov je objavljen v Prilogi 1 k zapisniku z dne 18. maja 2010 (P7_PV(2010)05-18(ANN1)).
Sreda, 19. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/63 |
Sreda, 19. maj 2010
Aditivi za živila razen barvil in sladil (goveji in/ali svinjski trombin)
P7_TA(2010)0182
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o predlogu direktive Komisije o spremembi prilog k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 95/2/ES o aditivih za živila razen barvil in sladil ter razveljavitvi Odločbe 2004/374/ES
2011/C 161 E/10
Evropski parlament,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 1333/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o aditivih za živila (1) in zlasti členov 31 in 28(4) te uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (2),
ob upoštevanju Direktive 95/2/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 1995 o aditivih za živila razen barvil in sladil (3) in Direktive Sveta 89/107/EGS z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic o aditivih za živila, ki se smejo uporabljati v živilih, namenjenih za prehrano ljudi (4), ki jih je preklicala in nadomestila zgoraj omenjena uredba (ES) št. 1333/2008,
ob upoštevanju osnutka predloga Komisije o spremembi prilog k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 95/2/ES o aditivih za živila razen barvil in sladil in o razveljavitvi Odločbe 2004/374/ES,
ob upoštevanju člena 5a(3)(b) Sklepa Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (5),
ob upoštevanju člena 88(2) in (4)(b) svojega poslovnika,
A. |
ker lahko Komisija v skladu s členom 31 Uredbe (ES) št. 1333/2008 sprejme ukrepe za spremembo prilog, med drugim tudi priloge k Direktivi 95/2/ES, dokler ne bodo pripravljeni seznami Skupnosti aditivov za živila iz člena 30 te uredbe, |
B. |
ker Priloga IV k Direktivi 95/2/ES vsebuje seznam aditivov za živila, ki se lahko uporabljajo v Evropski uniji, in pogoje za njihovo uporabo, |
C. |
ker so poleg tega splošna merila za uporabo aditivov za živila določena v Prilogi II k Direktivi 89/107/EGS in ker je bila ta direktiva razveljavljena in nadomeščena z Uredbo (ES) št. 1333/2008 ter je sedaj ustrezna merila med drugim mogoče najti v členu 6 te uredbe, ki se nanaša na splošne pogoje za vključitev in uporabo aditivov za živila na seznamih Skupnosti, |
D. |
ker člen 6 te uredbe določa, da se aditiv za živila lahko odobri za uporabo v EU samo, če izpolnjuje določene pogoje, med drugim da v skladu z odstavkom 1(c) ne zavaja potrošnika, v skladu z odstavkom 2 pa, da ima prednosti in ugodnosti za potrošnike, |
E. |
ker člen 6 (1)(a) te uredbe določa tudi, da se lahko aditiv za živila dovoli za uporabo samo, če ne pomeni tveganja za zdravje potrošnika, |
F. |
ker poleg tega Uredba (ES) št. 178/2002 (znana kot „splošna živilska zakonodaja“), zlasti člen 8 te uredbe, med drugim določa, da je cilj živilske zakonodaje varstvo interesov potrošnikov in zagotavljanje podlage potrošnikom za ozaveščeno izbiro o živilih, ki jih uživajo, ter da si prizadeva preprečiti prakse, ki lahko zavajajo potrošnika, |
G. |
ker osnutek direktive Komisije, zlasti uvodna izjava 25 in točka (3) (h) Priloge, določa, da se vključi v Prilogo IV k Direktivi 95/2/ES encimskega pripravka, ki temelji na trombinu s fibrinogenom kot aditivu za živila za spremembo oblike živila, |
H. |
ker je trombin, ki izhaja iz užitnih delov živali, označen kot „mesno lepilo“, in je njegova naloga kot aditiva za živilo strjevanje ločenih delov mesa, da bi nastal en mesni izdelek, |
I. |
ker je namen uporabe trombina, da se kosi mesa potrošniku predstavijo kot en sam mesni izdelek, in je zato nevarnost zavajanja potrošnikov očitna, |
J. |
ker sama uvodna izjava 25 osnutka direktive Komisije navaja, da bi lahko uporaba trombina s fibrinogenom kot aditiva za živila zavajala potrošnika glede stanja končnega živila, |
K. |
ker točka (3) (h) Priloge k osnutku direktive Komisije predvideva vključitev trombina goveda in/ali prašičev v seznam dovoljenih aditivov za živila v skladu s Prilogo IV k Direktivi 95/2/ES v predpakiranem mesnem pripravku in predpakiranem mesnem izdelku za končnega potrošnika do največ 1 mg/kg, ki se uporabljajo skupaj s fibrinogenom in pod pogojem, da so na živilih navedeni podatki „kombinirani deli mesa“ blizu prodajnega imena, |
L. |
ker osnutek direktive Komisije sicer ne bi dovoljeval uporabe trombina kot aditiva za živila v mesnih izdelkih, ki se strežejo v restavracijah ali na drugih javnih mestih, kjer strežejo hrano, obstaja pa očitno tveganje, da bi meso z vsebnostjo trombina, zašlo v mesne izdelke, ki se strežejo v restavracijah ali na drugih javnih mestih, kjer strežejo hrano, glede na to, da je za kose mesa, ki so postreženi kot en sam mesni izdelek, mogoče zaračunati višjo ceno, |
M. |
ker zato ni jasno, ali bi s prepovedjo uporabe trombina v mesnih izdelkih, ki se strežejo v restavracijah ali drugih javnih mestih, kjer strežejo hrano, preprečili prakse, da bi se takšni mesni izdelki uporabljali v restavracijah ali na drugih javnih mestih, kjer strežejo hrano, in potrošnikom prodajali kot en sam mesni izdelek, |
N. |
ker omenjeni pogoji označevanja, ki jih vsebuje osnutek direktive Komisije, ne bi ščitili pred napačnim in zavajajočim vtisom za potrošnike o tem, ali gre za en sam mesni izdelek, zato obstaja tveganje, da bodo potrošniki zavedeni in jim ne bo omogočena ozaveščena izbira v zvezi z uživanjem mesnih izdelkov, ki vsebujejo trombin, |
O. |
ker doslej še ni znanih prednosti in ugodnosti trombina za potrošnike, |
P. |
ker postopek, ki strjuje več ločenih kosov mesa, bistveno poveča površino, ki se lahko okuži s patogenimi bakterijami (kot sta clostridium in salmonela), ki lahko v takšnem postopku preživijo in se razmnožujejo brez kisika, |
Q. |
ker je nevarnost okužbe s patogenimi bakterijami še posebej resna, saj se postopek strjevanja lahko izvaja v obliki hladnega strjevanja, brez dodajanja soli in brez kakršnega koli nadaljnjega postopka segrevanja, varnosti končnega proizvoda pa zato ni mogoče zagotoviti, |
R. |
ker zato osnutek direktive Komisije v zvezi s tem ni v skladu z merili za vključitev aditivov za živila v Prilogo IV k Direktivi 95/2/ES, |
1. |
meni, da osnutek odločbe Komisije ni skladen s ciljem in vsebino Uredbe (ES) št. 1333/2008; |
2. |
nasprotuje sprejetju osnutka direktive Komisije o spremembah prilog Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 95/2/EC o aditivih za živila razen barvil in sladil in o razveljavitvi Odločbe 2004/374/ES; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji, vladam in parlamentom držav članic. |
(1) UL L 354, 31.12.2008, str. 16.
(2) UL L 31, 01.02.2002, str. 1.
(3) UL L 61, 18.03.1995, str. 1.
(4) UL L 40, 11.2.1989, str. 27.
(5) UL L 184, 17.7.1999, str. 23.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/65 |
Sreda, 19. maj 2010
Akcijski načrt o darovanju in presajanju organov (2009–2015)
P7_TA(2010)0183
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o sporočilu Komisije: Akcijski načrt o darovanju in presajanju organov (2009–2015): krepitev sodelovanja med državami članicami (2009/2104(INI))
2011/C 161 E/11
Evropski parlament,
ob upoštevanju člena 184 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah,
ob upoštevanju predloga direktive Evropskega parlamenta in Sveta o standardih kakovosti in varnosti človeških organov, namenjenih za presaditev (KOM(2008)0818),
ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom Akcijski načrt o darovanju in presajanju organov (2009–2015): krepitev sodelovanja med državami članicami (KOM(2008)0819),
ob upoštevanju Direktive 2004/23/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o določitvi standardov kakovosti in varnosti, darovanja, pridobivanja, testiranja, predelave, konzerviranja, shranjevanja in razdeljevanja človeških tkiv in celic (1),
ob upoštevanju vodilnih načel Svetovne zdravstvene organizacije o presajanju človeških organov,
ob upoštevanju Konvencije Sveta Evrope o človekovih pravicah v zvezi z biomedicino in njenega dodatnega protokola o presaditvi človeških organov in tkiv,
ob upoštevanju konference o varnosti in kakovosti darovanja ter presajanja organov v Evropski uniji v Benetkah 17. in 18. septembra 2003,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane in mnenja Odbora za pravne zadeve (A7–0103/2010),
A. |
ker sedaj 56 000 bolnikov v EU čaka na ustreznega darovalca, po ocenah pa med čakanjem na presaditev solidnega organa dnevno umre 12 ljudi, |
B. |
ker potrebe bolnikov po presajanju organov v Evropi niso izpolnjene zaradi omejenega števila razpoložljivih organov tako umrlih kot nesebičnih živih darovalcev, |
C. |
ker obstajajo velike razlike med državami članicami glede deleža organov, pridobljenih od umrlih darovalcev: od 34,2 darovalca na milijon prebivalcev v Španiji do 1,1 darovalca na milijon prebivalcev v Bolgariji, pomanjkanje organov pa je glavni dejavnik, ki vpliva na programe presajanja organov, |
D. |
ker se nacionalne politike in regulativni okvirji za darovanje in presajanje organov med državami članicami bistveno razlikujejo v skladu z različnimi pravnimi, kulturnimi, upravnimi in organizacijskimi dejavniki, |
E. |
ker sta darovanje in presajanje organov občutljivi in zapleteni vprašanji s pomembno etično razsežnostjo, pri razvoju katere mora sodelovati celotna družba, udeležene pa morajo biti vse zainteresirane strani, |
F. |
ker se s presajanjem organov omogoča reševanje življenj, boljša kakovost življenja ter (v primeru presaditve ledvice) boljše razmerje med stroški in koristmi kot druge oblike nadomestnega zdravljenja, hkrati pa se bolnikom zagotavljajo boljše možnosti za udeležbo v socialnem in delovnem življenju, |
G. |
ker je izmenjava organov med državami članicami že stalna praksa, čeprav se število čezmejno izmenjanih organov med državami članicami zelo razlikuje, mednarodne organizacije za izmenjavo organov, na primer Eurotransplant in Scandiatransplant, pa so omogočile, da so take izmenjave organov med državami članicami lažje, |
H. |
ker v Evropski uniji ni skupne baze podatkov o organih, ki so namenjeni darovanju in presaditvi, ter o živih ali umrlih darovalcih, prav tako pa ni vseevropskega sistema certificiranja, ki bi zagotavljal, da je bilo človeško telesno tkivo pridobljeno zakonito, |
I. |
ker so do sedaj le Španija in nekatere druge države članice uspele bistveno povečati število organov umrlih darovalcev in ker je dokazano, da so takšna povečanja povezana z uvedbo nekaterih organizacijskih praks, ki sistemom omogočajo odkriti morebitne darovalce in kar najbolj povečati število darovalcev, ki po smrti dejansko darujejo organ, |
J. |
ker bo Direktiva 2004/23/ES zagotovila jasen pravni okvir za darovanje in presajanje organov v Evropski uniji, v vsaki državi članici pa bo ustanovljen ali določen nacionalni pristojni organ za zagotavljanje skladnosti s kakovostnimi in varnostnimi standardi EU, |
K. |
ker je trgovanje s človeškimi organi in ljudmi z namenom odvzema njihovih organov huda kršitev človekovih pravic, |
L. |
ker obstaja močna povezava med nezakonito trgovino z organi in trgovino z ljudmi z namenom odvzema organov na eni ter zakonitim sistemom darovanja organov na drugi strani, saj prvič nezadostna razpoložljivost organov v zakonitem sistemu spodbuja nezakonita dejanja, drugič pa nezakonite dejavnosti resno spodkopavajo verodostojnost zakonitega sistema darovanja organov, |
M. |
ker se delež zavrnjenih darovanih organov po Evropi močno razlikuje, takšne razlike pa je mogoče pojasniti s stopnjo usposobljenosti in strokovnosti delavcev pri komunikaciji in družinski oskrbi, različnimi zakonodajnimi pristopi na področju privolitve v darovanje organov in njihovim praktičnim izvajanjem ter ostalimi pomembnimi kulturnimi, ekonomskimi ali socialnimi dejavniki, ki vplivajo na družbeno dojemanje koristi darovanja in presajanja, |
N. |
ker so lahko organi živih darovalcev koristen dodaten ukrep za bolnike, ki s presaditvijo po smrti ne morejo dobiti potrebnega organa, vendar je treba poudariti, da je darovanje organov živih darovalcev sprejemljivo le, če je mogoče izključiti vsakršno nezakonito dejavnost in plačilo za darovanje, |
O. |
ker se sme zdravstveni poseg opraviti zgolj po tem, ko je zadevna oseba podala svobodno privolitev po predhodni seznanitvi; ker je treba tej osebi predhodno podati ustrezne informacije o namenu in značaju posega ter o njegovih posledicah in tveganjih, ta oseba pa lahko privolitev kadar koli svobodno umakne, |
P. |
ker morajo države članice zagotoviti, da organi, namenjeni presaditvi, niso odvzeti umrli osebi, dokler njena smrt ni potrjena v skladu z nacionalno zakonodajo, |
Q. |
ker bi moralo darovanje organov živih darovalcev dopolnjevati darovanje organov umrlih darovalcev, |
R. |
ker pri uporabi organov za zdravljenje obstaja tveganje prenosa nalezljivih in drugih bolezni, |
S. |
ker je posledica podaljševanja življenjske dobe slabša kakovost organov, kar pogosto pomeni tudi zmanjšanje števila presaditev tkiv, tudi v državah članicah, kjer se število darovalcev povečuje, |
T. |
ker imata osveščenost in mnenje javnosti zelo pomembno vlogo pri povečevanju števila darovalcev organov, |
U. |
ker delo dobrodelnih in drugih prostovoljnih organizacij v državah članicah povečuje ozaveščenost o darovanju organov in ker njihovo prizadevanje v končni fazi prispeva k povečanju števila ljudi, ki se vpišejo v registre darovalcev organov, |
1. |
pozdravlja akcijski načrt o darovanju in presajanju organov (2009–2015), ki ga je decembra 2008 sprejela Komisija in ki določa sodelovalni pristop med državami članicami v obliki niza prednostnih ukrepov na podlagi določitve in oblikovanja skupnih ciljev ter ocene dejavnosti darovanja in presajanja, ki bo temeljila na dogovorjenih kazalnikih in bo lahko pomagala pri določanju meril in odkrivanju zgledov najboljše prakse; |
2. |
izraža zaskrbljenost, ker je razpoložljivih človeških organov za presaditev premalo, da bi zadovoljili potrebe bolnikov; priznava, da je veliko pomanjkanje darovalcev organov še vedno najpomembnejša ovira za popoln razvoj storitev presajanja in glavni izziv, s katerim se v zvezi s presajanjem organov srečujejo države članice EU; |
3. |
opozarja na uspeh programov, v katerih imajo državljani možnost neposrednega vpisa v register darovalcev organov pri opravljanju določenih upravnih postopkov, npr. pri prošnji za izdajo potnega lista ali vozniškega dovoljenja; poziva države članice, naj premislijo o uvedbi tovrstnih programov z namenom povečanja števila ljudi v registrih darovalcev; |
4. |
meni, da je za zagotovitev, da organi, namenjeni zdravljenju, ne bodo ostajali neporabljeni, pomembno vzpostaviti jasno opredeljen pravni okvir za njihovo uporabo in pridobiti zaupanje javnosti v sistem darovanja in presajanja; |
5. |
priznava pomen organizacijskih vidikov pridobivanja organov in poudarja, da bo izmenjava informacij in najboljše prakse med državami članicami pomagala državam s pomanjkanjem organov izboljšati stopnje darovanja, kakor se je izkazalo na primeru izvajanja elementov španskega modela v nekaterih državah v EU in zunaj nje, ki jim je tako uspelo zvišati stopnje darovanja organov; |
6. |
poudarja, da so koordinatorji za presaditve in darovanja pomembni in da jih je pomembno imenovati na ravni bolnišnic; vloga koordinatorja za presaditve in darovanja bi morala biti priznana kot osrednja vloga za boljšo učinkovitost procesa darovanja in presaditev, pa tudi za kakovost in varnost organov, namenjenih za presaditev; |
7. |
poudarja, da lahko spremembe pri organizaciji darovanja in pridobivanja organov bistveno zvišajo in ohranijo stopnje darovanja organov; |
8. |
poudarja, da odkrivanje morebitnih darovalcev velja za enega ključnih korakov v postopku presaditve organa umrlega darovalca; poudarja, da je najpomembnejši korak k boljšemu odkrivanju darovalcev in višji stopnji darovanja organov na ravni bolnišnic imenovati odgovorno osebo za darovanje (koordinatorja za presaditve in darovanja), katerega glavna naloga bo oblikovati program za proaktivno odkrivanje darovalcev in optimizirati celotni postopek darovanja organov; |
9. |
priznava pomen čezmejne izmenjave organov, saj je glede na potrebo po ujemanju darovalcev in prejemnikov potreben velik krog darovalcev, da bi pokrili potrebe vseh bolnikov na čakalnih seznamih; meni, da bi imeli brez izmenjav organov med državami članicami prejemniki, ki potrebujejo redko razpoložljiv ujemajoč organ, zelo slabe možnosti, da prejmejo ustrezen organ, poleg tega pa posameznih morebitnih darovalcev ne bi obravnavali, ker na čakalnih seznamih ne bi bilo primernih prejemnikov; |
10. |
pozdravlja dejavnosti sistemov Eurotransplant in Scanditransplant, vendar opozarja, da je mogoče znatno izboljšati tudi izmenjavo organov zunaj teh sistemov ter med njima, zlasti v korist bolnikov iz manjših držav; |
11. |
poudarja, da bo oblikovanje enotnih zavezujočih kakovostnih in varnostnih standardov edini mehanizem, ki lahko zagotovi visoke ravni varovanja zdravja po vsej EU; |
12. |
poudarja, da bi moralo biti darovanje prostovoljno in neplačano ter izvedeno v jasno opredeljenih pravnih in etičnih okvirih; |
13. |
poziva države članice, naj zagotovijo, da bodo organi prejemnikom dodeljeni v skladu s preglednimi, nediskriminatornimi in znanstvenimi merili; |
14. |
poziva države članice, naj zagotovijo jasno opredelitev pravne podlage za zagotovitev veljavnosti privolitve ali ugovora umrle osebe ali njenih sorodnikov k darovanju organa ter zagotovijo, da organi niso odvzeti od umrle osebe, razen če je bila njena smrt potrjena v skladu z nacionalnim zakonom; |
15. |
podpira ukrepe, katerih namen je zaščita živih darovalcev in zagotavljanje, da je darovanje organov nesebično in prostovoljno ter brez vsakih plačil razen nadomestila, ki je strogo omejeno na poravnavo stroškov, nastalih pri darovanju organa, kot so potni stroški, stroški otroškega varstva, izguba dohodka ali stroški zdravljenja, ob prepovedi vsakršne finančne spodbude ali škode za morebitnega darovalca; poziva države članice, naj opredelijo pogoje, pod katerimi se sme dodeliti nadomestilo; |
16. |
poziva Komisijo, naj oceni, kakšne so možnosti, da bi zagotovili zavarovanje pravnega varstva za žive darovalce v vseh državah članicah; poziva Komisijo, naj preuči kritja zdravstvenega varstva za žive darovalce v vseh državah članicah, da bi določili najboljšo prakso za celotno Evropsko unijo; |
17. |
poudarja, da morajo države članice zagotoviti, da bodo žive darovalce izbirali sposobni kvalificirani ali usposobljeni zdravstveni delavci na podlagi njihovega zdravja in zdravstvene anamneze, vključno s psihološko oceno, če bo potrebna; |
18. |
poudarja, da sta oblikovanje dobro strukturiranih operativnih sistemov in spodbujanje uspešnih modelov na nacionalni ravni izredno pomembna; predlaga, naj operativni sistemi vključujejo ustrezen pravni okvir, tehnično in logistično infrastrukturo ter organizacijsko podporo z učinkovitim sistemom dodeljevanja; |
19. |
poziva države članice, naj kot prvi korak spodbujajo oblikovanje programov za izboljšanje kakovosti darovanja organov v vsaki bolnišnici z zmožnostmi za darovanje organov, ki naj temeljijo na samooceni celotnega postopka darovanja organa, ki jo v vsaki bolnišnici opravijo specialisti na intenzivni negi in koordinator za presaditve, hkrati pa naj stremijo h komplementarnosti z zunanjimi revizijami centrov, če so nujne in izvedljive; |
20. |
poudarja, da bi moralo biti stalno izobraževanje bistvena sestavina komunikacijskih strategij vseh držav članic na tem področju; zlasti predlaga, naj se ljudi bolje obvešča in spodbuja, da govorijo o darovanju organov in svoje želje o darovanju zaupajo svojim sorodnikom; ugotavlja, da je po ocenah le 41 % evropskih državljanov s svojo družino razpravljalo o darovanju organov; |
21. |
poziva države članice, naj poenostavijo podajanje izrecnih izjav državljanov o darovanju za časa življenja z možnostjo spletnega vpisa v nacionalni in/ali evropski register darovalcev, da bi tako pospešili postopke preverjanja soglasja za darovanje organov; |
22. |
poziva Komisijo, naj v tesnem sodelovanju z državami članicami, Evropskim parlamentom in zainteresiranimi stranmi razišče možnost, da bi razvili sistem, v katerem bodo v kar največjem številu držav članic upoštevane želje državljanov, ki soglašajo z darovanjem organov po smrti; |
23. |
poziva države članice, naj zagotovijo oblikovanje sistemov in sorodnih registrov, ki bodo zlahka dostopni za beleženje želja prihodnjih darovalcev; |
24. |
nadalje poziva države članice, naj poenostavijo vpisovanje posebnih navedb ali oznak na osebne izkaznice ali vozniška dovoljenja darovalcev, da bi jih lažje prepoznali kot take; |
25. |
zato poziva države članice, naj izboljšajo znanje in veščine sporazumevanja zdravstvenih delavcev in skupin za podporo bolnikov o presajanju organov; poziva Komisijo, države članice in organizacije civilne družbe, naj sodelujejo pri tem prizadevanju za ozaveščanje javnosti o možnosti darovanja organov, pri tem pa upoštevajo kulturne posebnosti posameznih držav članic; |
26. |
poziva države članice, naj v celoti izkoristijo možnosti darovanja organov umrlih darovalcev z oblikovanjem učinkovitih sistemov za opredelitev darovalcev organov in spodbujanjem koordinatorjev za presaditve in darovanja v bolnišnicah po vsej Evropi; poziva države članice, naj ocenijo in pogosteje posežejo po organih iz „razširjenega kroga darovalcev“ (tj. starejših darovalcev ali tistih, ki imajo določene bolezni) ob uporabi najvišjih standardov kakovosti in varnosti zlasti prek najnaprednejših biotehnoloških razvojnih dosežkov, ki omejujejo tveganje zavrnitve presajenih organov; |
27. |
meni, da je treba zagotoviti ustrezno ravnotežje med zaščito anonimnosti in zaupnosti darovalca na eni ter možnostjo sledenja darovanih organov v zdravstvene namene na drugi strani, da bi preprečili nagrajevanje darovanja organov ter trgovino in promet z njimi; |
28. |
poudarja, da je treba žive darovalce obravnavati v skladu z najvišjimi medicinskimi standardi in brez morebitnih denarnih stroškov zanje v primeru zdravstvenih težav, kot so zvišan krvni tlak, odpoved ledvic in njune posledice, ki se morda pojavijo kot posledica presaditve, prav tako pa se je treba izogniti kakršni koli izgubi dohodka, ki bi bila posledica presaditve ali zdravstvenih težav; darovalci morajo biti zaščiteni pred diskriminacijo v družbenem sistemu; |
29. |
meni, da je treba vsa pravila o sistemih presajanja (dodeljevanje, dostop do storitev presajanja, podatki o dejavnostih itd.) objaviti in ustrezno nadzirati, da bi se izognili vsaki neupravičeni diskriminaciji v smislu dostopa do čakalnih seznamov za presaditev in/ali postopkov zdravljenja; |
30. |
ugotavlja, da ni na voljo celostnega sistema za zbiranje podatkov o različnih vrstah presaditev in njihovih rezultatih, čeprav je več držav članic uvedlo obvezno registracijo postopkov presajanja, obstaja pa tudi nekaj prostovoljnih registrov; |
31. |
zato trdno podpira ustanovitev nacionalnih registrov in registra EU ter oblikovanje metodologije za primerjavo rezultatov obstoječih registrov za spremljanje prejemnikov organov po presaditvi v skladu z obstoječim evropskim pravnim okvirom na področju varstva osebnih podatkov; |
32. |
podpira oblikovanje posebnih evropskih protokolov za vodenje postopkov v operativni in pooperativni fazi, za katere bodo odgovorne operacijske ekipe, specialisti patologi in specialisti z drugih potrebnih področij; |
33. |
podpira vzpostavitev nacionalnih registrov in registra EU za spremljanje živih darovalcev, da bi jim zagotoviti boljše zdravstveno varstvo; |
34. |
poudarja, da je vsako tržno izkoriščanje organov, ki ne omogoča enakega dostopa do presaditve, neetično, neskladno z najbolj temeljnimi človeškimi vrednotami, v nasprotju s členom 21 Konvencije o človekovih pravicah v zvezi z biomedicino in prepovedano v skladu s členom 3(2) Listine EU o temeljnih pravicah; |
35. |
poudarja, da je pomanjkanje organov na dva načina povezano s trgovino z ljudmi z namenom odvzema organov: povečana razpoložljivost organov v državah članicah bi pripomogla k boljšemu spremljanju te prakse, saj državljanom EU ne bi bilo več treba iskati organov zunaj EU, poleg tega pa nezakonita dejavnost resno ogroža verodostojnost zakonitega sistema darovanja organov; |
36. |
ponavlja priporočila za boj proti trgovini z organi, ki so bila predstavljena v Adamoujevemu poročilu o darovanju organov in presaditvah (2), ter meni, da bi jih Komisija morala v celoti upoštevati pri načrtovanju akcijskega načrta; vztraja, da je treba okrepiti ozaveščenost o tej težavi tako v Komisiji kot v Europolu; |
37. |
poudarja pomen zasedanja generalne skupščine Svetovne zdravstvene organizacije, ki bo maja 2010, ter poziva Komisijo in Svet, naj si na ravni Svetovne zdravstvene organizacije močno prizadevata za načelo prostovoljnega in neplačanega darovanja; |
38. |
pozdravlja skupno raziskavo Sveta Evrope in Združenih narodov o trgovini z organi, tkivi in celicami ter trgovini z ljudmi z namenom odvzema organov; |
39. |
opozarja na poročilo Davida Matasa in Davida Kilgourja o ubijanju pripadnikov gibanja Falun Gong zaradi odvzema organov in poziva Komisijo, naj za Evropski parlament in Svet pripravi poročilo o teh trditvah in o drugih takih primerih; |
40. |
poziva države članice, naj vzpostavijo mehanizme, s katerimi bodo preprečile, da bi zdravstveni delavci, institucije ali zavarovalnice državljane Unije spodbujale k pridobivanju organov v tretjih državah s pomočjo praks, ki vključujejo trgovino z organi ali trgovino z ljudmi z namenom odvzema njihovih organov; poziva države članice, naj nadzorujejo takšne primere, ki se zgodijo na njihovem ozemlju; poziva države članice, naj ocenijo uvedbo zakonodajnih ukrepov, vključno s sankcijami, za osebe, ki spodbujajo takšne dejavnosti in/ali sodelujejo v njih; |
41. |
odločno zavrača vedenje nekaterih zdravstvenih zavarovalnic, ki bolnike spodbujajo k presaditvenemu turizmu, in poziva države članice, naj takšno vedenje strogo nadzorujejo in kaznujejo; |
42. |
poudarja, da bolnikov, ki so organ prejeli nezakonito, ni mogoče izključiti iz sistema zdravstvenega varstva v Evropski uniji; opozarja, da je treba tako kot v drugih primerih kazen za nezakonito ravnanje strogo ločiti od potrebe po zdravljenju; |
43. |
poudarja, da bi države članice morale okrepiti sodelovanje pod okriljem Interpola, da bi se učinkoviteje odzivale na trgovino z organi; |
44. |
priznava, da je zelo pomembno izboljšati kakovost in varnost darovanja ter presajanja organov; poudarja, da bo to vplivalo na zmanjšanje tveganja pri presajanju in zato zmanjšalo škodljive učinke; priznava, da lahko ukrepi v zvezi s kakovostjo in varnostjo vplivajo na razpoložljivost organov in obratno; poziva Komisijo, naj pomaga državam članicam razviti zmogljivosti za vzpostavitev in oblikovanje regulativnih okvirov za izboljšanje kakovosti in varnosti; |
45. |
poudarja, da je dobro sodelovanje med zdravstvenimi delavci in nacionalnimi organi ali drugimi zakonitimi organizacijami nujno ter zagotavlja dodano vrednost; |
46. |
priznava, da ima pri uspehu presaditve pomembno vlogo nega bolnika po presaditvi, vključno z ustreznim zdravljenjem proti zavrnitvi organov; priznava, da lahko optimalno zdravljenje proti zavrnitvi prispeva k boljšemu dolgoročnemu zdravju bolnikov, preživetju presadkov in s tem boljši razpoložljivosti organov, saj bi se potreba po ponovnih presaditvah zmanjšala, ter ugotavlja, da morajo države članice bolnikom omogočiti dostop do najboljšega možnega zdravljenja; |
47. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic. |
(1) UL L 102, 7.4.2004, str. 48.
(2) Resolucija Evropskega parlamenta z dne 22. aprila 2008 o darovanju in presajanju organov: ukrepi politike na ravni EU (Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0130).
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/72 |
Sreda, 19. maj 2010
Institucionalni vidiki pristopa Evropske unje k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin
P7_TA(2010)0184
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o institucionalnih vidikih pristopa Evropske unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (2009/2241(INI))
2011/C 161 E/12
Evropski parlament,
ob upoštevanju člena 6(2) Pogodbe o Evropski uniji, členov 216(2), 218(6), 218(8) in 218(10) Pogodbe o delovanju Evropske unije in protokola o členu 6(2) Pogodbe o Evropski uniji o pristopu Unije k Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (v nadaljevanju EKČP),
ob upoštevanju sklepa konference predsednikov z dne 14. januarja 2010, s katero je odobril uporabo člena 50 poslovnika (postopek s pridruženimi odbori) (1),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za ustavne zadeve ter mnenj Odbora za civilne svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in Odbora za zunanje zadeve (A7-0144/2010),
A. |
ker Sodišče Evropske unije v svoji sodni praksi že od sodb v zadevi 11-70 Internationale Handelsgesellschaft z dne 17. decembra 1970 (2) in zadevi 4-73 Nold z dne 14. maja 1974 (3) ugotavlja, da tvorijo temeljne pravice bistveni del splošnih načel prava, ki jih Sodišče ščiti, |
B. |
ker se Sodišče Evropske unije pri tem opira na skupne ustavne tradicije držav članic in na mednarodne instrumente za zaščito človekovih pravic, h katerim morajo države članice pristopiti, kot na primer EKČP, |
C. |
ker je bilo bistvo te sodne prakse s Pogodbo o Evropski uniji iz Maastrichta leta 1993 vključeno v primarno zakonodajo, |
D. |
ker Sodišče Evropske unije namenja posebno pozornost razvoju sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice, o čemer priča vse večje število sodb, ki se sklicujejo na določbe EKČP, |
E. |
ker Evropsko sodišče za človekove pravice načeloma domneva, da je ravnanje države članice skladno z EKČP, kadar ta država le izvaja pravo Unije, |
F. |
ker je Sodišče Evropske unije v mnenju z dne 28. marca 1996 ugotovilo, da Evropska skupnost ne more pristopiti k EKČP, dokler ne bo spremenjena pogodba in ne bo EU imela eksplicitno ali implicitno pristojnost, da to stori, |
G. |
ker je treba pri pristopu spoštovati omejitve, ki jih postavlja Lizbonska pogodba in k njej priloženi protokoli, še zlasti člen 6(2) Pogodbe o Evropski uniji in protokol št. 8 k Lizbonski pogodbi; ker te določbe Uniji ne le omogočajo pristop, temveč institucije Unije k temu obvezujejo, ob upoštevanju, da mora sporazum o pristopu Unije k EKČP odražati, da je treba ohraniti posebne značilnosti Unije in njene zakonodaje, |
H. |
ker lahko Unija po sklenitvi protokola št. 14 o spremembi EKČP k tej pristopi, kar zadeva države podpisnice EKČP, o pogojih in načinih pristopa pa se morajo dogovoriti Unija na eni strani in države podpisnice EKČP na drugi, |
I. |
ker bi moral takšen dogovor obravnavati tudi administrativna in tehnična vprašanja, kot je načelo o prispevku Unije k pokrivanju stroškov delovanja Evropskega sodišča za človekove pravice, ker je treba v tem okviru predvideti vzpostavitev samostojnega proračuna Evropskega sodišča za človekove pravice, da se olajša ocenjevanje posameznih prispevkov, |
J. |
ker bi bila Unija s pristopom k EKČP vključena v njen sistem varovanja temeljnih pravic in bi imela poleg notranje zaščite teh pravic s sodno prakso Sodišča Evropske unije na voljo tudi zunanji organ za zunanjo zaščito, ki je mednarodnega značaja, |
K. |
ker EKČP ni bila razvita le z dodatnimi protokoli, temveč tudi z uporabo drugih konvencij, listin in sporazumov, s katerimi se je vzpostavil sistem varovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki se stalno razvija, |
1. |
poudarja glavne utemeljitve v prid pristopa Unije k EKČP, ki jih je mogoče povzeti sledeče:
|
2. |
opozarja, da skladno s členom 6 Pogodbe o Evropski uniji in protokolom št. 8 pristop ne prinaša razširitve pristojnosti Unije, ne uvaja njene splošne pristojnosti na področju človekovih pravic ter ne vpliva na pristojnosti institucij Unije, in da je v skladu s členoma 4(2) in 6(3) Pogodbe o Evropski uniji treba ohranjati spoštovanje ustavne tradicije in identitete držav članic; |
3. |
potrjuje, da mora sporazum o pristopu Unije k EKČP v skladu s členom 2 protokola št. 8 k Lizbonski pogodbi zagotoviti, da pristop ne bo vplival na posebni položaj držav članic v odnosu do EKČP in na njene protokole na splošno ter na morebitna odstopanja in zadržke držav članic ter da nadalje takšne okoliščine ne smejo vplivati na položaj Unije v odnosu do EKČP; |
4. |
ugotavlja, da je bil sistem EKČP dopolnjen z nizom dodatnih protokolov v zvezi z varovanjem pravic, ki niso predmet EKČP, in priporoča, da se Komisiji podeli mandat za pogajanje o pristopu k vsem protokolom, ki se nanašajo na pravice, ki se ujemajo z Listino o temeljnih pravicah, in to neodvisno od njihove ratifikacije s strani držav članic Unije; |
5. |
poudarja, da je treba pristop EU k EKČP z ozirom na dejstvo, da gre za pristop nedržavne strani k pravnemu instrumentu, ustanovljenemu za države, izpeljati brez spreminjanja lastnosti EKČP in s čim manj spremembami pravnega sistema; meni, da je pomembno in v interesu strank iz Evropske unije in tretjih držav, ki iščejo pravico pred sodiščem, da se da prednost tistim pristopnim ureditvam, ki bodo najmanj obremenile Evropsko sodišče za človekove pravice; |
6. |
poudarja, da je vzporedno s politično zavezanostjo, ključno, da se najdejo ustrezni odgovori in rešitve za glavna tehnična vprašanja, tako da bo lahko pristop EU k EKČP uporabljen v korist državljanov; opaža, da lahko nerešene in nejasne podrobnosti povzročijo zmedo in ogrozijo sam cilj pristopa; vseeno poudarja, da tehnične ovire ne semjo upočasniti procesa; |
7. |
poudarja, da Unija s pristopom k EKČP ne postaja članica Sveta Evrope, vendar je njena udeležba pri organih konvencije v določeni meri potrebna, da bi zagotovili njeno uspešno vključitev v sistem EKČP in da bi Unija s tem pridobila določene pravice, še zlasti:
|
8. |
meni, da bi si morale države članice v medsebojnih odnosih in v odnosih z Unijo po pristopu k EKČP prizadevati, da se ne bi zatekale k meddržavnim pritožbam zaradi domnevnega neizpolnjevanja obveznosti po členu 33 EKČP, kadar bi dejanje ali opustitev dejanja, ki je predmet spora, sodilo v področje uporabe zakonodaje Unije, saj to ne bi bilo v skladu s členom 344 Pogodbe o delovanju Evropske unije; |
9. |
ocenjuje, da je poglavitna dodana vrednost pristopa EU k EKČP možnost pritožbe posameznika zoper dejanja institucij in držav članic pri izvajanju zakonodaje Unije in da bi posledično morala biti vsaka pritožba pravne ali fizične osebe glede določenega dejanja ali njegove opustitve s strani institucije ali organa Unije uperjena izključno proti Uniji; enako bi morala biti vsaka pritožba, katere predmet je akt države članice, s katerim ta izvaja pravo Unije, uperjena samo proti tej državi članici, je pa lahko uperjena proti Uniji in državi članici hkrati, kadar obstaja dvom glede delitve odgovornosti med njima; |
10. |
meni, da mora vlagatelj za izpolnitev zahteve, da morajo biti izčrpani vsi notranji pravni ukrepi iz člena 35 EKČP, izčrpati pravna sredstva zadevne države, pa tudi uporabiti postopek sprejetja predhodne odločbe pred sodiščem v Luksemburgu; ta postopek velja za izpeljanega tudi takrat, ko nacionalno sodišče po zahtevi pritožnika za vložitev predloga za predhodno odločbo presodi, da zahteva ni upravičena; |
11. |
ugotavlja, da se po pristopu EU k EKČP lahko zgodi, da bosta za določene zadeve pristojni obe sodišči, Evropsko sodišče za človekove pravice in Sodišče Evropske unije, ter poudarja, da se ni dopustno, da bi se takšna zadeva hkrati predložila obema sodiščema; |
12. |
meni, da je v interesu dobrega upravljanja in pravičnosti ustrezno, da brez poseganja v člen 36(2) EKČP, Unija lahko nastopi kot sotožena stranka v vsaki zadevi pred Evropskim sodiščem za človekove pravice, kjer se lahko pojavi vprašanje glede prava Unije in kjer je tožena stran država članica, v vsaki tožbi proti Uniji pa lahko pod enakimi pogoji kot sotožena stranka nastopi država članica; ta možnost mora biti opredeljena z določbami, vključenimi v pogodbo o pristopu, in sicer jasno, vendar dovolj široko; |
13. |
ocenjuje, da sprejetje statusa sotožene stranke ne preprečuje drugih posrednih možnosti, ki jih ponuja EKČP (člen 36, I), kot je na primer pravica Unije, da v vsaki pritožbi državljana Unije nastopi kot tretja stranka; |
14. |
meni, da si mora Evropska unija glede na dejstvo, da je Evropsko sodišče za človekove pravice potrdilo eksteritorialno veljavnost EKČP, prizadevati za popolno spoštovanje te obveznosti pri svojih zunanjih odnosih in dejavnostih; |
15. |
meni, da odnosov med Sodiščem Evropske unije in Evropskim sodiščem za človekove pravice ne bi bilo pametno formalizirati z uvedbo postopka predhodnega odločanja pred Evropskim sodiščem za človekove pravice ali z vzpostavitvijo organa ali odbora, ki bi sprejel odločitev takrat, kadar bi eno izmed dveh sodišče nameravalo sprejeti razlago EKČP, ki bi se razlikovala od razlage drugega; v zvezi s tem izpostavlja izjavo št. 2 o členu 6(2) Pogodbe o Evropski uniji, ki ugotavlja obstoj rednega dialoga med Sodiščem Evropske unije in Evropskim sodiščem za človekove pravice, ki bi ga bilo treba okrepiti s pristopom Unije k EKČP; |
16. |
se jasno zaveda dejstva, da lahko Evropsko sodišče za človekove pravice ugotovi kršitev v zadevi, o kateri je Sodišče Evropske unije že odločilo, in poudarja, da to nikakor ne bo zbudilo dvomov v verodostojnosti Sodišča Evropske unije kot najvišjega razsodnika v pravosodnem sistemu EU; |
17. |
poudarja, da bo po pristopu k EKČP ta predstavljala minimalni standard varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin v Evropi in da bo obvezno veljala zlasti v primerih, v katerih bo varstvo, ki ga zagotavlja Evropska unije, slabše od varstva, ki ga določa EKČP; poudarja, da je EKČP okrepila varstvo pravic, ki jih priznava Listina o temeljnih pravicah in področje njene uporabe, in da Listina priznava tudi druge pravice in načela, ki jih EKČP ne vsebuje, vendar pa jih vsebujejo njeni dodatni protokoli in z njo povezanimi instrumenti; |
18. |
opozarja, da je spodbujanje spoštovanja človekovih pravic, ki je kot temeljno načelo EU vključeno v ustanovno pogodbo, skupni temelj njenih odnosov s tretjimi državami; zato meni, da se bo s pristopom dodatno okrepilo zaupanje državljanov v Evropsko unijo in povečala verodostojnost EU v pogovorih o človekovih pravicah z državami nečlanicami; prav tako poudarja, da je za zagotovitev verodostojnosti v teh pogovorih v enaki meri pomembno tudi enotno in popolno izvajanje Listine o temeljnih pravicah na ravni EU; |
19. |
ugotavlja, da ima EKČP pomembno vlogo pri razlagi Listine o temeljnih pravicah, saj se morajo pravice, zajamčene z listino in ki se ujemajo s pravicami, priznanimi z EKČP, razlagati v skladu z EKČP in se v skladu s členom 6(3) Pogodbe o Evropski uniji Sodišče pri oblikovanju splošnih načel prava Unije zgleduje po EKČP; prav tako ugotavlja, da se EKČP, v skladu z njenim členom 53, ne sme razlagati kot da omejuje ali ogroža pravice, ki jih priznava Listina o temeljnih pravicah, ki ohranja vso svojo pravno veljavnost; |
20. |
vztraja, da sta EKČP in sodna praksa Evropskega sodišča za človekove pravice pomembna za vzpostavitev pravnega okvira in temeljnih načel za sedanje in prihodnje ukrepanje Evropske unije na področju državljanskih svoboščin, pravosodja in notranjih zadev, zlasti ob upoštevanju novih oblik vključevanja in usklajevanja državljanskih svoboščin, pravosodja in notranjih zadev, ki so bile uvedene z začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe in s sprejetjem stockholmskega programa; |
21. |
poudarja, da bo tak pristop najprej in predvsem prispeval k skladnejšemu notranjemu sistemu človekovih pravic v Evropski uniji; meni, da bo okrepil kredibilnost Evropske unije v očeh njenih državljanov na področju varstva človekovih pravic, saj bo zagotovil polno in učinkovito spoštovanje temeljnih pravic vedno, ko gre za pravo EU; |
22. |
poudarja, da po tem pristopu ne bo več možno spodbijati pristojnosti Evropskega sodišča za človekove pravice pri obravnavanju primerov iz področja EKČP na podlagi notranjih pravnih struktur EU; poudarja tudi, da pristojnosti Evropskega sodišča za človekove pravice ne smejo biti omejene na evropske državljane ali geografsko ozemlje Evropske unije (na primer v primerih misij ali delegacij); |
23. |
ugotavlja, da bo pristop EU k EKČP zagotovil dodaten mehanizem za uveljavljanje človekovih pravic, predvsem možnost vložitve pritožbe pri Evropskem sodišču za človekove pravice v zvezi z ukrepanjem ali opustitvijo ukrepanja institucije EU ali države članice, ki izvaja pravo EU in hkrati spada pod pristojnost EKČP; vseeno poudarja, da to ne spreminja sedanje ureditve pristojnosti Sodišča Evropske unije ali pristojnosti Evropskega sodišča za človekove pravice in da zahteva, da so notranja pravna sredstva izčrpana, ostane pogoj za dopustnost zahteve; poziva, naj se zahteve in pritožbe državljanov obravnavajo v razumnem roku; Komisijo spodbuja, naj v sodelovanju s Sodiščem Evropske unije in Evropskim sodiščem za človekove pravice pripravi nekaj smernic o notranjih pravni sredstvih v Uniji in o vprašanju predhodnega odločanja v pravu Unije; glede tega poudarja, da bo treba zagotoviti, da bodo v primeru obravnave spornega vprašanja v zvezi s temeljnimi pravicami sodišča držav članic zadevo predložila Sodišču Evropske unije; |
24. |
poudarja, da bo pristop hkrati zahteval povečano sodelovanje med nacionalnimi sodišči, Sodiščem Evropske unije in Evropskim sodiščem za človekove pravice na področju varstva temeljnih pravic. meni, da bo sodelovanje med dvema evropskima sodiščema pospešilo razvoj skladnega sistema sodne prakse na področju človekovih pravic; |
25. |
poleg tega pozdravlja, da člen 1 EKČP zagotavlja varstvo ne le državljanom EU in drugim posameznikom na ozemlju Unije, ampak tudi vsem posameznikom, ki spadajo v njeno pristojnost tudi zunaj njenega ozemlja; |
26. |
se zaveda dejstva, da pristop sam po sebi ne bo rešil zelo resnih težav, s katerimi se sooča sistem EKČP, in sicer s preveliko delovno obremenitvijo zaradi eksponentnega naraščanja števila pritožb posameznikov ter z reformo strukture in delovanja Sodišča za rešitev tega problema; ugotavlja, da Evropsko sodišče za človekove pravice priznava dejstvo, da deluje v zapletenih sodnih in političnih razmerah, ter nadalje ugotavlja, da bi začetek veljavnosti protokola št. 14 s 1. junijem 2010 nedvomno pripomogel k zmanjšanju števila nezaključenih postopkov, vendar pa ne tudi k njihovi odpravi; poudarja, da je treba v okviru reforme Evropskega sodišča za človekove pravice upoštevati pomen deklaracije iz Interlakna in zlasti njenega četrtega odstavka, ki poziva k enotnemu in strogemu izvajanju meril glede sprejemljivosti zahtevkov in pristojnosti sodišča; |
27. |
meni, da je nujno ohraniti neodvisnost osebja in proračunske politike Evropskega sodišča za človekove pravice; |
28. |
opozarja na dejstvo, da Pogodba o delovanju Evropske unije ob upoštevanju ustavnega pomena pristopa Unije k EKČP za pristop določa stroga pravila, saj mora Svet po odobritvi Evropskega parlamenta odločitev o sklenitvi sporazuma sprejeti soglasno, sporazum pa ne bo začele veljati, dokler ga v skladu s svojimi ustavnimi predpisi ne bodo potrdile vse članice; |
29. |
spodbuja nacionalne parlamente držav članic EU, naj jasno izrazijo svojo voljo in pripravljenost za pospeševanje pristopnega procesa s tem, da vključijo nacionalna sodišča in ministrstva za pravosodje; |
30. |
ugotavlja, da Unija s pristopom k EKČP posredno priznava celotni sistem zaščite človekovih pravic, kot se je razvil in uzakonil s številnimi dokumenti in organi Sveta Evrope; v tem smislu predstavlja pristop Unije k EKČP prvo ključno dejanje, ki ga je med drugim treba dokončati s pristopom Unije k Evropski socialni listini, podpisani v Torinu 18. oktobra 1961 in revidirani v Strasbourgu 3. maja 1996, kar bi bilo skladno z napredkom, ki je že bil dosežen z Listino o temeljnih pravicah in s socialno zakonodajo Unije; |
31. |
poziva tudi, naj se Unija pridruži organom Sveta Evrope, kot so Odbor za preprečevanje mučenja, Evropska komisija proti rasizmu in nestrpnosti ter Evropska komisija za učinkovito pravosodje; prav tako poudarja, da mora biti Unija vključena v delo komisarja za človekove pravice, Evropskega odbora za socialne pravice, Vladnega odbora za Evropsko socialno listino in Evropskega odbora za migracije ter zahteva, da se ga ustrezno obvešča o zaključkih in sklepih teh organov; |
32. |
meni, da je treba v korist državljanov, demokracije in človekovih pravic v Evropi in EU ter za zagotovitev njihovega spoštovanja in zagotavljanja okrepiti sodelovanje med institucijami Evropske unije in posebnimi organi Sveta Evrope, da bi se na vseevropski ravni poskusilo prispevati k večji usklajenosti in dopolnjevanju na področju človekovih pravic; |
33. |
predlaga, naj Svet Evrope in EU preučita razvoj smernic z jasnimi obrazložitvami vseh posledic in vplivov, ki jih bo prinesel pristop, da se državljane ozavesti o dodani vrednosti, ki jo prinaša; vztraja, da morajo Komisija in države članice zagotoviti informacije državljanom EU, da bodo ti lahko v celoti razumeli, kaj so novi mehanizmi in kako jih ustrezno uporabiti; |
34 |
poudarja pomen neformalnega organa za usklajevanje izmenjave informacij med Evropskim parlamentom in Parlamentarno skupščino Sveta Evrope; |
35. |
poudarja, da pristop k EKČP zadeva ne le institucije EU, temveč tudi državljane Unije, zato je treba pridobiti mnenje Evropskega parlamenta, ga vključiti v celoten postopek pogajanj in ga na vseh stopnjah pogajanj vključevati in takoj in v celoti obveščati, kot je določeno v členu 218(10) Pogodbe o Evropski uniji; |
36. |
pozdravlja zavezanost trenutnega španskega predsedstva, da pristop obravnava kot „nujno zadevo“ ter pozitiven in sodelovalen odnos Sveta Evrope v tem pogledu; poziva belgijsko in madžarsko predsedstvo, naj si čimbolj prizadevata pristop končati ob prvi ustrezni priložnosti ter na tem bolj enostaven in dostopen način, da bodo državljani Unije kar najhitreje lahko uživali koristi pristopa Unije k EKČP; |
37. |
vztraja pri tem, da mora biti Evropski parlament glede na pomembno vlogo, ki mu jo Lizbonska pogodba dodeljuje pri sklenitvi pristopnega sporazuma, ustrezno obveščen o opredelitvi pogajalskega mandata v zvezi s pristopom k EKČP ter tesno sodelovati pri predhodnih razpravah in poteku pogajanj o samem besedilu sporazuma v skladu z določbami člena 218 Pogodbe o delovanju Evropske unije; |
38. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) Zapisnik seje konference predsednikov, PE 432.390/CPG, točka 9.1.
(2) Sodna praksa 1970, str. 1125.
(3) Sodna praksa 1974, str. 491.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/78 |
Sreda, 19. maj 2010
Revizijska konferenca Rimskega statuta
P7_TA(2010)0185
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o revizijski konferenci Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča, ki bo potekala v Kampali v Ugandi
2011/C 161 E/13
Evropski parlament,
ob upoštevanju sklepa skupščine držav pogodbenic, sprejetega na osmem plenarnem zasedanju 26. novembra 2009 (1), o sklicu revizijske konference Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča, ki bo v Kampali, v Ugandi, od 31. maja do 11. junija 2010,
ob upoštevanju prejšnjih resolucij in poročil o revizijski konferenci, zlasti resolucije ICC-ASP/7/Res.2 o postopku za imenovanje in izvolitev sodnikov, tožilca in namestnikov tožilca Mednarodnega kazenskega sodišča,
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o Mednarodnem kazenskem sodišču, zlasti tistih z dne 19. novembra 1998 (2), 18. januarja 2001 (3), 28. februarja 2002 (4), 4. julija 2002 o osnutku zakona o zaščiti pripadnikov ameriških oboroženih sil (5), 26. septembra 2002 (6) ter 22. maja 2008 (7),
ob upoštevanju Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča, ki je začel veljati 1. julija 2002,
ob upoštevanju izjave predsedstva Sveta v imenu Evropske unije z dne 1. julija 2002 o Mednarodnem kazenskem sodišču,
ob upoštevanju pozornosti, ki jo Mednarodno sodišče in EU namenjata utrjevanju pravne države, spoštovanju človekovih pravic in mednarodnega humanitarnega prava, ohranjanju miru in krepitvi mednarodne varnosti, in sicer v skladu z Ustanovno listino Združenih narodov in določbami člena 21(2)(b) Pogodbe o Evropski uniji;
ob upoštevanju dejstva, da je Svet EU 16. junija 2003 (8) sprejel skupno stališče 2003/444/SZVP o Mednarodnem kazenskem sodišču, ki določa, da so huda kazniva dejanja, za katere je pristojno Sodišče, skrb vseh držav članic, ki so odločene sodelovati pri preprečevanju takih kaznivih dejanj in pri tem, da bi naredile konec nekaznovanosti njihovih storilcev, ter se osredotoča na podporo učinkovitemu delovanju Sodišča in krepitev univerzalne podpore Sodišču s tem, da se spodbuja najširša možna udeležba pri Rimskem statutu,
ob upoštevanju akcijskega načrta z dne 4. februarja 2004 za dopolnitev skupnega stališča (9) o usklajevanju dejavnosti EU, univerzalnosti in celovitosti Rimskega statuta ter neodvisnosti in učinkovitega delovanja Mednarodnega kazenskega sodišča,
ob upoštevanju niza „vodilnih načel“ (10), ki jih je sprejela EU o minimalnih merilih, ki jih morajo spoštovati države pogodbenice Mednarodnega kazenskega sodišča, če nameravajo skleniti dvostranske sporazume o neizročanju,
ob upoštevanju več sklepov (11), ki jih sprejel Svet EU na področju pravosodja, svobode in varnosti za okrepitev sodelovanja med državami članicami pri preiskovanju in sodnem pregonu genocida, hudodelstev zoper človečnost in vojnih hudodelstev na nacionalni ravni,
ob upoštevanju stockholmskega programa, v katerem so bile institucije pozvane, naj še naprej podpirajo in spodbujajo dejavnosti Unije in držav članic za boj proti nekaznovanosti ter proti genocidu, hudodelstvom zoper človečnost in vojnim hudodelstvom, ter „v ta namen spodbujajo sodelovanje med državami članicami […] in Mednarodnim kazenskim sodiščem“,
ob upoštevanju velikega napredka od prve izvolitve sodnikov in tožilca Mednarodnega kazenskega sodišča ter dejstva, da Sodišče trenutno opravlja preiskave v petih državah (Kenija, DR Kongo, Sudan/Darfur, Uganda in Srednjeafriška republika),
ob upoštevanju dejstva, da je revizijska konferenca Mednarodnega kazenskega sodišča primeren trenutek za razmislek o napredku Sodišča ter njegovih prizadevanjih za preprečevanje in reševanje oboroženih konfliktov, s posebnim poudarkom na resoluciji varnostnega sveta OZN št. 1325 o ženskah, miru in varnosti,
ob upoštevanju obrazložitvenega memoranduma Rimskega statuta, ki določa pristojnosti Mednarodnega kazenskega sodišča in ki opredeljuje posilstvo, spolno suženjstvo, vsiljeno prostitucijo, prisilno nosečnost, prisilno sterilizacijo ali katero koli drugo obliko primerljivo hudega spolnega nasilja, kot hudodelstvo zoper človečnost,
ob upoštevanju izjav Sveta in Komisije o revizijski konferenci Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča, ki bo potekala v Kampali v Ugandi,
ob upoštevanju člena 110(2) svojega poslovnika,
A. |
ker EU odločno podpira Mednarodno kazensko sodišče ter spodbuja univerzalnost in brani integriteto Rimskega statuta z namenom varstva ter krepitve neodvisnosti, legitimnosti in učinkovitosti mednarodnega sodnega postopka, |
B. |
ker je bilo doseganje najširše možne ratifikacije in izvajanja Rimskega statuta tudi eden izmed ciljev EU med pogajanji o širitvi in med procesom pristopa novih držav članic k EU in ker bi ratifikacija in izvajanje Rimskega statuta morala biti pomembna cilja EU v njenih odnosih z drugimi partnerji, zlasti Združenimi državami Amerike, Kitajsko, Rusijo in Izraelom, |
C. |
ker EU v pogajalske mandate in sporazume s tretjimi državami sistematično vključuje klavzulo o Mednarodnem kazenskem sodišču, |
D. |
ker so spoštovanje, spodbujanje in varstvo univerzalnosti človekovih pravic del etičnega in pravnega reda Evropske unije ter eden od temeljev evropske enotnosti in celovitosti (12), |
E. |
ker se je vloga EU kot globalnega akterja okrepila v zadnjih desetletjih, |
F. |
ker posebni predstavniki EU spodbujajo njene politike in interese v nemirnih območjih in državah ter imajo dejavno vlogo pri prizadevanjih za utrjevanje miru, stabilnosti in načela pravne države, |
G. |
ker je EU aprila 2006 kot prva regionalna organizacija podpisala sporazum o sodelovanju in pomoči z Mednarodnim kazenskim sodiščem (13), |
H. |
ker je EU v zadnjih desetih letih zagotovila več kot 40 milijonov evrov pomoči v okviru evropskega instrumenta za demokracijo in človekove pravice za financiranje projektov, katerih cilj je podpirati Mednarodno kazensko sodišče in mednarodno kazensko sodstvo, |
I. |
ker je bila skupna parlamentarna skupščina AKP-EU dejavna pri zagotavljanju, da se mednarodno kazensko sodstvo vključi v revidirani sporazum o partnerstvu AKP-EU (sporazum iz Cotonouja) in ker je sprejela več resolucij, katerih namen je vključitev boja proti nekaznovanosti v mednarodno razvojno sodelovanje in politični dialog o tem, |
J. |
ker je ta revizijska konferenca pomembna priložnost za države pogodbenice in tudi za nedržavne subjekte, civilno družbo in druge zainteresirane strani, da ponovno potrdijo svojo odločno zavezanost k pravičnosti in odgovornosti, |
K. |
ker so države pogodbenice izkoristile priložnost, da bi bila revizijska konferenca obsežnejša od zgolj predlaganih sprememb Rimskega statuta, da bi omogočila pregled stanja Mednarodnega kazenskega sodišča več kot 10 let po njegovi ustanovitvi ter da bi se širše ocenilo stanje mednarodnega kazenskega sodstva z osredotočanjem na štiri glavne teme, in sicer: dopolnjevanje, sodelovanje, vpliv sistema Rimskega statuta na žrtve in prizadete skupnosti ter mir in pravičnost, |
L. |
ker so kljub dejstvu, da Mednarodno kazensko sodišče šteje 111 držav pogodbenic, nekatere regije, kot so Bližnji vzhod, severna Afrika in Azija, še vedno premalo zastopane, |
M. |
ker je sodelovanje med državami, mednarodnimi organizacijami in Mednarodnim kazenskim sodiščem bistvenega pomena za učinkovitost in uspešnost sistema mednarodnega kazenskega sodstva, zlasti v zvezi z zmogljivostjo kazenskega pregona, |
N. |
ker je bila 19. aprila 2010 prvič od ustanovitve Mednarodnega kazenskega sodišča predložena zahteva za ugotovitev nesodelovanja države, |
O. |
ker je osnovna predpostavka načela dopolnjevanja, na katerem temelji Rimski statut, da mora država sama raziskati in, če je potrebno, sodno preganjati osebe, osumljene kaznivih dejanj po mednarodnem pravu, |
P. |
ker je v večini konfliktov, kjer pravosodje ni bilo vključeno v mirovni proces, ponovno prišlo do nasilja, |
1. |
ponovno poudarja svojo podporo Mednarodnemu kazenskemu sodišču in njegovim ciljem; poudarja, da so vse države članice EU ratificirale Rimski statut kot bistveno sestavino demokratičnih načel in vrednot Unije ter zato poziva države članice, naj Statut v celoti spoštujejo kot del pravnega reda EU; |
2. |
poudarja, da je izjemno pomembno, da je za gostiteljico te revizijske konference izbrana afriška država, Uganda, ter izraža podporo zahtevi Sodišča, da se v Adis Abebi odpre urad za zvezo pri Afriški uniji, hkrati pa priznava univerzalno razsežnost sistema Rimskega statuta; |
3. |
poudarja pomen načela univerzalnosti Rimskega statuta ter poziva podpredsednico Komisije/visoko predstavnico Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, naj dejavno spodbuja pristop k Statutu in njegovo ratifikacijo; |
4. |
ponovno poudarja svoje stališče, da noben dogovor o imuniteti ne bi smel dovoljevati nekaznovanosti katerega koli posameznika, obtoženega vojnih hudodelstev, hudodelstev proti človečnosti ali genocida; pozdravlja izjavo vlade ZDA, da ne bo sklenjen noben nov sporazum o imuniteti, in poziva ZDA in njihove partnerje, da opustijo obstoječe sporazume; |
5. |
poziva države članice, naj na revizijski konferenci sodelujejo na najvišji možni ravni, torej naj se je udeležijo tudi voditelji držav in vlad, in naj javno utrdijo svojo zavezanost Mednarodnemu kazenskemu sodišču; |
6. |
spodbuja države članice, naj se utrdijo svojo zavezanost Mednarodnemu kazenskemu sodišču in poudarijo praktične ukrepe, ki jih nameravajo sprejeti v njegovo podporo, med drugim z izvajanjem Rimskega statuta, ratificiranjem in izvajanjem sporazuma o privilegijih in imunitetah Sodišča, sodelovanjem z drugimi državami, ki imajo manj zmogljivosti, da bodo spodbudile univerzalno priznavanje Sodišča in potrdile svoj prispevek pri krepitvi sistema dopolnjevanja in sodelovanja, zlasti upoštevaje vpliv na žrtve in prizadete skupnosti, pa tudi druga področja Rimskega statuta; |
7. |
odločno podpira vključitev agresije v 1. odstavek 5. člena Rimskega statuta in s tem v stvarno pristojnost Mednarodnega kazenskega sodišča, o čemer se je posebna delovna skupina skupščine držav pogodbenic Rimskega statuta dogovorila, da „agresija“ za namene statuta pomeni, da „oseba, ki ima dejanski nadzor nad političnim ali vojaškim dejanjem države ali ga usmerja, načrtuje, pripravlja, sproži ali izvaja agresijo, ki po naravi, težavnosti in razponu očitno krši ustanovno listino Združenih narodov“; |
8. |
odločno trdi, da je treba pri odločitvah o opredelitvi agresije spoštovati neodvisnost Sodišča; priporoča, da pogodbenice sprejmejo predlog, pri katerem ne bo potreben filter prisotjnosti za odločitev, ali je bilo storjeno kaznivo dejanje agresije, preden bi tožilec Mednarodnega kazenskega sodišča nadaljeval preiskavo; če revizijska konferenca odloči, da je treba tovrsten filter oblikovati, mora zahtevati, da ustrezna zbornica v pravnem postopku, že določenem v Rimskem statutu, ugotovi, ali je bilo storjeno kaznivo dejanje agresije; |
9. |
poziva države članice, naj dejavno sodelujejo pri pregledu ter se udeležijo uradnih razprav na okroglih mizah in vzporednih prireditev, ki jih ob uradni konferenci organizira civilna družba (in druge zainteresirane strani); |
10. |
poziva države članice, naj izkoristijo priložnost na revizijski konferenci in ponovno potrdijo svojo zavezanost Sodišču z ločenimi zavezami štirim področjem in naj te zaveze tudi spoštujejo; |
11. |
podpira Mednarodno kazensko sodišče med tokratno revizijsko konferenco v procesu pregleda vseh faz izvajanja in vpliva Rimskega statuta, ob čemer upošteva vidik žrtev in prizadetih skupnosti; |
12. |
je zaskrbljen glede vpliva sistema Rimskega statuta na žrtve, posameznike in skupnosti, ki so doživeli kazniva dejanja, za katera je pristojno Mednarodno kazensko sodišče; meni, da je bistveno, da se žrtvam in prizadetim skupnostim zagotovi dostop do informacij o delu Sodišča in da ga razumejo, ter da morajo biti pravice in interesi žrtev prva skrb skupnosti Rimskega statuta, ob čemer je treba upoštevati, da je Mednarodno kazensko sodišče sodni organ, ki dopolnjuje primarno vlogo držav pogodbenic pri zagotavljanju zaščite in dostopa do sodstva in učinkovite povrnitve škode za žrtve, tako posamične kot skupinske; meni, da bi države članice morale:
|
13. |
ponovno poziva države članice, naj v skladu s 86. členom Rimskega statuta zagotovijo polno sodelovanje med državami pogodbenicami, državami podpisnicami in Sodiščem, da se bodo spoštovali njegovi cilji in namen, saj v preambuli potrjujejo, „da najtežja hudodelstva, ki zadevajo mednarodno skupnost kot celoto, ne smejo ostati nekaznovana“, in sicer:
|
14. |
pozdravlja revizijo in razpravo o 124. členu (prehodna določba) Rimskega statuta, ki omogoča, da lahko države za obdobje sedmih let po ratifikaciji statuta ne sprejmejo pristojnosti Sodišča za vojna hudodelstva, in poziva k takojšnjemu izbrisu tega člena iz statuta, tako da bo zakon enako veljal za vse osumljene vojnih hudodelstev na ozemlju držav pogodbenic ali za osumljence, ki so državljani teh držav; |
15. |
poziva države članice, naj si za prednostno nalogo zastavijo, da bi v sodno pristojnost Sodišča kot vojno hudodelstvo vključili uporabo nekaterih vrst orožja v oboroženem konfliktu, ki ni mednarodne narave, v skladu s predlogom Belgije o spremembi 8. člena Rimskega statuta, ki je bil vložen na osmem zasedanju skupščine držav pogodbenic, in poziva, da bi za kaznivo dejanje štela tudi uporaba strupa, zastrupljenega orožja, dušljivih, strupenih in drugih plinov ter vseh podobnih tekočin, snovi ali naprav, pa tudi uporabo nabojev, ki se v telesu razširijo ali sploščijo; |
16. |
poudarja učinkovitost načela dopolnjevanja, ki je temelj obsežnega sistema mednarodnega kazenskega sodstva (sistem Rimskega statuta) in v katerem osnovno nalogo držav pogodbenic, da raziskujejo in sodno preganjajo mednarodna kazniva dejanja, očitno krepi dopolnilna (subsidiarna) pristojnost Mednarodnega kazenskega sodišča; |
17. |
je trdno prepričan, da morajo države članice med razpravo v Kampali:
|
18. |
poziva vse države pogodbenice Rimskega statuta, zlasti države članice EU, naj sprejmejo oziroma izvajajo nacionalno zakonodajo, ki jim bo omogočala polno sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem; |
19. |
poziva vse države pogodbenice Rimskega statuta, naj s Sodiščem sklenejo sporazume o preselitvi žrtev in prič ter izvajanju obsodb; |
20. |
poziva Unijo, države članice EU in druge mednarodne darovalce, naj podpirajo reformne procese in prizadevanja za izgradnjo nacionalnih zmogljivosti, katerih namen je okrepitev neodvisnega sodstva, organov odkrivanja in pregona in sistema izvrševanja kazni zapora v vseh državah v razvoju, ki so jih neposredno prizadela kazniva dejanja iz Rimskega statuta, ter s tem zagotovijo, da se bo načelo dopolnjevanja učinkovito izvajalo in da bodo države pogodbenice spoštovale z odločitve Sodišča; |
21. |
poziva države pogodbenice, naj sprejmejo resolucijo, osnovano na razpravah v Kampali, v kateri bo poudarjeno, da je za žrtve pomembno, da je na pravičnih in nepristranskih sojenjih zadoščeno pravici; |
22. |
poziva države članice, naj obnovijo svoje zaveze Mednarodnemu kazenskemu sodišču za v prihodnje; |
23. |
podpira predlog visokih predstavnikov držav pogodbenic Rimskega statuta, da 17. julij, dan, ko je bil leta 1998 sprejet Rimski statut, postane mednarodni dan kazenskega pravosodja; |
24. |
naroča svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic in držav kandidatk. |
(1) Resolucija ICC-ASP/8/Res.6.
(2) UL C 379, 7. 12. 1998, str. 265.
(3) UL C 262, 18. 9. 2001, str. 262.
(4) Besedila, sprejeta na ta datum, P5_TA(2002)0082.
(5) Besedila, sprejeta na ta datum, P5_TA(2002)0367.
(6) Besedila, sprejeta na ta datum, P5_TA(2002)0449.
(7) Besedila, sprejeta na ta datum, P6_TA(2008)0238.
(8) UL L 150, 18. 6. 2003, str. 67.
(9) Dokument Sveta 5742/04.
(10) Vodilna načela o dogovoru med podpisnicami Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča in Združenimi državami Amerike v zvezi s pogoji za predajo oseb Sodišču.
(11) Sklep 2002/494/PNZ z dne 13. junija 2002 (UL L 167, 26.6.2002, str. 1) o vzpostavitvi evropske mreže kontaktnih točk v zvezi z osebami, odgovornimi za genocid, hudodelstva zoper človečnost in vojna hudodelstva; Okvirni sklep 2002/584/PNZ z dne 13. junija 2002 (UL L 190, 18.7.2002, str. 1) o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami; Sklep Sveta 2003/335/PNZ z dne 8. maja 2003 (UL L 118 14.5.2003, str. 12) o preiskavi in sodnem pregonu genocida, hudodelstev zoper človečnost in vojnih zločinov.
(12) Členi 2, 3(5) in 6 Pogodbe o Evropski uniji.
(13) UL L 115, 28.4.2006, str. 50.
Četrtek, 20. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/84 |
Četrtek, 20. maj 2010
Uresničitev enotnega trga za potrošnike in državljane
P7_TA(2010)0186
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o uresničitvi enotnega trga za potrošnike in državljane (2010/2011(INI))
2011/C 161 E/14
Evropski parlament,
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu svetu „Evropa 2020, strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“ (KOM(2010)2020),
ob upoštevanju poročila Komisiji profesorja Maria Montija o ponovni oživitvi enotnega trga (1),
ob upoštevanju sporočila Komisije „Agenda državljanov – doseganje rezultatov za Evropo“ (KOM(2006)0211),
ob upoštevanju sporočila Komisije „Enotni trg za Evropo 21. stoletja“ (KOM(2007)0724) in spremljajočega delovnega dokumenta Komisije „Enotni trg: pregled dosežkov“ (SEC(2007)1521), resolucije Parlamenta z dne 4. septembra 2007 o pregledu enotnega trga (2) in delovnega dokumenta Komisije „Pregled enotnega trga: eno leto kasneje“ (SEC(2008)3064),
ob upoštevanju sporočila Komisije „Priložnosti, dostopnost in solidarnost: nova družbena vizija za Evropo 21. stoletja“ (KOM(2007)0726) in sporočila Komisije „Storitve splošnega interesa, vključno s socialnimi storitvami splošnega interesa: nova evropska zaveza“(KOM(2007)0725) ter resolucije Parlamenta z dne 27. septembra 2006 o beli knjigi Komisije o storitvah splošnega pomena (3),
ob upoštevanju priporočila Komisije z dne 29. junija 2009 o ukrepih za izboljšanje delovanja enotnega trga (4) in priporočila Komisije z dne 12. julija 2004 o prenosu direktiv o notranjem trgu v nacionalno zakonodajo (5),
ob upoštevanju pregleda stanja notranjega trga iz julija 2009 (SEC(2009)1007) in resolucij Parlamenta z dne 9. marca 2010 (6) in 23. septembra 2008 (7) o pregledu stanja notranjega trga,
ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu in Evropskemu ekonomsko–socialnemu odboru „Strategija potrošniške politike EU 2007–2013: usposabljanje potrošnikov, izboljševanje blaginje potrošnikov, učinkovito varstvo potrošnikov“ (KOM(2007)0099) in resolucije Parlamenta z 20. maja 2008 o strategiji potrošnike politike EU 2007–2013 (8),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 28. januarja 2009„Spremljanje rezultatov za potrošnike na enotnem trgu – Druga izdaja pregleda stanja potrošniških trgov“ (KOM(2009)0025) in spremljajočega delovnega dokumenta Komisije „Drugi pregled stanja potrošniških trgov“ (SEC(2009)0076),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 2. julija 2009 o izvrševanju pravnega reda Skupnosti o varstvu potrošnikov (KOM(2009)0330) in poročila Komisije z dne 2. julija 2009 o uporabi Uredbe (ES) št. 2006/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. oktobra 2004 o sodelovanju med nacionalnimi organi, odgovornimi za izvrševanje zakonodaje o varstvu potrošnikov („uredba o sodelovanju na področju varstva potrošnikov“) (KOM(2009)0336),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. marca 2010 o varstvu potrošnikov (9),
ob upoštevanju sporočila Komisije o čezmejnem e-trgovanju med podjetji in potrošniki v EU (KOM(2009)0557),
ob upoštevanju poročila Evropskega ekonomsko–socialnega odbora, oddelka za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, o ovirah za evropski enotni trg za leto 2008 (10),
ob upoštevanju Solvitovega poročila za leto 2008 o razvoju in učinku mreže Solvit (SEC(2009)0142), delovnega dokumenta Komisije z dne 8. maja 2008 o akcijskem načrtu o integriranem pristopu k zagotavljanju podpornih storitev državljanom in podjetjem na notranjem trgu (SEC(2008)1882) in resolucije Parlamenta z dne 9. marca 2010 o mreži Solvit (11),
ob upoštevanju uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov, katere cilj je vzpostaviti splošni okvir pravil in načel v zvezi z akreditacijo in nadzorom trga,
ob upoštevanju člena 26 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki določa, da „Notranji trg zajema območje brez notranjih meja, na katerem je v skladu z določbami Pogodb zagotovljen prost pretok blaga, oseb, storitev in kapitala.“,
ob upoštevanju člena 3(3) Pogodbe o Evropski uniji (PEU), ki Unijo zavezuje k prizadevanju „za visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek, ter za visoko raven varstva in izboljšanje kakovosti okolja“,
ob upoštevanju Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, ki je s členom 6 PEU vključena v Pogodbe,
ob upoštevanju člena 9 PDEU, ki določa, da „Pri opredeljevanju in izvajanju svojih politik in dejavnosti Unija upošteva zahteve, ki so povezane s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti, zagotavljanjem ustrezne socialne zaščite, bojem proti socialni izključenosti in visoko stopnjo izobraževanja in usposabljanja ter varovanjem človekovega zdravja.“,
ob upoštevanju člena 11 PDEU, ki določa, da „Zahteve varstva okolja je treba vključevati v opredelitve in izvajanje politik in dejavnosti Unije, zlasti zaradi spodbujanja trajnostnega razvoja.“,
ob upoštevanju člena 12 PDEU, ki določa, da „Pri opredeljevanju in izvajanju drugih politik in dejavnosti Unije se upoštevajo zahteve varstva potrošnikov.“,
ob upoštevanju člena 14 PDEU in protokola 26 k tej pogodbi o storitvah splošnega (gospodarskega) interesa,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov (A7–0132/2010),
A. |
ker je vse preveč ovir, ki izvirajo iz pomanjkanja informacij o pravicah in možnostih, razdrobljene ureditve, pomanjkanja zakonodajnih pobud na nekaterih ključnih področjih, slabega prenosa, neprimernega izvrševanja in zagotavljanja spoštovanja predpisov ter pomanjkanja upravnega usklajevanja in sodelovanja, ki državljane, potrošnike ter mala in srednja podjetja ovirajo pri selitvi, nakupovanju, prodaji in trgovanju čez mejo z enako stopnjo varnosti in zaupanja, kot jo uživajo v lastnih državah članicah, |
B. |
ker so prizadevanja za uskladitev zakonodaje, s čimer naj bi odpravili te prepreke, včasih povzročila celo pretirano zakonsko urejanje, kar je škodilo večini malih in srednjih podjetij, zlasti mikropodjetjem, ki ne želijo delovati na evropskem trgu, temveč lokalno, pa tudi lokalnim vladnim organom, tako da je potrebna boljša zakonodaja s čim manjšim upravnim obremenjevanjem, |
C. |
ker se le majhen odstotek delavcev, ponudnikov storitev in strokovnjakov dejansko preseli v drugo državo članico, predvsem ker je to zaradi upravnih postopkov in tveganja izgube socialnih pravic prezapleteno in predrago, |
D. |
ker le malo podjetnikov ter malih in srednjih podjetij ponuja svoje izdelke in storitve zunaj domačega trga, in sicer zaradi jezikovnih preprek, pomanjkanja gotovosti v zvezi z vlaganji, plačili in odgovornostjo ter zaradi razlik v pravni, upravni, socialni in kulturni tradiciji različnih držav članic, |
E. |
ker enotnega trga ne smemo obravnavati ločeno od drugih horizontalnih političnih področij, zlasti zdravja, socialnega varstva in varstva potrošnikov, delovnega prava, okolja, politike trajnostnega razvoja in zunanje politike, |
F. |
ker bi morala strategija EU 2020 postaviti realistične cilje za vzpostavitev ekološkega, na znanju temelječega in socialnega tržnega gospodarstva ter uresničevanje trajnostne rasti do leta 2020, pa tudi za ustvarjanje delovnih mest, vključno na okoljskem področju; ker bi temelj za strategijo EU 2020 moral biti enotni evropski trg, z izzivi družbene pravičnosti in gospodarske rasti in ob osredotočanju na koristi za državljane, varstvu potrošnikov in malih in srednjih podjetjih, |
G. |
ker so vprašanja glede enotnega trga in mednarodne trgovine vse bolj medsebojno odvisna in vse bolj vplivajo druga na drugo, |
H. |
ker številni evropski državljani ne vedo, kako bi njim samim lahko notranji trg konkretno koristil, saj je na voljo premalo informacij o notranjem trgu in se o njih ne obvešča dovolj; |
Splošne ugotovitve
1. |
meni, da je Unija v posebno težavnem obdobju v zgodovini povezovanja evropskega trga; meni, da se je treba s sedanjimi in prihodnjimi izzivi spopasti dosledno, odločno, prizadevno in močno, kar pa je treba pospremiti z občutljivostjo in praktičnostjo, v duhu sodelovanja in solidarnosti; poudarja, da to od Komisije zahteva odločno vodstvo in okrepljene pobude, od Sveta, držav članic in Parlamenta pa politično voljo; |
2. |
poudarja, da enotni trg ni zgolj gospodarska struktura in da zakonodaja o enotnem trgu varuje in ohranja nekatere temeljne pravice državljanov, na primer varnost in zasebnost, ter je zato glede na številne gospodarske in druge izzive, s katerimi se spopada EU, dobro delujoči enotni trg v najboljšem interesu evropskih državljanov, potrošnikov in malih in srednjih podjetij; |
3. |
poudarja, da enotni evropski trg, ne glede na gospodarske, tehnološke in zakonodajne pomanjkljivosti v svoji zgradbi, skupaj z evroobmočjem najbolje izkazuje pravi pomen gospodarske povezanosti in enotnosti EU ter je za njene državljane gotovo najvidnejši dosežek evropske integracije; |
4. |
poudarja, da bi moral enotni trg odpreti nova obzorja v sektorju raziskav in inovacij ter bolj spodbujati razvoj blaga in storitev, pri čemer bo poudarek na znanju in tehnologiji, ki predstavljata gonilno silo za gospodarski razvoj v prihodnosti; |
5. |
pozdravlja in v celoti podpira namen Komisije, da spet postavi v središče notranjega trga tiste, ki v njem živijo in ga dnevno uporabljajo, pa tudi njeno zavezanost, da odločno zagovarja enotni trg s pomočjo popolne izrabe svojih izvedbenih pooblastil in da predstavi socialno in okoljsko vizijo enotnega trga, ki bo temeljila na obveznostih iz Lizbonske pogodbe; |
Postopek povezovanja notranjega trga ni nepreklicen
6. |
poudarja, da povezovanje v enotni trg ni nepreklicen proces in da trajnega obstoja enotnega trga ne smemo jemati za samoumevnega; |
7. |
je zaskrbljen, saj bi lahko ponovni pojav gospodarskega protekcionizma na nacionalni ravni najverjetneje povzročil razdrobitev enotnega trga, zato ga je treba preprečiti; je zaskrbljen, saj bi bila lahko pod pretvezo sedanje finančne in gospodarske krize utemeljena ponovna oživitev protekcionističnih ukrepov v številnih državah članicah, čeprav bi bilo treba zaradi te krize uporabiti skupne zaščitne mehanizme; |
8. |
meni, da je kriza znatno škodila postopku povezovanja enotnega trga in da sta nasprotovanje in nezaupanje do enotnega trga narasla zaradi pomanjkljivosti in neenakosti, ki izvirajo iz gospodarskih sistemov držav članic; |
9. |
opozarja, da politike za boj proti krizi ne bi smele škodovati postopku povezovanja enotnega trga, ampak bi nasprotno morale nuditi priložnost za reformo, utrditev in izboljšanje sedanje strukture enotnega trga, za uresničitev potenciala zelenega gospodarstva za ustvarjanje delovnih mest ter za ponovno pridobitev zaupanja državljanov, zlasti potrošnikov ter malih in srednjih podjetij; |
10. |
poudarja, da nedavna finančna kriza ne sme v celoti narekovati ponovnega zagona enotnega trga in da mora ponovna oživitev preseči temeljne nauke te krize; |
11. |
poudarja, da bi morali s ponovnim zagonom enotnega trga doseči oprijemljive, merljive, uresničljive, relevantne in časovno opredeljene cilje, ki jih je treba doseči z ustreznimi in učinkovitimi instrumenti politike na osnovi štirih svoboščin prostega pretoka, dostopnih za vse državljane EU; |
12. |
poudarja, da enotni evropski trg nujno potrebuje novi zagon in da je potrebno močno vodstvo evropskih institucij, zlasti Komisije, in politična odgovornost držav članic, da se enotnemu trgu vrneta verodostojnost in zaupanje; |
Potreba po celovitem in skupnem pristopu k enotnemu trgu
13. |
meni, da je treba dopolniti staro razumevanje enotnega trga, zato da bi postal bolj vključujoč; poudarja, da morajo vsi, ki so vključeni v oblikovanje in uresničevanje enotnega trga, sprejeti celovitejši pristop in vanj popolnoma vključiti skrbi državljanov; |
14. |
poudarja, da je močnejši, globlji in razširjen enotni trg izredno pomemben za rast in ustvarjanje delovnih mest; |
15. |
poudarja, da bi moral biti enotni trg osrednjega pomena za dosego cilja trajnostnega in visoko konkurenčnega socialnega tržnega gospodarstva v povezavi z dolgoročno vizijo strategije EU 2020; |
16. |
meni, da je enotni trg zelo pomemben predpogoj za uspešnost strategije EU 2020; zato predlaga, da bi morale vsako strategijo in politiko za ponovno oživitev enotnega evropskega trga usklajevati evropske institucije, temeljiti pa bi morale na pragmatičnem, vključujočem in širokem dogovoru, ki bi ga podpirale vse država članice, bi se osredotočal zlasti na prednostne naloge, in bi ga države članice dejansko imele za svojega ter bi ga učinkovito izvrševale na nacionalni, regionalni in lokalni ravni; |
17. |
poudarja, da mora enotni trg potrošnikom nuditi prednosti glede boljše kakovosti, večje izbire, primernih cen ter varnosti blaga in storitev; |
18. |
poziva k novemu vzorcu političnega mišljenja, po katerem bi bili pri ponovnem zagonu evropskega enotnega trga v središču državljani, potrošniki ter mali in srednja podjetja; meni, da je to mogoče doseči z umestitvijo evropskih državljanov v središče oblikovanja politike v Evropski uniji; |
19. |
vztraja, da je treba za ponovno oživitev enotnega trga učinkovito izvajati ustreznejše mehanizme zavor in ravnovesij, poleg tega pa mora biti tudi več dialoga, da bi državljanom in potrošnikom zagotovili ustrezno upoštevanje njihovih potreb; meni, da bo na dokazih ter na državljanih temelječ pristop Uniji pomagal spet pridobiti zaupanje državljanov v enotni evropski trg in najti pravo formulo za sprejemanje pobud, s čimer bi pridobila Unija potrebno konkurenčnost, brez poseganja v socialno razsežnost; |
20. |
ponovno poudarja, da je ustrezna ocena socialnih, potrošniških, okoljskih in ekonomskih vplivov enotnega trga, ki bi se morala pojavljati v vseh predlogih o enotnem trgu, bistvenega pomena za pridobivanje zaupanja javnosti in da bo zagotovila realistično povezovanje socialnih, okoljskih in gospodarskih ciljev ter ciljev varstva potrošnikov; |
21. |
je prepričan, da se je konkurenčnost Evrope v globaliziranem svetu še povečala z odpravo meja na enotnem trgu; |
22. |
poudarja, da pravilno delovanje notranjega trga ne more biti ločeno od vloge, ki jo ima Evropa kot globalni gospodarski akter; meni, da mora Evropska unija zaščititi svoj socialni in okoljski model s strogim spoštovanjem svojih pravil o uvoženih izdelkih in storitvah ter z odločnim zavzemanjem za izvajanje teh pravil, tudi v postopkih za reševanje sporov v večstranskih organih in Svetovni trgovinski organizaciji; |
23. |
poudarja, da sta notranji trg in skupna valuta delovala kot varovalni ščit Evrope, saj sta zmanjšala negativni vpliv finančne krize na podjetja in državljane v Evropi; |
Izzivi in priložnosti, ki jih mora upoštevati politika enotnega trga
24. |
meni, da je glavni izziv, s katerim se spopada Unija, najti ravnovesje med odprtim gospodarstvom, ki je sposobno spodbuditi gospodarsko rast in ustvarjanje delovnih mest ter zagotoviti celosten odziv na glavne izzive prihodnosti (konkurenčnost, raziskave in razvoj, industrijska politika, demografski izziv, okolje, tehnologije itd.), in gospodarskim sistemom, ki je prav tako sposoben varovati potrošnike in nuditi socialna in okoljska jamstva, ki jih državljani potrebujejo; |
25. |
poudarja, da izvajanje pravil o enotnem trgu ostaja neenako, saj tržne mreže med seboj niso zadosti povezane, kar pomeni, da se morajo podjetja in državljani pri svojih čezmejnih dejavnostih še vedno vsakodnevno soočati s težavami, kar lahko vključuje 27 različnih pravnih sistemov za eno transakcijo; |
26. |
poudarja pomen vzpostavitve ekološkega enotnega trga za ekološke tehnologije, storitve in proizvode in tehnologije, storitve in proizvode z nizkimi emisijami ogljika, ki so v porastu, z razvojem standardov za ogljikove emisije, ki bi veljali za vso EU; izpostavlja, da morajo jasni standardi in označevanje energetsko učinkovitih proizvodov postopoma postati obvezni v vsej Uniji; opominja, da je treba sedanje metodologije in standarde upoštevati pri razvijanju novih standardov glede ogljičnega odtisa; poudarja, da tovrstni standardi ne smejo povzročiti preveč obremenjujočih zahtev, zlasti za mala in srednja podjetja; |
27. |
odločno poziva Unijo, da mora v digitalni dobi v celoti prepoznati potencial in priložnosti, ki jih za nadaljnji razvoj enotnega trga ponujajo internet, e-trgovanje in širjenje informacijske in komunikacijske tehnologije v malih in srednjih podjetjih ter javni upravi, zaradi česar je dostopen za vse državljane EU; poudarja, da mora razvoj novih tehnologij upoštevati potrebo po zaščiti državljanov, potrošnikov, malih in srednjih podjetij ter tistih v najbolj ranljivem položaju; |
28. |
poudarja, da je pomembno oblikovati nove poslovne vzorce, tako da bodo imetniki avtorskih in sorodnih pravic ustrezno poplačani, ne da bi potrošnikom po nepotrebnem omejevali dostop do ustvarjalnih vsebin na spletu; |
29. |
podpira pobude, ki jih je sprejela Komisija zato, da bi bile raziskave, znanje in inovacije prednostne naloge v vseh prihodnjih strategijah; pričakuje, da bodo v prihodnjih proračunih Unije dodeljena zadostna sredstva za reševanje teh ključnih vprašanj; v zvezi s tem opozarja, da je nujno treba zaključiti zadevo o patentu Skupnosti; predlaga, naj začne Komisija preučevati možne načine za opredelitev oprijemljivih referenčnih meril za merjenje uspešnosti na področju raziskav, znanja in inovacij; |
30. |
podpira prizadevanja Komisije za spodbujanje varnosti proizvodov z uveljavitvijo Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov; |
Državljani in potrošniki na enotnem trgu
31. |
je prepričan, da evropski državljani slabo, nejasno ter celo negativno oziroma sploh ne dojemajo, razumejo in poznajo enotni trg, deloma zaradi pomanjkljive politične zavezanosti in informacij ter nizke ravni ozaveščenosti javnosti; meni, da je treba odločno ukrepati za zagotovitev, da se bo prihodnja politika Evropske unije za enotni trg odzvala na potrebe državljanov, zlasti potrošnikov ter malih in srednjih podjetij, ter jim dala oprijemljive rezultate; |
32. |
poudarja, da morajo EU in njene države članice za zagotovitev družbene in gospodarske podpore ter sodelovanja evropskih državljanov intenzivno spodbujati možnosti, ki jih omogoča evropsko gospodarsko povezovanje, in spremeniti splošno dojemanje enotnega trga tako, da ljudem uzavestijo koristi, ki jim jih nudi enotni trg, in jim omogočijo, da jih bodo razumeli, ter jih poučijo, kako lahko učinkovito uresničujejo lastne pravice; zato meni, da morajo biti sektorji, ki neposredno zadevajo vsakdanjik državljanov in potrebe potrošnikov, v središču enotnega trga; |
33. |
meni, da so najočitnejše težave, s katerimi se srečujejo potrošniki, zlasti v storitvenem sektorju, in proti katerim je treba prednostno ukrepati, da bi dosegli hitre rezultate: (1) dostop do varnih izdelkov in kakovostnih storitev; (2) dostop do zanesljivih, primerljivih in objektivnih informacij, vključno s primerjavo cene (3) večja pravna varnost in jasnost pogodbenih odnosov; (4) večja varnost plačil; (5) dostop do ustreznih, cenovno dostopnih in učinkovitih pritožbenih mehanizmov ter (6) boljše poznavanje sistema in večje zaupanje vanj; |
34. |
vztraja, da državljani ne dobijo dovolj informacij o zakonodaji enotnega trga ter dostopnosti in izvrševanju svojih pravic; poudarja, da je treba učinkoviteje organizirati ustrezne spletne strani, Solvit in kontaktne točke; meni, da je treba tovrstne pobude bolje usklajevati in o njih poročati, saj doslej niso dosegle svojega ciljnega občinstva; poudarja, da ima portal Komisije Tvoja Evropa pomembno vlogo pri obveščanju državljanov in podjetij o različnih vidikih življenja in dela ter poslovnih priložnostih v Evropski uniji; predlaga, da se poveča obstoječa ponudba, ne pa da se ustvarjajo nove kontaktne točke; |
35. |
je prepričan, da bodo potrošniki z odgovornim odnosom podjetij, ki bodo spoštovala načelo družbene odgovornosti podjetij, pravila konkurence in gospodarske interese potrošnikov, pridobili zaupanje, kar je minimalni pogoj za okrepitev njihovega varstva; |
36. |
vztraja, da bodo pobude gospodarskega povezovanja bolj zaživele, če bodo državljani prepričani, da so njihove socialne pravice zaščitene in da bo politika notranjega trga pozitivno vplivala na socialno politiko; |
37. |
obžaluje, da le majhen odstotek državljanov, potrošnikov in srednjih in malih podjetij ve, da obstajajo alternativni pritožbeni mehanizmi ali kako vložiti pritožbo pri Komisiji; poudarja, da je treba sedanje sisteme reševanja problemov za državljane in podjetja, kakršen je Solvit, okrepiti v skladu s poročilom Parlamenta o Solvitu z dne 2. marca 2010 (2009/2138(INI)); poziva Komisijo, naj uvede pospešeni postopek iz Pogodbe za ugotavljanje kršitev, če nerešena pritožba v okviru mreže Solvit pokaže na kršitev zakonodaje Skupnosti prima facie; obžaluje, ker kljub priporočilom Komisije na to temo še niso bili pravilno vzpostavljeni alternativni mehanizmi za reševanje sporov ali ti še ne delujejo zadovoljivo; |
38. |
podarja, da imajo zveze potrošnikov poglavitno vlogo pri ozaveščanju potrošnikov o njihovih pravicah, pri podpori potrošnikom v potrošniških sporih ter pri uveljavljanju interesov potrošnikov pri vzpostavitvi notranjega trga; |
Mala in srednja podjetja na enotnem trgu
39. |
poudarja, da so mala in srednja podjetja bistven del ogrodja evropskega gospodarstva in so poglavitna gonilna sila za ustvarjanje delovnih mest, gospodarsko rast, preusmeritev na zeleno gospodarstvo in socialno povezanost v Evropi; meni, da je aktivno sodelovanje malih in srednjih podjetij v razširjeni EU bistveno za povečanje inovativnosti in konkurenčnosti enotnega trga, ter poudarja, da si je treba bolj prizadevati za izboljšanje dostopa malih in srednjih podjetij do enotnega trga, za spodbujanje njihovega razvoja in polno izkoriščanje njihovega podjetniškega potenciala; |
40. |
meni, da je treba v še večji meri odpraviti ovire za mala in srednja podjetja pri dostopanju do trgov javnih naročil, da bi na enotnem trgu spodbudili konkurenčnost, natančneje s poenostavitvijo zahtev za mala in srednja podjetja pri javnih razpisih naročnikov; |
41. |
spodbuja prihodnje skupne pobude Komisije in držav članic za: (1) pomoč malim podjetjem, ki delujejo čez mejo po vsej EU; (2) znatno zmanjšanje upravne, finančne in regulatorne obremenitve, zlasti upravnih ovir, s katerimi se srečajo mala in srednja podjetja, ne glede na to, ali delujejo na lokalni, nacionalni ali evropski ravni, v skladu z načelom sorazmernosti; v zvezi s tem poziva države članice in Komisijo, naj dosledno izvajajo in uporabljajo načelo „misliti najprej na male“, kakor je opisano v Aktu za mala podjetja; |
42. |
poziva Komisijo, naj okrepi prizadevanja, da bi malim in srednjim podjetjem pomagala premostiti jezikovno ločnico, zaradi česar pogosto ne poslujejo drugje kot v svoji državi članici, in sicer z nudenjem informacij ter storitev o enotnem trgu v vseh uradnih jezikih Evropske unije; |
43. |
ostaja zavezan temu, da se v novi zakonodaji o enotnem trgu odpravijo odvečne zahteve, in poziva države članice, zlasti njihove parlamente, naj pri prenašanju zakonodaje EU ostanejo zavezane boju proti temu pojavu, saj tovrstno obremenjevanje še posebej škodi malim in srednjim podjetjem; |
44. |
soglaša, da bosta ustrezno izvajanje Akta o malem podjetništvu – zlasti glede dosledne uporabe preskusa za mala in srednja podjetja, kadar bo Komisija predlagala nove zakonodajne ukrepe za notranji trg – in uvedba statuta evropskega zasebnega podjetja zagotovila dejansko vključitev malih in srednjih podjetij v primeren enoten evropski sistem, ki se lahko obdrži; |
45. |
trdno podpira uredbo, ki ureja prevajalske zahteve za prihodnji patent EU, ki ga bodo končno uresničile in okrepile Evropo kot svetovno gonilno silo za inovacije in konkurenco; podpira tudi revizijo sistema blagovne znamke Skupnosti, da bi dosegli boljšo kakovost in omogočili boljše možnosti za ta sistem; |
46. |
poudarja, da je v času gospodarske krize največja težava malih in srednjih podjetij njihov dostop do finančnih sredstev; obžaluje, da imajo mala in srednja podjetja zaradi umika velikih bank s podeželja, redko poseljenih in gospodarsko šibkih območij precejšnje težave z dostopom do finančnih sredstev; pozdravlja pomembno vlogo hranilnic in različnih zadružnih gibanj pri financiranju regionalnega gospodarstva in njihovo prispevanje k socialno-tržnemu gospodarstvu s spodbujanjem etičnih in socialnih projektov; |
47. |
se strinja, da je postopek priglasitve, ki ga uvaja Direktiva 98/34/ES, zelo učinkovito sredstvo za izboljšanje nacionalne zakonodaje, pa tudi za preprečevanje ovir na enotnem trgu, zlasti za mala in srednja podjetja; meni, da bi morala Komisija okrepiti mehanizem, tako da sproži pospešen postopek za ugotavljanje kršitev, če država članica ne upošteva podrobnega mnenja, ki ga izda Komisija, ali ne ukrepa na podlagi podrobnega mnenja, ki ga izda država članica; |
48. |
meni, da morajo biti različne ekonomske in socialne politike, kot so proračun, davki, izobraževanje in raziskovanje, usklajene na ravni EU; |
Odgovornost in zagotavljanje spoštovanja zakonodaje enotnega trga ter boljših predpisov
49. |
trdi, da je v skladu z načelom subsidiarnosti bistven del upravne in pravne odgovornosti za enotni trg v rokah držav članic oziroma njihovih regionalnih in lokalnih organov, ki morajo torej skupaj z drugimi institucijami EU sprejeti dejansko odgovornost za enotni evropski trg in njegovo upravljanje; |
50. |
meni, da indeksa notranjega trga in potrošniškega trga jasno kažeta, da države članice še vedno ne dosegajo ciljev pravilnega prenosa, izvrševanja in zagotavljanja spoštovanja zakonodaje enotnega trga ter da obstaja zamik pri prenosu evropske zakonodaje, kar ogroža enake konkurenčne pogoje, ki so bistveni za pravilno delovanje notranjega trga, predvsem na področju storitev; |
51. |
ugotavlja, da postopna drobitev predpisov in nedoslednosti pri izvrševanju zakonodaje v EU vedno bolj ovirajo dokončanje enotnega trga; ugotavlja, da mora EU še sprejeti sklop notranje skladnih politik, katerih namen bo odpraviti neposredne in posredne prepreke, ki ovirajo pravilno delovanje notranjega trga; |
52. |
pozdravlja pobudo Komisije za boljše predpise, ki povečuje učinkovitost predpisov in njihovo ustrezno uporabo v državah članicah; poziva Komisijo, naj ob tem ohranja svoj zagon, saj bi hiter začetek izvrševanja te strategije znatno prispeval k uspešnemu ponovnemu zagonu enotnega trga; |
53. |
je seznanjen z novo zamislijo o „boljših predpisih“, ki jo uvaja sporočilo Komisije o strategiji EU 2020; |
Končni rezultati
Močnejša institucionalna vloga pri določanju in izvrševanju predpisov enotnega trga
54. |
predlaga, da Komisija za izboljšanje prenosa, uporabe in izvrševanja zakonodaje enotnega trga vzpostavi partnerstvo med vsemi zainteresiranimi stranmi, ki sodelujejo pri oblikovanju, uporabi in izvrševanju te zakonodaje z uporabo novih mehanizmov, kot je denimo predlagani letni forum o enotnem trgu; |
55. |
poziva Komisijo, naj zagotovi ustrezno uporabo in prenos s pomočjo bolj sistematičnega in neodvisnega nadzora, da se pospešijo postopki o kršitvah; trdi, da bodo imele zamude pri reševanju postopkov o kršitvah negativen učinek na zanimanje državljanov za enotni trg; |
56. |
poziva Komisijo, naj poleg uradnih postopkov za ugotavljanje kršitev razvije nove načine za izboljšanje prenosa in izvrševanja pravil o enotnem trgu; v zvezi s tem jo poziva, naj preuči inovativne mehanizme, kot je postopek medsebojnega ocenjevanja, predviden v direktivi o storitvah, za spodbujanje medsebojnega pregleda in odgovornosti držav članic ter za izboljšanje neuradnih mehanizmov za reševanje težav, kot sta Solvit in EU-Pilot, kar bi bilo v veliko pomoč državljanom, ki se vsakodnevno srečujejo z obremenitvami na enotnem trgu; |
57. |
poziva Komisijo, naj nameni več pozornosti sistematičnemu ocenjevanju in poenostavitvi veljavne zakonodaje o enotnem trgu ter zmanjša birokracijo, kjer je to mogoče, kar bo koristilo državljanom in podjetjem; |
58. |
poziva Komisijo, naj zagotovi ustrezno usklajevanje ter naj sodeluje s Parlamentom in državami članicami, pa tudi z glavnimi trgovskimi partnerji ter poslovnimi združenji in zvezami potrošnikov pri nadzorovanju trga blaga in pri čezmejnem izvrševanju zakonodaje o varstvu potrošnikov ter naj učinkoviteje obvešča evropske potrošnike in državljane; |
59. |
priporoča, naj Komisija opravi neodvisno raziskavo, da opredeli 20 z enotnim trgom povezanih razlogov za nezadovoljstvo in razočaranje, s katerimi se državljani dnevno srečujejo, zlasti na trgu dela v zvezi z elektronskim poslovanjem, s čezmejno zdravstveno oskrbo, nakupom in najemom vozil, prenosljivostjo pokojnin, vzajemnim priznavanjem poklicnih kvalifikacij, varstvom in vzgojo otrok, posvojitvijo, preživnino in dodatki. |
60. |
poziva Komisijo, naj pritiska za vzpostavitev boljšega mehanizma za pregled, kako se predpisi enotnega trga izvršujejo v praksi na vseh stopnjah v različnih državah članicah in kakšne možnosti imajo državljani in podjetja, da izvršujejo svoje pravice, povezane z enotnim trgom; |
61. |
poziva Komisijo, naj državam članicam oziroma njihovim regionalnim in lokalnim organom bolj pomaga, da tako olajša ustrezno spoštovanje standardov EU; poudarja, da morajo institucije EU kot celota poostriti predpise in spodbuditi države članice, naj izboljšajo pravilen in pravočasen prenos predpisov, da se zagotovi, da po vsej Uniji veljajo enaki predpisi; |
62. |
poziva k okrepitvi vloge Parlamenta na področju uporabe, izvrševanja in nadzorovanja zakonodaje o enotnem trgu; meni, da mora povečana vloga EP in nacionalnih parlamentov v skladu z Lizbonsko pogodbo s seboj prinesti boljšo sinergijo med obema parlamentarnima ravnema; |
63. |
poziva države članice, naj zagotovijo boljšo usklajenost in izmenjavo zgledov najboljše prakse na enotnem trgu, zlasti z informacijskim sistemom za notranji trg in usposabljanjem strokovnjakov za enotni trg in varstvo potrošnikov na nacionalni, regionalni in lokalni ravni; |
64. |
vztraja, da mora Komisija zagotoviti neodvisen pregled kakovosti predlogov za ureditev, sprejetje predhodnih in naknadnih mehanizmov za preverjanje učinkovitosti zakonodaje, primerjanje z najboljšimi mednarodnimi praksami ter uporabo ocene skladnosti za preverjanje socialnega, okoljskega in ekonomskega učinka na ravni EU in na nacionalni ravni; |
Ukrepi, ki so potrebni zato, da se državljane ter mala in srednja podjetja obvešča ter da se jim nudi več možnosti na enotnem trgu
65. |
poziva Komisijo in države članice, naj razvijejo ciljno strategijo sporočanja, osredotočeno na vsakodnevne težave, s katerimi se državljani srečujejo pri naselitvi in nastopu dela v drugi državi članici, zlasti pri opravljanju čezmejnih transakcij, selitvi, čezmejnem nakupovanju ali prodaji, in na socialne in zdravstvene standarde ter standarde varstva potrošnikov in okolja, na katere se lahko zanesejo; ta komunikacijska strategija bi morala izrecno zajemati tudi načine reševanja težav, kot je Solvit; |
66. |
poziva Komisijo in države članice, naj pospešijo svoja prizadevanja za zagotovitev, da bodo standardi za izdelke, ki se uporabljajo na enotnem trgu, postali glavni globalni standard, s tem pa bi zagotovile enake možnosti za vsa evropska podjetja, zlasti mala in srednja, ki bi želela delovati tudi zunaj enotnega trga; |
67. |
poziva Komisijo naj se osredotoči na določitev prednostne naloge „uporabnikom prijazne“ zakonodaje o enotnem trgu, ki vpliva na vsakodnevna življenja evropskih državljanov pri načrtovanju njihovih letnih dejavnosti; meni, da morajo določitev te prednostne naloge spremljati ustrezne informacijske kampanje, da bi pri državljanih izboljšali dojemanje enotnega trga; |
68. |
ponovno poudarja, da je treba poleg emblematičnih dejavnosti v smislu javnih kampanj, ki jih izvedejo institucije EU ali države članice, organizirati decentralizirane ukrepe za stike z javnostmi, ki bolje povezujejo lokalne zainteresirane strani ter nacionalne, regionalne in lokalne medije (pri čemer se poseben poudarek nameni lokalnim medijem), ki so bolj osredotočeni na težave, s katerimi se dnevno srečujejo potrošniki na enotnem trgu (na primer bančni stroški pri prenosu v drugo državo članico, preučitev možnosti za zamenjavo operaterja, primerjanje telefonskih stroškov itd.); |
69. |
poziva Komisijo, naj začne izvajati redne nize študij, ki bi raziskovale odnos med enotnim trgom in povprečnim evropskim državljanom, pri čemer bi se zlasti osredotočile na stroške in ugodnosti tega odnosa ter vsakodnevne izzive, s katerimi se srečujejo državljani; |
70. |
poziva države članice, naj s podporo Komisije povečajo zmožnosti mehanizmov za reševanje težav, zlasti mreže Solvit, tako da dodelijo dodatne finančne in kadrovske vire in pregledajo njihova pooblastila za zagotovitev, da bodo mehanizmi lahko učinkovito reševali širši obseg težav, s katerimi se srečujejo državljani in podjetja; poziva Komisijo, naj si za prednostno nalogo zastavi dokončanje projekta podpornih storitev enotnega trga, tako da bo državljanom in podjetjem omogočen lahek dostop do potrebnih informacij in navodil, ter da bodo našli rešitve za težave, s katerimi se srečujejo; |
71. |
odločno poziva Komisijo in države članice, naj na podlagi informacijskih kampanj in strožjih pregledov nadaljujejo in krepijo svoja prizadevanja za večje zaupanje državljanov v oznako CE, ki je temeljno sredstvo za zagotavljanje pravic potrošnikov in standardov kakovosti na enotnem trgu; |
72. |
opozarja na pomembno vlogo mreže Enterprise Europe Network pri tem, da bi mala in srednja podjetja čim bolje izkoristila možnosti, ki jih ponuja enotni trg; poudarja, da upravno breme omejuje dragocene vire in s tem onemogoča večje osredotočanje na poglavitne naloge te mreže, namreč nuditi podporo, prilagojeno malim in srednjim podjetjem; poziva Komisijo, naj mrežo Enterprise Europe Network še bolj pritegne k ciljno usmerjenemu razširjanju informacij in zmanjševanju upravne obremenitve za partnerje v tej mreži; |
Strateška poročila in predlogi
73. |
predlaga Komisiji, naj ima strategija enotnega trga štiri glavne faze: prva je vključitev ocene ali sistematskega pregleda trenutnega stanja, da se ocenita stopnja izkrivljanja in napetosti, ki sta jih različne zainteresirane strani utrpele zlasti zaradi krize; druga je sprožitev postopka utrditve, ki bi dokončno rešil še nerešena vprašanja; tretja bi vključevala razvoj in izboljšanje enotnega trga; četrta pa bi se osredotočila na dolgoročnejšo vizijo trga (strategija EU 2020); |
74. |
meni, da morajo biti v strategiji EU 2020 zajete finančne storitve in dostop do finančnih sredstev; |
75. |
predlaga, da Komisija na prvi stopnji omenjenega pregleda stanja opravi finančno revizijo proračuna EU in prednostno dodeli več sredstev za naložbe v izobrazbo, inovacije in raziskave; poziva države članice, naj si pri svoji proračunski porabi zastavijo enake prednostne naloge; |
76. |
meni, da mora Komisija za vzpostavitev učinkovitega enotnega trga določiti jasne politične prednostne naloge, tako da sprejme „akt o enotnem trgu“, ki bi moral zajemati zakonodajne in nezakonodajne pobude za vzpostavitev visoko konkurenčnega socialnega tržnega in zelenega gospodarstva; |
77. |
spodbuja Komisijo, naj omenjeni akt predstavi do maja 2011 (veliko pred dvajseto obletnico programa za enotni trg iz leta 1992), pri čemer naj bodo državljani, potrošniki ter mala in srednja podjetja v središču enotnega trga;poudarja, da ga je treba obravnavati kot načrt za prihodnje delovanje, če želimo vzpostaviti na znanju temelječe, visoko konkurenčno, socialno in okolju prijazno zeleno tržno gospodarstvo, ki bi tudi zagotavljalo verodostojno enake možnosti za vse; |
78. |
poziva Komisijo, naj v akt o enotnem trgu vključi posebne ukrepe, s katerimi bi (med drugim):
|
79. |
poziva Komisijo, naj pri pripravi akta o enotnem trgu upošteva posvetovanja z različnimi institucijami EU in poročila (EU 2020, Montijevo poročilo, Gonzalesovo poročilo, poročila odbora IMCO itd.) ter naj začne široka javna posvetovanja, da bi predložila usklajen predlog politike za doslednejši enotni trg, ki se lahko obdrži; |
80. |
priporoča pripravo analize za opredelitev načinov in sredstev za vključitev interesov potrošnikov v ustrezne politike EU ter s tem omogočiti, da se interesi potrošnikov avtomatično pojavijo pri sestavi ustrezne zakonodaje EU; |
81. |
poudarja, da je direktiva o storitvah izjemnega pomena za vzpostavljanje enotnega trga in da ima velik potencial za omogočanje ugodnosti potrošnikom ter malim in srednjim podjetjem; poudarja, da je za uspešno izvajanje te zakonodaje potrebna trajna politična zavezanost ter podpora vseh udeleženih na evropski, nacionalni in lokalni ravni; poziva Komisijo, da po izvedbeni fazi opravi oceno direktive o storitvah, da bi ugotovila, ali je dosegla glavne cilje; poziva k jasni vključenosti Evropskega parlamenta v to delo ter vztraja, da je treba ohraniti ravnovesje med potrebo po izboljšanju notranjega trga za storitve in potrebo po zagotovitvi visoke ravni socialnega varstva; |
82. |
meni, da bi moralo pravilno izvrševanje zakonodaje o enotnem trgu (denimo direktiva o poklicnih kvalifikacijah, direktiva o storitvah in uredba o nadzoru trga) ostati prednostna naloga nove Komisije; |
83. |
ugotavlja, da je mehanizem pritožb, ki velja po vsej Uniji, dal omejene rezultate, zato poziva Komisijo, naj predstavi zakonodajni predlog, da se zagotovi začetek uporabe poceni, hitrega in dostopnega vseevropskega skupinskega mehanizma pritožb najkasneje do maja 2011; |
84. |
poziva Komisijo, naj preuči možnosti sprejetja „listine državljanov“, ki bi vključevala različne vidike pravice do prebivanja in dela kjerkoli v EU; vztraja, da mora biti ta pravica neomejeno na voljo vsem državljanom EU; poudarja, da na enotnem trgu še vedno obstajajo določene omejitve dela za delavce iz novih držav članic; poziva države članice, da ob upoštevanju vseh pozitivnih in negativnih učinkov odprtja nacionalnih trgov preučijo odpravo sedanjih omejitev; |
85. |
poziva Komisijo, naj v tem parlamentarnem obdobju Parlamentu in Svetu posreduje predlog uredbe o evropskem statutu za vzajemne družbe in združenja; |
86. |
poziva Komisijo, naj sprejme potrebne korake, s katerimi bo čim prej predlagala študijo izvedljivosti in posvetovanje, na podlagi katerih bi uvedli statut evropskih vzajemnih družb; |
87. |
poziva Komisijo, naj se bolj osredotoči na nadzorovanje trga, zlasti na področju finančnih storitev, zavarovanja, telekomunikacij, bančnih storitev in javnih storitev, ter meni, da bo učinkovito nadzorovanje trgov okrepilo pošteno konkurenco, povečalo njihovo učinkovitost in s tem koristilo tako gospodarstvu kot potrošnikom; |
88. |
meni, da je treba znatno izboljšati kakovost varstva potrošnikov v sektorju finančnih storitev, zlasti na področju spremljanja in nadzorovanja; |
89. |
meni, da je stalen trajnostni razvoj notranjega trga odvisen od (1) stalne zavezanosti Komisije k vsem tržnim pobudam, ki so potrebne za spodbuditev in znatno izboljšanje našega položaja in konkurenčne prednosti na svetovnem trgu; (2) sprejetja splošnega okvira za zagotovitev, da bo enotni trg dejansko prinesel rezultate za vse zainteresirane strani; zlasti pa od tega, če (3) bo notranji trg dosegel tudi državljane; |
*
* *
90. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo pošlje Svetu in Komisiji. |
(1) Pričakovano aprila 2010.
(2) UL C 187 E, 24.7.2008, str. 80
(3) UL C 306 E, 15.12.2006, str. 277.
(4) UL L 176, 7.7.2009, str. 17.
(5) UL L 98, 16.4.2005, str. 47.
(6) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0051.
(7) UL C 309 E, 4.12.2008, str. 46.
(8) UL C 180 E, 17.7.2008, str. 26.
(9) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0046.
(10) http://www.eesc.europa.eu/smo/news/Obstacles_December-2008.pdf.
(11) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0047.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/95 |
Četrtek, 20. maj 2010
Dialog med univerzami in podjetji: novo partnerstvo za posodobitev univerz
P7_TA(2010)0187
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o dialogu med univerzami in podjetji: novo partnerstvo za posodobitev univerz (2009/2099(INI))
2011/C 161 E/15
Evropski parlament,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 2. aprila 2009 z naslovom Novo partnerstvo za posodobitev univerz: forum EU za dialog med univerzami in podjetji (KOM(2009)0158),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 10. maja 2006 z naslovom Uresničevanje agende za posodobitev univerz: izobraževanje, raziskave in inovacije (KOM(2006)0208),
ob upoštevanju sklepov predsedstva po zasedanju Evropskega sveta v Lizboni 23. in 24. marca 2000,
ob upoštevanju sklepov predsedstva, ki so bili objavljeni po zasedanju Evropskega sveta 13. in 14. marca 2008, zlasti dela o vlaganju v ljudi in posodabljanju trga dela,
ob upoštevanju sklepov predsedstva, ki so bili objavljeni po zasedanju Evropskega sveta 19. in 20. marca 2009, zlasti dela o najboljši uporabi obnovljene lizbonske strategije za rast in delovna mesta,
ob upoštevanju resolucije Sveta z dne 15. novembra 2007 o novih znanjih in spretnostih za nova delovna mesta (1),
ob upoštevanju sklepov Sveta z dne 12. maja 2009 o strateškem okviru za evropsko sodelovanje v izobraževanju in usposabljanju („ET 2020“) (2),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 16. januarja 2008 z naslovom Izobraževanje odraslih: za učenje ni nikoli prepozno (3),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 23. septembra 2008 o bolonjskem procesu in mobilnosti študentov (4),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij o dialogu med univerzami in podjetji z dne 4. decembra 2009 (5) in mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 17. decembra 2009 (6),
ob upoštevanju študije Evropskega parlamenta z naslovom Nadaljnji razvoj dialoga med univerzami in podjetji,
ob upoštevanju člena 165 in 166 Pogodbe o delovanju EU,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za kulturo in izobraževanje in mnenja Odbora za industrijo, raziskave in energetiko (A7-0108/2010),
A. |
ker je Evropski svet na svojem zasedanju 19. in 20. marca 2009 pozval države članice, naj spodbujajo partnerstva med podjetništvom, raziskavami, izobraževanjem in usposabljanjem, |
B. |
ker sporočilo ministrov za visoko šolstvo, objavljeno po konferenci 28. – 29. aprila 2009, poziva, naj javne politike „v celoti priznajo vrednost različnih nalog visokega šolstva, od izobraževanja in raziskav prek zavezanosti socialni koheziji in kulturnemu razvoju do koristi za skupnost“, |
C. |
ker so univerze s svojo trojno vlogo (izobraževanje, raziskave in inovacije) bistvene za prihodnost Evropske unije in izobraževanje njenih državljanov in ker je naloga visokega šolstva zagotoviti učno okolje, ki spodbuja avtonomnost, ustvarjalnost in optimalno uporabo znanja, |
D. |
ker je oblikovanje izobraževalnih politik še vedno v pristojnosti držav članic, ki so odgovorne za organizacijo, vsebino in reformo svojih izobraževalnih sistemov, |
E. |
ker razlike v ekonomskem in socialnem položaju prebivalcev različnih delov Evrope kličejo po izravnavi možnosti izobraževanja za vse prebivalce Evropske unije in po podpori za nadarjene, ekonomsko prikrajšane mlade, |
F. |
ker je zaradi sedanje gospodarske krize, ki povzroča izgubo delovnih mest, zelo pomembno izredno učinkovito sodelovanje med institucijami visokega šolstva in podjetji, |
G. |
ker je nujno treba izvesti, uskladiti in spodbuditi enoten pristop vseh držav, ki so podpisale bolonjski proces, zlasti na področju mobilnosti študentov in popolnega priznavanja diplom, v ta namen pa je potrebno ustrezno vrednotenje tega procesa, ki bo odkrilo težave in ovire, |
H. |
ker bo imela Evropska komisija pomembno vlogo pri omogočanju lažje izmenjave informacij in zgledov dobre prakse med državami članicami EU in državami, ki mejijo na EU, |
I. |
ker je zaradi raznolikosti institucij visokega šolstva, podjetniških krogov in načinov sodelovanja težko oblikovati idealni način sodelovanja, ki bi ustrezal profilu, prednostnim ciljem in zahtevam vseh institucij v Evropi; ker je treba v vsakem primeru ohraniti avtonomijo univerz in njihovo zmožnost, da izberejo za svoje namene najustreznejše modele poslovnega partnerstva, |
J. |
ker je izobraževanje naloga družbe kot celote in se država posledično ne more izogniti svoji finančni odgovornosti, |
K. |
ker visokošolska izobrazba ostaja javna odgovornost, zato je javno financiranje univerz potrebno za ohranjanje enakega financiranja vseh študijskih programov, tudi humanističnih ved; ker je pomembno dati univerzam finančno podporo (na primer prek javno-zasebnih partnerstev), hkrati pa jim zagotoviti, da bodo obdržale svojo samostojnost in kakovost, |
L. |
ker sta izobraževanje in usposabljanje, ki morata zagotoviti usvajanje temeljev splošne in državljanske kulture, odlična načina za pomoč nerazvitim regijam, da premostijo razlike, poleg tega, da ustvarjata delovna mesta in spodbujata konkurenčnost, pa sta bistvena tudi za kulturni in medkulturni pluralizem ter državljansko življenje, |
M. |
ker ima sodelovanje med univerzami in podjetji podporo v številnih programih EU, a te dejavnosti pogosto niso usklajene med institucijami, |
1. |
pozdravlja omenjeno sporočilo Komisije z naslovom Novo partnerstvo za posodobitev evropskih univerz: forum EU za dialog med univerzami in podjetji ter njegove predloge za področja prihodnjega sodelovanja; |
2. |
pozdravlja sporočilo Komisije, ki nudi pregled prvih treh let delovanja foruma EU za dialog med univerzami in podjetji ter postavlja izzive za prihodnost, kot so podpiranje inovacij, spodbujanje raziskav, uvajanje podjetništva, krepitev prenosa znanja in vzbujanje zanimanja mladih raziskovalcev za evropski trg dela; |
3. |
priznava, da izzivi, navedeni v sporočilu, niso novi in da do sedaj niso bili uspešno obravnavani; meni pa, da je stalen dialog in sodelovanje na lokalni, regionalni, nacionalni in evropski ravni, vključno z izmenjavo zgledov najboljše prakse v zvezi s programi in instrumenti, bistvenega pomena pri oblikovanju tesnejših vezi in partnerstev med univerzitetnimi in podjetniškimi skupnostmi, saj se tako premagujejo morebitne kulturne, institucionalne in operativne ovire med njimi, hkrati pa se prispeva k ustvarjanju družbe, temelječe na znanju, razvoju uporabnih raziskav in boljšim možnostim zaposlitve na trgu za diplomirance; |
4. |
priznava, da se evropske univerze močno razlikujejo glede na velikost, vire, discipline, organizacijo, nacionalnost in vrsto; meni pa, da bi lahko vsaki na svoj način koristilo nacionalno in čezmejno sodelovanje s podjetniško skupnostjo pod pogojem, da obstaja jasno zavedanje o dejanskem okviru, v katerem naj se razvijajo njihove raziskovalne in izobraževalne zmožnosti; meni, da se tudi na regionalni ravni močno prispeva k sodelovanju med univerzami in podjetniško skupnostjo; |
5. |
pozdravlja sporočilo ministrov za visoko šolstvo, objavljeno po konferenci 28. – 29. aprila 2009, v katerem se zavezujejo k uresničitvi ciljev evropskega visokošolskega prostora, v katerem je visoko šolstvo javna odgovornost in si vse visokošolske ustanove prek raznolikosti svojih nalog prizadevajo odzivati se na potrebe družbe v širšem smislu; |
6. |
sprejema mnenje, da morata dialog in sodelovanje med podjetji in institucijami visokega šolstva ostati eden od prednostnih ciljev za bližjo prihodnost, skupaj z dialogom in sodelovanjem z vsemi ostalimi sektorji družbe, tako da so lahko vse zainteresirane strani deležne koristi na podlagi kulturnega, znanstvenega in tehničnega znanja, ki ga ustvarjajo in razširjajo institucije visokega šolstva; poudarja, da je treba ohraniti intelektualno in finančno neodvisnost institucij visokega šolstva od podjetij in da visokošolsko izobraževanje ne sme biti odvisno od podjetij; poudarja, da morajo univerze v vsakem primeru ohraniti avtonomijo pri odločanju o svojih učnih načrtih in strukturah upravljanja; |
7. |
poziva k zavedanju in konkretnemu ukrepanju držav članic, kjer pravni in finančni okvir še vedno ne nagrajujeta ali celo ovirata prizadevanja univerz za sodelovanje s poslovnim sektorjem; |
8. |
poudarja, da v ospredju dialoga med univerzami in poslovnim sektorjem ne smejo biti samo matematika, naravoslovje in tehnologija, temveč je treba pokriti vse študijske programe, tudi humanistične vede; |
9. |
meni, da je treba okrepiti meddisciplinarnost in čezdisciplinarnost izobraževalnih in raziskovalnih programov ter sodelovanje med univerzami, s tega vidika pa je IKT ključni bistveno orodje; |
10. |
poziva k boljši učinkovitosti evropskih univerz z izvajanjem načela trikotnika znanja raziskovanje-izobraževanje-inovacije, ob upoštevanju potrebe po boljših povezavah med podjetji in univerzami, kot v primeru skupnosti znanja in inovacij (SZI) Evropskega inštituta za tehnologijo, ter obenem spodbuja univerze, naj znotraj vplivnega območja v svojem raziskovalnem in inovacijskem programu upoštevajo družbeno in gospodarsko okolje; |
11. |
poudarja, da se bodo z okrepitvijo dialoga in sodelovanja med univerzami in podjetji povečale možnosti za vzajemne koristi, ki bodo spodbudile gospodarsko rast, hkrati pa bodo koristne v širšem družbenem smislu, saj bodo prispevale k razvoju družbe, temelječe na znanju; |
12. |
poudarja, da bi bile koristi okrepitve dialoga in sodelovanja med univerzami in podjetji na tem področju prav tako pomembne za krepitev dialoga in sodelovanja med univerzami ter nacionalnimi, evropskimi in mednarodnimi ustanovami in organizacijami civilne družbe, pa tudi za izboljšanje interakcije med univerzami in širšo družbo; |
13. |
poziva nacionalne, regionalne in lokalne oblasti, naj skupaj z zasebnim sektorjem še naprej preučujejo in financirajo procese, ki krepijo sodelovanje med univerzami in podjetji, ter odpravijo upravne ovire, ki jih zavirajo; uredba o strukturnih skladih zagotavlja možnost financiranja podpornih ukrepov za mala in srednja podjetja v okviru sistema potrdil o znanju, ki ga že uporabljajo številne države članice; |
14. |
predlaga, naj bo poseben poudarek namenjen zagotavljanju dostopa majhnih in srednjih podjetij do visokošolskega izobraževanja in raziskav tako z večjim javnim financiranjem kot s preprostejšo birokracijo; |
15. |
poudarja, da je treba povzdigniti in spodbuditi preiskave in raziskave, vendar ne samo v naravoslovju in tehnologiji, temveč tudi v družboslovju in humanistiki, ki ponujata dragoceno znanje za sodobno poslovanje; |
16. |
podpira vlogo majhnih in srednje velikih raziskovalnih projektov z ozirom na mreže odličnosti na podlagi velikih celovitih projektov; |
17. |
poziva podjetja in univerze k skupnemu delovanju, da se uravnoteži neenako zastopanost spolov na nekaterih univerzitetnih oddelkih; |
Vseživljenjsko učenje
18. |
ponovno opozarja, da je vseživljenjsko učenje pomembno in da pokriva veliko področij, ki segajo od splošne izobrazbe do neformalnega in formalnega učenja, koristnega za gospodarsko, socialno, kulturno in državljansko življenje, ter poklicnega izobraževanja in usposabljanja; |
19. |
poudarja, da mora EU, glede na to, da pomeni vseživljenjsko učenje nenehen stik ne samo z izobraževanjem in usposabljanjem, ampak tudi s kulturo, spodbujati, da nacionalni organi podpirajo, javne univerze pa ohranjajo in spodbujajo vključevanje humanističnih ved v učne načrte; |
20. |
opozarja, da je eno glavnih sporočil to, da je treba povečati naložbe v evropske človeške vire, da bi se dala prednost največjemu bogastvu Evrope – njenemu prebivalstvu, ki se lahko prilagaja nenehno se spreminjajočim okoliščinam na trgu dela; |
21. |
poudarja, da je treba možnosti vseživljenjskega učenja čim bolj približati potrebam posameznikov, ranljivih družbenih skupin in trga dela, ter dodaja, da bo zaradi nenehnega spreminjanja teh potreb nenehno izobraževanje nujno potrebno, ter v zvezi s tem posebej poudarja s tem povezane socialne in finančne izzive; opozarja, da „doživljenjska zaposlitev“ ne obstaja več in da sta usposabljanje in prekvalifikacija bistvenega pomena; ponovno poudarja, da je treba pogoje, ki so primerni za spodbujanje pozitivnega odnosa do učenja, zagotavljati od otroštva dalje; |
22. |
poudarja, da so vseživljenjsko učenje, obveščenost in usposabljanje ter obvladovanje veščin, ki so posebej pomembne za trg dela, osnova tudi za posameznikovo intelektualno in osebno rast; |
23. |
poudarja pomembnost razvijanja in spodbujanja sodobnih oblik vseživljenjskega učenja prek interneta, da postane izobraževanje bolj neposredno in zahteva manj časa, zlasti za delavce v podjetjih; |
24. |
poziva univerze, naj ob upoštevanju demografskih sprememb v Evropi (staranje prebivalstva) in tudi spreminjajočih se pogojev na trgu dela, ki so posledica gospodarske, družbene in zaposlitvene krize, povečajo dostopnost do učenja in posodobijo učne načrte tako, da se bodo ti odzivali na nove izzive, da bi izboljšali veščine evropske delovne sile; |
25. |
poziva univerze, naj ob upoštevanju, da sodi izobrazba med najpomembnejša in najučinkovitejša sredstva za socialno vključevanje ter boj proti revščini in neenakostim, tudi invalidom omogočijo lažji dostop do učnih programov in programov za mednarodno izmenjavo; |
26. |
ponovno poudarja pomen prenosa in izmenjave znanja, spretnosti in izkušenj, ki so jih pridobili odrasli, saj se tako mlade generacije lažje uvedejo na trg dela (na primer z mentorstvom); |
27. |
predlaga nadaljnjo uporabo novih učnih metod s poudarkom na eksperimentalnem učenju, učenju na daljavo, e- učenju in mešanih oblikah učenja; |
28. |
poudarja, da je treba oblikovati, spodbujati in okrepiti večjo kulturo učenja ter da sta nadaljevanje usposabljanja in preusposabljanje v vseh življenjskih obdobjih bistvena za povečanje konkurenčnosti Evrope ter spodbujanje rasti in zaposlovanja v Evropi; |
29. |
poudarja, da je treba zagotoviti več možnosti za spodbujanje nenehnega prilagajanja spremembam na trgu dela – kar je prednostna naloga Evropske unije, zlasti v sedanji recesiji – s spodbujanjem vseživljenjskega učenja, zlasti z razvojem učnih programov na daljavo, ki so posebej prilagojeni novim tehnologijam in tečajev za osebe, starejše od 45 let, ki so bolj ranljive in izpostavljene socialni izključenosti; |
30. |
spodbuja podjetja, naj okrepijo spodbude za usposabljanje za svoje zaposlene, na primer z nadaljevalnimi seminarji in s financiranjem podiplomskega študija; |
31. |
predlaga nov pristop na osnovi spremljanja skozi življenje, pri katerem bi imeli univerze, študentje in cel niz gospodarskih in družbenih sektorjev koristi od tesnejšega sledenja mladim diplomantom z namenom ocenjevanja uporabnosti izobraževalnih programov; |
32. |
ponovno poudarja potrebo po večji privlačnosti in dostopnosti virtualnega učenja; |
Mobilnost, partnerstvo in izobraževalni programi
33. |
ponovno poudarja, da je mobilnost temelj evropskega visokega šolstva, pri katerem so evropske univerze vabljene, naj prispevajo inovativne, daljnosežne in metodične reforme izobraževalnih programov; zatrjuje, da bi to moral biti politični prednostni cilj pri ponovni opredelitvi glavnih ciljev bolonjskega procesa po 2010; |
34. |
poudarja, da je mobilnost med državami ter med univerzami in podjetji bistvena za dosego tesnejšega sodelovanja med obema sferama; |
35. |
poziva Komisijo, naj predlaga zakonodajni okvir, ki bo namenjen podpori in omogočanju lažje mobilnosti med univerzami in podjetji ter med študenti in univerzitetnimi učitelji, ter naj poudari potrebo po priznavanju in certificiranju te oblike učenja in poučevanja; |
36. |
spodbuja podaljšanje in razširitev posameznih shem mobilnosti, kot sta Erasmus za mlade podjetnike in Erasmus za vajence, pa tudi organizacijo podiplomskih programov „European Master of Excellence“, v sodelovanju z različnimi univerzami in z dejavnim sodelovanjem podjetij ter v kombinaciji s štipendijami za študente in spodbudami za raziskovalce; meni, da bi bile lahko takšne pobude koristne tudi za doseganje ciljev mobilnosti, učenja jezikov in pridobivanja izkušenj na področju podjetništva in delovanja v multikulturnem okolju; |
37. |
poudarja potrebo, da institucije visokega šolstva zagotovijo več možnosti za učenje drugih jezikov izven učnih načrtov, ob upoštevanju, da je učenje novih jezikov bistveno za spodbujanje mobilnosti in izmenjave študentov, raziskovalcev, učiteljev in uslužbencev; |
38. |
spodbuja univerze k iskanju novih oblik sodelovanja med javnimi ustanovami in zasebnim sektorjem, zlasti s skupnimi javnimi in zasebnimi inovacijskimi skladi, da bi tako izboljšali mobilnost na vseh področjih; |
39. |
poudarja, da morajo študenti usvojiti veščine na področju novih tehnologij, da bi tako izboljšali svojo zaposljivost; |
40. |
ob upoštevanju dobrih zgledov prakse izobraževanja v drugih državah predlaga, da se k sodelovanju v forumu EU povabijo države izven Evropske unije, da bi delile svoje izkušnje in pomisleke ter da bi se o jih razpravljalo, ob upoštevanju dejstva, da je treba tovrstne razprave opreti na opredeljene cilje, terminologijo in zasnove ter da se je treba osredotočiti na posebna področja delovanja; |
41. |
poudarja, da morajo biti učitelji, ki predavajo o podjetništvu, ustrezno pripravljeni in usposobljeni; podpira idejo, da se kultura podjetništva vključi v izobraževalne programe (že v osnovne šoli); |
42. |
spodbuja svet podjetništva, naj se dejavno udeleži oblikovanja izobraževalnega gradiva o načinu delovanja podjetniškega poslovanja, ki bo uporabljeno na vseh ravneh izobraževanja, pri čemer pa morajo izobraževalne ustanove avtonomno odločati o uporabi takega gradiva, ter naj redno predstavlja možnosti zaposlitve, ki jih lahko ponudi študentom; |
43. |
spodbuja svet podjetništva, naj pomaga prilagoditi visokošolski učni načrt, tako da spodbudi in financira posebne predmete, v okviru katerih se bodo študentje seznanili z izzivi podjetništva; |
44. |
poziva k študiji in spodbujanju vključevanja visokošolskih učiteljev v podjetja in podjetnikov v visokošolsko izobraževanje; |
45. |
poudarja pomembnost novih tehnologij, ki pospešujejo mobilnost in sodelovanje med podjetji, študenti, profesorji in raziskovalci; |
46. |
opozarja, da je treba kot možen poklic mladih diplomantov vzeti v obzir komercialno podjetništvo v vseh njegovih najrazličnejših oblikah ter da je bistveno, da institucije visokega šolstva zagotovijo študentom poglobljeno znanje o vseh oblikah podjetništva, vključno s socialnim in dobrodelnim gospodarstvom, ter jih na primer spodbujajo, naj ustanovijo svoja neodvisna podjetja; |
47. |
poudarja, da bi morala dialog in sodelovanje med univerzami in podjetji temeljiti na recipročnosti, zaupanju, medsebojnem spoštovanju in preglednosti, s čimer bi se spodbujale bolj podjetniške univerze in bolj na znanju temelječa podjetja; ponovno poudarja, da je to mogoče doseči na primer z uvedbo sistema potrdil o znanju, kakršen se že uporablja v številnih državah članicah, s čimer bi zlasti malim in srednjim podjetjem omogočili okrepitev raziskovalnih zmogljivosti, brez ogrožanja neodvisnosti, avtonomije in javnega značaja univerz; |
48. |
priznava, da je treba v izobraževanju in raziskavah sprejeti bolj večdisciplinarni pristop k znanju, ter zato meni, da bi lahko skupen razvoj več- in meddisciplinarnih ter podjetniških spretnosti koristil tako univerzam kot podjetjem, če bi pri snovanju študijskih programov, strokovnih področij in specializacij upoštevali potrebe gospodarstva, vključno z malimi in srednjimi podjetji; opozarja na uspešne pobude, kot so staži za študente in zaposlene, gostovanja podjetnikov kot predavateljev, dvosmerni programi in delitev kadrov; |
49. |
poudarja, da bi za spodbujanje podjetniškega duha med študenti, vsi vključeni akterji (akademski kadri, študenti in podjetniki) morali biti ustrezno obveščeni o orodjih in mehanizmih, s katerimi lahko povečajo učinkovitost, uspešnost in vzajemno koristnost medsebojnega sodelovanja; meni, da je na eni strani bistveno, da se okrepi usposabljanje univerzitetnega akademskega osebja v tem sektorju s pobudami, kot so vseživljenjsko učenje, na drugi strani pa, da univerze odprejo svoja vrata podjetjem in delodajalcem tako, da jim lahko ti podajo predloge glede učnih vsebin in usposabljanja ter znanja in spretnosti, ki bi jih študenti morali imeti; |
50. |
priporoča, da se univerzitetne službe za poklicno svetovanje institucionalno povsem zaščitijo, nadalje razvijajo in tesneje povežejo s trgom dela; |
51. |
poudarja pomembnost razširjenega zagotavljanja možnosti za prakso v podjetjih v sklopu izobraževalnega programa, zlasti za študente visokošolskega izobraževanja; |
52. |
poziva Komisijo, naj v okvirnem programu uvede evropski industrijsko usmerjen doktorski študij, ki bo primerljiv z obstoječimi tovrstnimi študiji v Evropi, kot del dejavnosti v okviru programa Marie Curie, da bi spodbudili ciljno usmerjene in stroškovno dostopne raziskave za evropska podjetja ter vložke poslovnega sektorja v evropske univerze; |
53. |
predlaga, naj poslovna združenja sodelujejo z univerzami z namenom priprave učnega načrta, ki bo študentom omogočal hitro prilagajanje poslovnemu svetu; |
54. |
poudarja, kako pomembno je, da je poslovni svet pokrovitelj univerz, in spodbuja podjetja, da podeljujejo štipendije, ki bodo študentom omogočile, da bodo pridobili znanje in veščine, kar ima precejšnjo vrednost na trgu dela; |
55. |
poudarja bistveno vrednost prenašanja znanja in rezultatov iz sodelovanja med univerzami in poslovnim svetom na družbo; |
56. |
poziva podjetja, naj s štipendijami še bolj podpirajo mlade nadarjene posameznike; |
Raziskave
57. |
poudarja, da morajo podjetja povečati svojo absorpcijsko zmožnost za uporabo in prenos znanstvenega znanja, ki ga proizvedejo univerze, s spodbujanjem notranjih raziskav, vseživljenjskim učenjem in nadaljevanjem izobraževanja, privzemanjem aktivne politike sporočanja svojih potreb akademski skupnosti ter zaposlovanjem doktorskih in podoktorskih diplomirancev in raziskovalcev; |
58. |
opozarja na potrebo po strokovnem kadru v raziskovalnih ustanovah, ki znajo odkrivati in upravljati znanstvene vire s tržnim potencialom; |
59. |
meni, da je prenos znanja v odprtem okolju izredno pomemben; priznava, da je to mogoče doseči z različnimi instrumenti, kot so objave in seminarji, uradi za prenos tehnologije, regionalno sodelovanje, podpora ustanavljanju in odcepljanju podjetij, sodelovalno raziskovanje in mobilnost raziskovalcev; meni pa, da sta družbena in človeška razsežnost sodelovanja izjemno pomembni; zato trdno podpira pobude za spodbujanje neposrednih stikov med univerzami in podjetji, zlasti malimi in srednjimi podjetji; |
60. |
pozdravlja uvedbo enotne evropske mreže podjetij in raziskovalnih središč, saj združuje storitve, ki so jih do sedaj opravljali evropski informacijski centri in inovacijski relejni centri; |
61. |
meni, da je večja kratkoročna in dolgoročna mobilnost raziskovalcev preko državnih meja ter med akademskim in podjetniškim svetom, ob ustreznem upoštevanju načela nediskriminacije, nujna za povečanje prenosa znanja; v zvezi s tem poziva države članice in Komisijo, naj temeljito pregledajo obstoječi pravni in finančni okvir ter odpravijo nepotrebne ovire za mobilnost, pri čemer naj bodo posebej pozorne na priznanje akademske usposobljenosti in zmanjšanje birokracije; poziva univerze, naj za svoje kadre uvedejo prožnejše in dvojne poklicne poti; |
62. |
spodbuja Komisijo, naj pripravi pobude za razvoj konkurenčnega trga EU za intelektualno lastnino, ki univerzam, javnim raziskovalnim organizacijam in malim in srednjim podjetjem omogočajo lažje iskanje partnerjev in vlagateljev za svoje pravice intelektualne lastnine, spretnosti in znanja; opozarja, da bi na večini univerz lahko upravljanje pravic intelektualne lastnine bilo bolj strokovno; |
63. |
poudarja, da je treba pospešiti prizadevanja za promocijo enotnega evropskega patenta, ki bo zagotovil cenovno ugodno, učinkovito, uspešno in visoko kakovostno pravno zaščito za inovativne proizvode in storitve, zlasti malim in srednjim podjetjem, ter usklajen evropski sistem reševanja patentnih sporov; |
64. |
poudarja, da bi lahko s skupno udeležbo univerz in podjetij v javno-zasebnih partnerstvih, kot so evropske tehnološke platforme, skupne tehnološke pobude ter skupnosti znanja in inovacij, izboljšali uporabo znanja in pomagali EU pri spoprijemanju s sedanjimi velikimi izzivi; v zvezi s tem opozarja na obstoječe smernice za odgovorno partnerstvo; |
65. |
priznava, da je treba vsako sodelovanje obravnavati posebej in da obstajajo različne vrste mehanizmov sodelovanja, vendar meni, da se je mogoče kaj naučiti od uspešnih struktur, primerov, predstavitev in zgledov ter da bi bilo treba okrepiti razširjanje primerov dobre prakse in zgodb o uspehu ter izboljšati dostop do njih. zlasti poudarja, da je treba upoštevati zglede dobre prakse, ki jih uvajajo inovativna podjetja, ter znanje, pridobljeno pod okriljem šestega okvirnega programa v zvezi s sodelovanjem pri doktorskem izobraževanju. |
66. |
meni, da bi morale države članice in Komisija, če želijo doseči tesnejše povezave med podjetji ter raziskovalnimi skupnostmi in univerzami, omogočiti lažjo skupno udeležbo ustanov, bolnišnic ter javnih in zasebnih univerz v procesu izobraževanja in pri spodbujanju raziskav; |
Dobra praksa
67. |
opaža in pozdravlja primere dobre prakse v EU in zunaj nje, ki dokazujejo vrednost takšnega sodelovanja za vse udeležene, saj je treba upoštevati, da so ti primeri potrebni za razvoj pravih pogojev za dialog in povečanje možnosti za uspeh; |
68. |
pozdravlja pobudo Komisije, da bi pripravili seznam obstoječih zgledov najboljše prakse, in jo poziva, naj ta seznam da na voljo vsem zainteresiranim stranem z učinkovitim širjenjem vseh primerov izvirne prakse; |
69. |
poziva Komisijo, naj spodbuja novo obliko strukturiranega partnerstva med podjetji, univerzami in drugimi sektorji izobraževanja in usposabljanja, zlasti srednjimi šolami in agencijami za poklicno usposabljanje, da se med drugim učno osebje seznani z najnovejšimi dognanji; takšna partnerstva lahko vključujejo tudi sektorska telesa; |
70. |
predlaga, naj se postavi spletno mesto za obveščanje, izmenjavo in širjenje izkušenj, zlasti za izmenjavo dobre prakse in posredovanje novih idej ter dejanskih orodij in mehanizmov za oblikovanje in izvajanje projektov sodelovanja, ter poudarja, kako pomembno je uporabljati nove tehnologije za spodbujanje tesnejšega sodelovanja med univerzitetno in podjetniško skupnostjo; |
71. |
si želi, da se na podlagi obstoječe dobre prakse v številnih državah članicah izbere evropski dan, posvečen mladim izumiteljem, torej inovacijam, izumom ali patentom mladih Evropejcev; |
72. |
poziva Komisijo, naj nadaljuje s spodbujanjem dialoga o najboljši praksi na nacionalni, lokalni in regionalni ravni, ter zagotovi, da bodo vključene vse zainteresirane strani (na primer socialni partnerji) in vse vrste podjetij (MSP, socialne in dobrodelne družbe, ipd.) ter predstavniki tretjih držav (NVO, ipd.), da bi se poudarila ekonomska in socialna dodana vrednost sodelovanja med dvema sferama – univerzo in podjetništvom; |
73. |
poziva Komisijo, naj ustanovi delovno skupino, ki bo pokrivala vse generalne direktorate in razvila povezave med tem dialogom in drugimi pobudami, pri tem pa upoštevala, da morajo potekati razprave o političnih prednostnih ciljih in finančnih zmožnostih, da bi se zagotovila skladnost ukrepov EU in da bi se izognili podvajanju dejavnosti; |
*
* *
74. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom držav članic. |
(1) UL C 290, 4.12.2007, str. 1.
(2) UL C 119, 28.05.2009, str. 2.
(3) Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0013.
(4) Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0423.
(5) CdR 157/2009 konč.
(6) SOC/347.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/104 |
Četrtek, 20. maj 2010
Uresničevanje sinergij med namenskimi sredstvi za raziskave in inovacije po Uredbi (ES) št. 1080/2006 o Evropskem skladu za regionalni razvoj in Sedmem okvirnem programu za raziskave in razvoj
P7_TA(2010)0189
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o uresničevanju sinergij med sredstvi za raziskave in inovacije iz Uredbe (ES) št. 1080/2006 o Evropskem skladu za regionalni razvoj ter Sedmim okvirnim programom za raziskave in razvoj v mestih in regijah ter državah članicah in Uniji (2009/2243(INI))
2011/C 161 E/16
Evropski parlament,
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti naslovov XVII, XVIII in XIX Pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu (1),
ob upoštevanju Sklepa Sveta 2006/702/ES z dne 6. oktobra 2006 o strateških smernicah Skupnosti o koheziji (2),
ob upoštevanju sklepa št. 1982/2006/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o Sedmem okvirnem programu Evropske skupnosti za raziskave, tehnološki razvoj in predstavitvene dejavnosti (2007–2013) (3),
ob upoštevanju sklepa Evropskega parlamenta in Sveta št. 1639/2006/ES z dne 24. oktobra 2006 o ustanovitvi Okvirnega programa za konkurenčnost in inovativnost (2007–2013) (4),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 10. maja 2007 o prispevku prihodnje regionalne politike k inovativnim zmogljivostim Evropske unije (5),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. maja 2007 o prenosu znanja v prakso: široko zastavljena inovacijska strategija za EU (6),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. marca 2009 o zeleni knjigi o teritorialni koheziji in napredku razprav o prihodnji reformi kohezijske politike (7),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. marca 2009 o najboljši praksi na področju regionalne politike in ovirah za uporabo sredstev iz strukturnih skladov (8),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. marca 2009 o izvajanju uredbe o strukturnih skladih 2007–2013: rezultati pogajanj glede nacionalnih kohezijskih strategij in operativnih programov (9),
ob upoštevanju študije, ki jo je objavil Evropski parlament, z naslovom „Sinergije med sedmim okvirnim raziskovalnim programom, Okvirnim programom za konkurenčnost in inovativnost ter strukturnimi skladi EU“,
ob upoštevanju študije, ki jo je objavil Evropski parlament, z naslovom „Teritorializaciji evropskih politik na področju raziskav in razvoja ter inovacij naproti“,
ob upoštevanju študije, ki jo je objavil Evropski parlament, z naslovom „Podpora strukturnih skladov na področju inovacij – izzivi pri izvajanju v obdobju od leta 2007 do 2013 in naprej“,
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 16. avgusta 2007 z naslovom „Z raziskavami in inovacijami do konkurenčnih evropskih regij – prispevek k večji rasti ter k povečanju števila in kakovosti delovnih mest“ (KOM(2007)0474),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 11. decembra 2007 o lizbonski strategiji za rast in delovna mesta, ki jo države članice in regije izvajajo v okviru kohezijske politike EU v obdobju 2007–2013 (KOM(2007)0798),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 14. maja 2008 o rezultatih pogajanj glede strategij in programov kohezijske politike za programsko obdobje 2007–2013 (KOM(2008)0301),
ob upoštevanju 20. letnega poročila Komisije z dne 21. decembra 2009 o izvajanju strukturnih skladov (2008) (KOM(2009)0617),
ob upoštevanju delovnega dokumenta služb Komisije z dne 14. novembra 2007 o inovacijah, ki jih regije izvajajo v okviru kohezijske politike (SEC(2007)1547),
ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije z dne 24. novembra 2009 o posvetovanju o prihodnji strategiji „EU 2020“ (KOM(2009)0647),
ob upoštevanju petega poročila Komisije z dne 19. junija 2008 o napredku na področju gospodarske in socialne kohezije – Rastoče regije, rastoča Evropa (KOM(2008)0371) (Peto poročilo o napredku),
ob upoštevanju šestega poročila Komisije z dne 25. junija 2009 o napredku na področju gospodarske in socialne kohezije – Ustvarjalne in inovativne regije (KOM(2009)0295) (Šesto poročilo o napredku),
ob upoštevanju sporočila Odbora za znanstvene in tehnološke raziskave z dne 4. decembra 2006 o poročilu z naslovom „Izkušnje za politike raziskav in razvoja na podlagi nacionalnih programov reform in poročil o napredku za leto 2006“ (CREST 1211/06),
ob upoštevanju navodil Komisije z naslovom „Z raziskavami in inovacijami do konkurenčnih evropskih regij – praktična navodila glede možnosti financiranja raziskav in inovacij v EU“,
ob upoštevanju poročila Evropskega strateškega foruma o raziskovalnih infrastrukturah z naslovom „Poročilo o evropskem zemljevidu raziskovalnih infrastruktur 2006“,
ob upoštevanju neodvisnega poročila, pripravljenega na prošnjo Komisije o agendi za reformo kohezijske politike (poročilo Fabrizia Barce) (2009),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za regionalni razvoj ter mnenja Odbora za industrijo, raziskave in energetiko (A7–0138/2010),
A. |
ker prenovljena lizbonska strategija postavlja v ospredje raziskave in inovacije kot odgovor na izzive, kot so podnebne spremembe in vse večja globalna konkurenca; ker je v obdobju po krizi postalo spodbujanje rasti in ustvarjanja delovnih mest z raziskavami in inovacijami še bolj pomembno in je ključni cilj predlagane strategije EU 2020, |
B. |
ker je izvajanje raziskav in inovacij pomembno za vse družbene sloje in mora biti njihov namen izboljšati socialni in ekonomski položaj ljudi, |
C. |
ker se evropska podpora raziskavam in inovacijam zagotavlja zlasti iz raziskovalne, inovacijske in kohezijske politike, katerih osrednji instrumenti so strukturni skladi, Sedmi okvirni program za raziskave ter Okvirni program za konkurenčnost in inovativnost, |
D. |
ker je kohezijska politika bistveni steber v procesu evropske integracije in ena od najuspešnejših politik EU, ki prispeva k zbliževanju vse bolj raznolikih regij ter spodbuja rast in zaposlovanje, |
E. |
ker so inovacije najbolj učinkovito obravnavane na regionalni ravni z bližino akterjev, kot so univerze, javne raziskovalne organizacije in industrija, ki spodbujajo partnerstvo pri prenosu znanja in izmenjavo dobrih praks med regijami, |
F. |
ker se druga strateška smernica Skupnosti o koheziji za obdobje 2007–2013 nanaša na izboljšanje znanja in inovativnosti za rast in je bilo zato v proračunu predvidenih 25 % skupnih dodeljenih sredstev, |
G. |
ker je zaradi kompleksnosti današnjih izzivov potrebna kombinacija teh politik; ker družba znanja zahteva več kot le kopičenje dejavnosti različnih sektorjev, je bistvenega pomena sinergija med akterji in instrumenti, da lahko drug drugega krepijo in podpirajo trajnostno uresničevanje raziskovalnih in inovacijskih projektov, s tem pa prispevajo k višjemu vrednotenju rezultatov raziskav v obliki idej za konkretne izdelke v regijah, |
H. |
ker nekateri elementi teh instrumentov, denimo isti časovni okvir in usklajenost z lizbonsko strategijo, sicer omogočajo sinergijo, vendar so še vedno razlike, denimo različne pravne podlage, vsebinska oziroma območna usmerjenost in deljeno oziroma centralizirano upravljanje, |
Prispevek kohezijske politike k ciljem na področju raziskav in inovacij
1. |
ceni, da so v skladu z drugo strateško smernico Skupnosti o koheziji za obdobje 2007–2013 vse države članice namenjajo precejšen znesek svojih skupnih finančnih sredstev za razvoj in raziskave, inovacije in razvoj gospodarstva, ki temelji na znanju, iz česar je izšlo 246 nacionalnih ali regionalnih operativnih programov, za raziskave in inovacije pa je bilo namenjenih približno 86 milijard EUR, od tega 50 milijard za temeljne dejavnosti razvoja in raziskav ter inovacije; ugotavlja, da je kohezijska politika postala glavni vir evropske podpore na tem področju, katere proračun konkurira tako s sedmim okvirnim programom (50,5 milijard EUR) kot s programom za konkurenčnost in inovativnost (3,6 milijard EUR); opozarja na učinkovitost in možnost določitve ciljnih denarnih zneskov, ki naj bodo namenjeni za raziskave in razvoj; |
2. |
pozdravlja nove načine financiranja in opozarja na možnosti pobude JEREMIE in Sklada za financiranje na osnovi delitve tveganja Komisije in skupine Evropske investicijske banke pri povečevanju finančnih priložnostih za inovativna podjetja; priporoča, naj regionalni akterji poleg financiranja iz strukturnih skladov izkoristijo te nove priložnosti; pri tem poudarja, da je treba učinkovito usklajevati javne in zasebne naložbe; |
3. |
pričakuje strateško poročilo Komisije iz člena 30(2) splošne uredbe; meni, da bo poročilo dalo celovit pregled nad uspešnostjo držav članic pri izpolnjevanju ciljev za obdobje 2007–2009 in bo temelj razprave o prihodnjih obetih kohezijske politike; ponavlja potrebo po celostnem večplastnem pristopu upravljanja konkretnih politik v EU; |
4. |
poudarja, da je delujoč sistem večplastnega upravljanja pogoj za učinkovito določanje in izvajanje ciljev namenske uporabe sredstev; poudarja, da je delujoč sistem upravljanja na več ravneh pogoj za učinkovito določanje in izvajanje ciljev namenske uporabe sredstev; ugotavlja, da so za izvajanje strukturnih skladov odgovorni nacionalni in regionalni organi, medtem ko program za konkurenčnost in inovativnost ter sedmi okvirni program centralno upravlja Komisija; se zaveda upravne raznolikosti, ki obstajajo na ravni držav članic, in meni, da je pomembno določiti raven sprejemanja odločitev, ki bo najučinkovitejša za državljane; |
5. |
meni, da je pomembno usklajevati politike Skupnosti, ki so pomembne za doseganje gospodarske, socialne in ozemeljske kohezije; meni, da je treba opraviti natančnejšo analizo njihovega učinka na ozemlje in kohezijo, da bi spodbudili učinkovite sinergije ter da bi bilo mogoče določiti in spodbujati najbolj primerna sredstva na evropski ravni za podporo lokalnih in regionalnih vlaganj v inovacije; opozarja, da je treba upoštevati različne socialne in gospodarske okoliščine treh vrst regij (konvergenca, tranzicija in konkurenčnost) kot tudi razlike v domiselnosti in inovativnosti ter podjetniškem duhu; v zvezi s tem poudarja, da bo vlaganje v raziskave in razvoj, kot tudi v inovacije, izobraževanje in tehnologije, ki učinkovito izrabljajo vire, koristilo tako tradicionalnim sektorjem in podeželju kot tudi storitvenim gospodarstvom z visoko dodano vrednostjo in bo posledično okrepilo gospodarsko, socialno in ozemeljsko kohezijo; |
6. |
opozarja na številne možnosti za razvoj in inovacije v mestih; meni, da bi pametnejša urbanistična politika, ki bi temeljila na tehnološkem napredku in upoštevala, da 80 % prebivalstva Evrope živi v mestih kjer najdemo tudi največje socialne razlike, prispevala k trajnostni gospodarski rasti; zato poziva k vključitvi urbane dimenzije v nadaljnjo kohezijsko politiko; |
Sinergije med strukturnimi skladi, sedmim okvirnim programom ter programom za konkurenčnost in inovativnost
7. |
priznava, da ima kohezijska politika prek določb o namenitvi sredstev za obdobje 2007–2013 več sredstev za ustvarjanje sinergij z raziskovalnimi in inovacijskimi politikami, hkrati pa je ozemeljska razsežnost vse pomembnejša za sedmi okvirni program ter program za konkurenčnost in inovativnost; poziva k premisleku o bolj vsebinsko naravnanem in na uspešnosti temelječem mehanizmu namenske uporabe sredstev, ki bi omogočal ustrezne odgovore politike na nove izzive; |
8. |
ugotavlja, da so sredstva za raziskave, razvoj in inovacije v okvirnem programu dodeljena na podlagi meril odličnosti, dostop do njih pa zahteva večjo tekmovalnost med udeleženci, ki morajo izkazati visoko tehnično zmogljivost ter dobro poznavanje upravnih in finančnih postopkov; poudarja, da ta položaj ustvarja visoko koncentracijo v gospodarskih grozdih in najboljših regijah EU, kar ovira pozitivne sinergije v skupini regij in držav članic, ki sicer gredo v pravo smer, vendar še niso dosegle cilja; poudarja, da sta naraščanje regionalnih razlik glede na možnosti raziskav in inovacij in zagotavljanje dejanske skladnosti politik izziva, ki ju morata obravnavati tako kohezijska politika kot politika na področju raziskav in inovacij, ne glede na to, da organi, pristojni za izvajanje, obstajajo na različnih ravneh (nadnacionalni, nacionalni, podnacionalni) in delujejo po različnih načelih (npr. kohezija ali odličnost); |
9. |
trdi, da so uspešne inovacije odvisne od bližine doseženih sinergij, ter obžaluje, da obstoječe priložnosti za takšne sinergije še niso dovolj znane; poziva regije, ki imajo osrednjo vlogo pri informiranju in analiziranju, ter države članice, naj okrepijo ukrepe za boljše obveščanje; poudarja, da uspešne sinergije zahtevajo zapleten niz razmerij med akterji, ki proizvajajo, razširjajo, spodbujajo in izvajajo različne oblike znanja; poudarja tudi, da se morajo različni nacionalni, regionalni in lokalni organi, ki upravljajo sedmi okvirni program, program za konkurenčnost in inovativnost ter strukturne sklade, zavedati možnosti, ki jih ponuja vsak od teh instrumentov, ter poziva k boljšemu usklajevanju teh akterjev in politik; |
10. |
poudarja, da morajo posegi, usmerjeni v raziskave in inovacije, izkoristiti regionalna bogastva in možnosti ter na osnovi pametne inovativnosti tvoriti del regionalnih inovacijskih strategij; meni, da take strategije zahtevajo dejavnejše sodelovanje regij in mest v EU ter določanje nacionalnih prednostnih nalog in njihovo izvajanje; zato poziva k razmisleku o morebitni ponovni uvedbi inovativnih ukrepov znotraj strukturnih skladov za spodbujanje regionalnih inovacijskih strategij; |
11. |
opozarja na obstoječe možnosti kombiniranega financiranja; vendar poudarja, da mešano financiranje med strukturnimi skladi in okvirnimi programi ni dovoljeno; poudarja, da je mogoče instrumente kombinirati, da krijejo dopolnjujoče se, vendar ločene dejavnosti, denimo pri raziskovalni infrastrukturi, ali zaporedne dele sorodnih projektov, kot je razvoj nove raziskovalne ideje in dejavnosti v nadaljevanju, ter tudi projekte v istem omrežju ali grozdu; |
12. |
meni, da dejstvo, da ni dovoljeno mešano financiranje med strukturnimi skladi in okvirnimi programi, onemogoča regijam, da uporabljajo oba instrumenta hkrati, ter da učinkoviti strateški procesi s pristopom „od spodaj navzgor“ na regionalni in nacionalni ravni lahko pomagajo pri odpravljanju vrzeli ali preprečevanju prekrivanja pri financiranju iz strukturnih skladov, sedmega okvirnega programa in programa za konkurenčnost in inovacije; |
13. |
poudarja, da je sinergija še zlasti učinkovita pri krepitvi zmogljivosti; v tem smislu opozarja na projektno finančno upravljanje v Evropskem strateškem forumu za raziskovalno infrastrukturo (ESFRI) in potrebo po usklajevanju prednostnih nalog EU za financiranje raziskav na regionalni in nacionalni ravni; |
14. |
poudarja, da sinergija presega zgolj financiranje dopolnjujočih se projektov; meni, da so krepitev zmogljivosti, mreženje in prenos znanja pomembna oblika sinergije, in pripominja, da vsi instrumenti ponujajo priložnosti za take izmenjave; |
15. |
ugotavlja, da so dejanske sinergije z vidika neposrednega upravičenca do financiranja odvisne od njegove organizacijske in strateške sposobnosti za kombiniranje pomoči iz različnih instrumentov EU; poziva regionalne akterje, naj pripravijo regionalne strategije, ki lahko olajšajo kombiniranje financiranja; |
16. |
priporoča, naj države članice in Komisija namenijo zadostna sredstva iz strukturnih skladov za raziskave in inovacije, zlasti trajnostne inovacije, ter okrepijo raziskovalne zmogljivosti; poudarja, da je treba spodbujati in uporabljati uspešne modele v trikotniku znanja ter zagotoviti trajnostni razvoj regionalnih raziskav in strateških okvirov za inovacije v sodelovanju s podjetji, raziskovalnimi središči, univerzami in javnimi organi; opozarja na potencial inovativnih regionalnih grozdov, ki temeljijo na znanju, pri spodbujanju regionalne konkurenčnosti in odobrava vključevanje razvoja grozdov v program za konkurenčnost in inovativnost in sedmi okvirni program (ukrepi v programu regij znanja v sedmem okvirnem programu); opozarja na nove skupnosti znanja in inovacij, ki so bile vzpostavljene v okviru Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo (EIT) in povezujejo vodilne evropske regijske grozde, ki temeljijo na znanju; opozarja, da je izmenjavo znanja v regionalnih grozdih mogoče pospešiti s strukturnimi skladi; poudarja, da takšni grozdi predstavljajo veliko priložnost, še zlasti za prikrajšane regije; |
17. |
poziva regionalne in lokalne organe, naj bolje uporabijo strukturne sklade, da bi v svojih regijah povečali zmogljivosti na področju raziskav, znanja in inovacij, na primer z vzpostavljanjem raziskovalne infrastrukture, s katerimi bi lahko sodelovali v dejavnostih Evropske unije na področju raziskav in inovacij; spodbuja regije, naj določijo prednostne naloge na področju strukturnih skladov za raziskave in razvoj, ki bodo dopolnjevale prednostne naloge v sedmem okvirnem programu, ter poziva k dolgoročnemu načrtovanju na regionalni ravni za dosego sinergij, ki izhajajo iz tematskega dopolnjevanja med finančnimi instrumenti; |
18. |
poudarja pomen analiziranja, izmenjave in povezovanja najboljše prakse o sinergijah med instrumenti politike; v zvezi s tem odobrava prizadevanja Komisije za izboljšanje sodelovanja med oddelki ter jo poziva, naj okrepi analizo raziskovalnih in inovacijskih možnosti in potreb na regionalni ravni, zlasti glede zbiranja razpoložljivih kvalitativnih podatkov ter analizo medsebojnih odnosov z drugimi instrumenti v ocenjevalni študiji katerega koli od treh instrumentov financiranja, da bi zagotovili skupne smernice; |
19. |
je zadovoljen s Praktičnimi navodili glede možnosti financiranja raziskav in inovacij v EU; priporoča, da se v prihodnje tovrstna navodila zagotovijo takoj po uveljavitvi zakonodajnega okvira; pričakuje delovni dokument osebja Komisije s primeri sinergij v praksi; poziva Komisijo, naj pospešuje in spodbuja izmenjavo dobrih praks ter naj oceni možnost za zagotavljanje dodatne strokovne pomoči o možnostih financiranja s strani Skupnosti preko predhodnih smernic in navodil za praktično vodenje in upravljanje raziskovalnih in inovacijskih projektov, da bi dosegli načrtovane rezultate; |
20. |
poziva Komisijo, naj poenostavi birokracijo sedmega okvirnega programa ter programa za konkurenčnost in inovacije, da bi povečali učinek sinergij s strukturnimi skladi; |
21. |
poziva Komisijo, naj opravi študijo, kako bi bilo mogoče s pomočjo računalniških programov z enotnimi priročniki poenostaviti vlaganje zahtevkov za podporo v okviru različnih programov; |
22. |
spodbuja Komisijo, naj nadaljuje svoje dejavnosti za spodbujanje sinergije ter Evropski parlament obvešča o njihovem napredku, zlasti o vertikalnem sodelovanju med EU ter nacionalnimi in regionalnimi subjekti; |
23. |
podpira tesnejše sodelovanje med nacionalnimi kontaktnimi točkami za sedmi okvirni program, vodji programov za raziskave in razvoj ter agencijami za inovacije, da bi lahko različne vidike ali stopnje v projektih raziskav in inovacij financirali iz različnih virov; |
Priporočila glede naslednjega programskega obdobja
24. |
odobrava poudarek na soodvisnosti med politikami, pomenu povezovanja politik ter potrebi po boljših sinergijah in močnejšem partnerstvu pri zasnovi in izvajanju javnih politik v osnutku strategije EU 2020; poziva k obravnavi potrebe po bolj celovitem okviru na vseh treh področjih politik, ki so jo izrazila mesta in regije, v ključno s tehnično povezovalno strukturo v okviru Komisije, ki bi bila namenjena spremljanju in usklajevanju sinergij med programi za inovacije ter raziskave in razvoj ter bi bila vključena v zasnovo in izvajanje finančnih instrumentov EU in predpisov za državno pomoč; poziva, naj ima teritorialna kohezija pri tem posebno vlogo; |
25. |
meni, da bi morali prihodnji programi na področju raziskav, razvoja in inovacij dopolnjevati nacionalna prizadevanja ter jih usmerjati in spodbujati za ponovno oživitev vodilne vloge in za multiplikacijski učinek znanja, inovacij, razvoja in nacionalnih vlaganj v raziskave, razvoj in inovacije; |
26. |
poudarja, da bi bilo treba za okrepitev znanja in inovacij kot gonilne sile prihodnje gospodarske rasti izboljšati kakovost izobraževanja, graditi na rezultatih raziskav, spodbujati inovacije in prenos znanja po vsej Uniji, čim bolje izkoriščati informacijske in komunikacijske tehnologije, zagotavljati, da se inovativne zamisli udejanjijo v novih izdelkih in storitvah, ki ustvarjajo rast in kakovostna delovna mesta ter prispevajo k obvladovanju izzivov družbenih sprememb v Evropi in po vsem svetu, spodbujati podjetništvo, razvrščati potrebe uporabnikov in priložnosti na trgu po pomembnosti ter zagotavljati dostopno in primerno financiranje na osnovi ključne vloge strukturnih skladov; |
27. |
podpira tri vodilne pobude strategije EU 2020 za doseganje pametne rasti: „Unija inovacij“, „Mladi in mobilnost“ in „Evropski program za digitalne tehnologije“, pri izvajanju katerih bodo igrali ključno vlogo strukturni skladi; |
28. |
meni, da je trdna in finančno dobro podprta regionalna politika EU, od katere imajo korist vse regije EU, nujen pogoj za izvajanje ciljev strategije EU 2020, da se zagotovi pametna, trajnostna in vključujoča rast z visoko stopnjo zaposlenosti in produktivnosti, ter za ustvarjanje socialne, ekonomske in teritorialne kohezije; v zvezi s tem poudarja, kako velik pomen je pripisan raziskavam in inovacijam v strategiji EU 2020; |
29. |
poudarja, da je treba pregledati in okrepiti vlogo instrumentov EU, ki podpirajo inovacije, tj. strukturne sklade, Evropski kmetijski sklad za razvoj podeželja, okvirni program za raziskave in razvoj, program za konkurenčnost in inovacije ter evropski strateški načrt za energetsko tehnologijo, da bi bilo mogoče racionalizirati upravne postopke, olajšati dostop do financiranja, zlasti za mala in srednja podjetja, in uvesti inovativne spodbujevalne mehanizme na podlagi doseganja ciljev, povezanih s pametno, trajnostno in vključevalno rastjo, ter spodbujati tesnejše sodelovanje z Evropsko investicijsko banko; |
30 |
meni, da so strukturni skladi primeren instrument za podpiranje lokalnih in regionalnih organov pri njihovem prizadevanju za spodbujanje domiselnosti in inovativnosti; poudarja potrebo po večji prilagodljivosti, da bi zagotovili hitro uporabo teh finančnih sredstev za spodbujanje inovativnih podjetniških pobud; v zvezi s tem poudarja dodano vrednost kohezijske politike, zlasti za mala in srednja podjetja v širokem obsegu, saj nudi lahko dostopno podporo in zagotavlja boljši dostop do uporabnih raziskav, prenosa tehnologije in inovacij; |
31. |
priporoča, naj se celotna finančna sredstva, ki se ne porabijo v določeni regiji po pravilu N+2 in N+3, prerazporedijo v regionalne projekte in pobude Skupnosti; |
32. |
opozarja, da je teritorialna kohezija horizontalnega in večsektorskega značaja, zato morajo politike Unije prispevati k njej; ponovno poudarja, da ta koncept ni omejen na učinke regionalne politike, temveč se usmerja tudi v usklajenost z drugimi politikami Unije, ki obravnavajo trajnostni razvoj in zagotavljajo oprijemljive rezultate na regionalni ravni, da bi razvili in v celoti izkoristili specifične regionalne možnosti ter povečali njihov učinek na terenu, posledično pa bi pospešili konkurenčnost in privlačnost regij ter dosegli ozemeljsko kohezijo; meni, da so „koncentracija, sodelovanje in povezovanje“ glavne koordinate teritorialne kohezije za bolj uravnotežen ozemeljski razvoj v Evropski uniji; |
33. |
poudarja potrebo po krajevnih politikah in meni, da bi se morale regije odločiti za premišljeno in trajnostno specializacijo z določitvijo nekaterih prednostnih področij inovacij na podlagi ciljev EU in svojih potreb, kot so opredeljene v njihovih regionalnih inovacijskih strategijah, ter namenska sredstva EU usmeriti na ta prednostna področja; meni, da je zmožnost regionalnih nosilcev odločanja in podjetnikov, da pritegnejo in pretvorijo znanje v trajnostno konkurenčno prednost, odločilna za regionalno gospodarsko uspešnost z dodano vrednostjo tudi za okoliške regije, vključno z območji sosednjih držav članic; |
34. |
poudarja, da so raziskave in inovacije, zlasti za doseganje nizkih ali ničnih emisij ogljika ter prihranek energije, zelo pomembne za spoprijemanje z globalnimi izzivi, kot so podnebne spremembe in zanesljiva oskrba z energijo, pa tudi za izboljšanje konkurenčnosti na regionalni in lokalni ravni; |
35. |
podpira predlog Odbora regij za vzpostavitev „virtualnega ustvarjalnega omrežja“, ki bi bilo odprto za vse (poslovne, lokalne in regionalne organe, osrednje javne organe, zasebni sektor in državljane) in bi nudilo pomoč, podporo in dostop to tveganega kapitala in tehničnih storitev; poudarja, da virtualno omrežje ponuja dodatno prednost, ki omogoča prebivalcem otokov, oddaljenih regij, podeželja, gorskih regij in redko naseljenih območij lažji dostop do strokovnega svetovanja, izobraževanja in informacij ter podpore podjetjem in finančnih smernic; |
36. |
poudarja, da je nadnacionalno sodelovanje bistvo sedmega okvirnega programa in programa za konkurenčnost in inovativnost ter da je teritorialno sodelovanje (prek nadnacionalnih, medregionalnih in čezmejnih programov) vključeno v strukturne sklade; poziva Komisijo, naj v prihodnosti okrepi cilj evropskega ozemeljskega sodelovanja s svojim nadaljnjim vključevanjem; poziva Komisijo, naj oceni možnosti za krepitev ozemeljskega sodelovanja na področju inovacij v okviru vseh ciljev kohezijske politike; poudarja, da bi boljše poznavanje rezultatov sedmega okvirnega programa in programa za konkurenčnost in inovativnost na regionalni ravni olajšalo praktično usklajevanje med regionalno politiko EU in tema programoma; odločno poziva Komisijo, naj posebno pozornost nameni takemu usklajevanju; spodbuja države članice k sprejemanju nadaljnjih ukrepov za učinkovito mednacionalno sodelovanje z razvijanjem skladnih regionalnih ali nacionalnih strategij za doseganje sinergij; poziva Komisijo in države članice, naj hkrati olajšajo razvoj in dostop do s tem povezanih podatkov; |
37. |
poudarja, da sedmi okvirni program na številnih tematskih področjih, ki ustrezajo glavnim področjem znanja in tehnologije, znotraj katerih je treba podpirati in krepiti kakovostne raziskave, da bi se bilo mogoče spopadati s socialnimi, gospodarskimi, okoljskimi in industrijskimi izzivi v Evropi, zagotavlja podporo različnim oblikam nadnacionalnega sodelovanju tako znotraj kot zunaj EU; |
38. |
poziva Komisijo, naj analizira vpliv že sprejetih poenostavitvenih ukrepov za upravljanje strukturnih skladov, da bi bilo mogoče pripraviti prihodnji zakonodajni okvir; |
39. |
priznava, da so tako za deljeno kot za centralizirano upravljanje potrebna specifična pravila ter da imata pristop od zgoraj navzdol v sedmem okvirnem programu in programu za konkurenčnost in inovativnost ter pristop od spodaj navzgor v strukturnih skladih vsak svoje prednosti; poudarja pa, da je treba uskladiti pravila, postopke in prakse (pravila o upravičenosti, standardne stroške na enoto, pavšale itd.) v zvezi z različnimi instrumenti ter izboljšati usklajevanje (časovnic razpisov za zbiranje predlogov, tematik in vrst razpisov itd.); poziva Komisijo, da preuči možnosti za to, ne glede na pristojnosti držav članic in regij skladno z deljenim upravljanjem, ter hkrati spodbuja kulturo upravljanja, ki bo pospeševala večdisciplinaren pristop preko enotnih medsektorskih strategij na številnih področjih ter z neprekinjenim dialogom med različnimi skupnostmi, da bi povečali skladnost njihovih politik; poziva Komisijo, naj poenostavi upravljanje zadevnih skladov; poziva tudi k spodbujanju posameznih prednosti obeh stebrov podpore ob hkratnem izkoriščanju sinergij in povečanju njihovega učinka; |
40. |
poziva Komisijo, naj zagotovi, da bo pri pripravi prihajajočega načrta za raziskave in inovacije upoštevana okrepitev sinergij med strukturnimi skladi in okvirnimi programi za raziskave in inovacije (sedmi okvirni program, program za konkurenčnost in inovacije); |
41. |
ponovno poziva Komisijo, naj razvije posebna merila ocenjevanja za inovativne projekte ter premisli o tem, da bi predlagala prihodnje ureditvene pobude za uresničevanje inovativnih ukrepov; |
42. |
vidi jasno potrebo po večji strokovnosti na regionalni ravni glede na zahteve po financiranju, upravne in finančne postopke, upravljanje skladov in finančno inženirstvo; poziva Komisijo, naj preuči možnosti za nudenje dodatne strokovne pomoči in zagotavljanje tesnejšega sodelovanja med evropsko podjetniško mrežo in organi, ki upravljajo strukturne sklade, ter tesnejšo povezanost med pobudo za vodilni trg, tehnološkimi platformami in regionalnimi tehnološkimi načrti; |
43 |
vztraja, da je treba upoštevati enake možnosti pri ocenjevanju primernosti projektov in določanju dostopa do financiranja iz strukturnih skladov in drugih instrumentov Skupnosti; |
44. |
poudarja pomen boljše pomoči pri uresničevanju politik in programov, ki krepijo sinergijo znotraj povezave med raziskovalnimi in razvojnimi infrastrukturami, inovacijami ter ustvarjanjem delovnih mest; |
45. |
meni, da mora velike raziskovalne infrastrukture, ki jih sofinancirajo strukturni skladi, podrobneje oceniti mednarodni organ za medsebojni pregled, kar bo pozitivno vplivalo na učinkovito porabo namenskih strukturnih skladov; |
46. |
je prepričan, da je zaveza političnih voditeljev potrebni pogoj za skladnost politike za raziskave in inovacije ter instrument za njeno krepitev; zato poziva k oblikovanju strateškega političnega okvira za raziskave in inovacije, prilagojenega napredku, novim informacijam in spreminjajočim se okoliščinam ter skladne z nacionalnimi cilji in prednostnimi nalogami za gospodarski in družbeni napredek; |
47. |
znova poudarja, da bi bilo treba neformalne mehanizme, ki urejajo teritorialno kohezijo in prostorsko načrtovanje v Svetu, zamenjati z bolj formalnimi strukturami; zavzema stališče, da bo razvoj, ki ga spremlja ustvarjanje in krepitev povezanih in medsektorskih struktur, pripeljal do boljšega usklajevanja politik; |
*
* *
48. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL L 210, 31. 7. 2006, str. 25.
(2) UL L 291, 21. 10. 2006, str. 11.
(3) UL L 412, 30. 12. 2006, str. 1.
(4) UL L 310, 9. 11. 2006, str. 15.
(5) Sprejeta besedila, P6_TA(2007)0184.
(6) Sprejeta besedila, P6_TA(2007)0212.
(7) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0163.
(8) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0156.
(9) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0165.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/112 |
Četrtek, 20. maj 2010
Dolgoročna vzdržnost javnih financ za okrevajoče gospodarstvo
P7_TA(2010)0190
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o dolgoročni vzdržnosti javnih financ za okrevajoče gospodarstvo (2010/2038(INI))
2011/C 161 E/17
Evropski parlament,
ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije z dne 12. avgusta 2009 o javnih financah v EMU v letu 2009 (SEC(2009)1120),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 14. oktobra 2009 o dolgoročni vzdržnosti javnih financ za okrevajoče gospodarstvo (KOM(2009)0545),
ob upoštevanju priporočila Komisije Svetu z dne 28. januarja 2009 o posodobitvah širših smernic ekonomskih politik držav članic in Skupnosti v letu 2009 ter o izvajanju politik zaposlovanja držav članic (KOM(2009)0034),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 18. novembra 2008 o EMU@10: Prvih deset let ekonomske in monetarne unije ter prihodnji izzivi (1),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 11. marca 2009 o evropskem načrtu za oživitev gospodarstva (2),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 13. januarja 2009 o javnih financah v EMU v letih 2007 in 2008 (3),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 9. julija 2008 o letnem poročilu ECB za leto 2007 (4),
ob upoštevanju priporočil z vrhunskega srečanja v Pittsburghu, da se še naprej podpira rast, dokler gospodarstvo ne bo resnično okrevalo,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za ekonomske in monetarne zadeve ter mnenj Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve in Odbora za proračun (A7-0147/2010),
A. |
ker je v sporočilu Komisije izražena skrb zaradi dolgoročne trajnosti javnih financ glede na visoke stopnje primanjkljaja in dolga, zlasti zaradi staranja prebivalstva, in ker je izračunani vpliv staranja na vrzel v vzdržnosti v večini držav članic od pet do dvajsetkrat večji od učinkov sedanje gospodarske krize, |
B. |
ker pakt stabilnosti in rasti, kljub reviziji v letu 2005, ni zadostoval za preprečitev sedanje krize, |
C. |
ker je treba poglobljeno preučiti pojav nižanja stopnje rodnosti v Evropski uniji ter njegove vzroke in posledice, da se preusmeri to zaskrbljujočo težnjo v nasprotno smer, |
D. |
ker fiskalna politika ni vzdržna, če skozi čas povzroča prekomerno kopičenje javnega dolga, |
E. |
ker glede na napovedi v sporočilu in dejstva, da bo imelo staranje prebivalstva resne posledice na dolgoročno vzdržnost javnih financ držav članic, je politično obzorje do leta 2060 ustrezno, |
F. |
ker bo zaradi dviga dolgov in primanjkljajev držav članic med krizo ter načrtovanega demografskega razvoja zagotovitev proračunske vzdržnosti še večji izziv, |
G. |
ker imajo dolgoročne demografske spremembe, zlasti starajoče prebivalstvo, v državah članicah EU posledice na financiranje nacionalnih pokojninskih skladov, |
H. |
ker nekatere države članice niso sprejele zadostnih ukrepov za zmanjšanje upravnih odhodkov, obvladanje zdravstvenih izdatkov ter reformiranje zdravstvenih in pokojninskih sistemov, in ker bi morale na tem področju vse države članice sprejeti najboljše prakse, |
I. |
ker so se leta 2009 primanjkljaji in deleži dolga v vseh državah članicah povečali zaradi padca rasti davčnih prihodkov, kar je posledica krize in izvajanja izrednih ukrepov za oživitev gospodarstva, |
J. |
ker je Evropski svet od septembra 2009, ob prvih znakih ponovnega vzpona, priporočil, da se „morajo fiskalne politike preusmeriti v vzdržnost“ in pozval k „oblikovanju usklajenih izhodnih strategij takoj, ko bo gospodarstvo trdno na poti okrevanja, pri tem pa bo treba upoštevati specifične razmere posameznih držav“, |
K. |
ker je v teh časih možno opaziti pozitivno korelacijo med zdravimi javnimi financami in prilagodljivostjo gospodarstva države, |
L. |
ker vedno večji javni dolg pomeni težko breme za prihodnje rodove, |
M. |
ker se je javni dolg v nekaterih državah članicah povečal tako, da ogroža stabilnost in povzroča velike javne odhodke za plačila obresti na račun vedno bolj pomembnih izdatkov za zdravstvene in pokojninske sisteme, |
N. |
ker povečano zadolževanje javnega sektorja izkrivlja finančne trge z visokimi obrestnimi merami, pri čemer ima negativne posledice na gospodinjstva in tudi na naložbe v nova delovna mesta, |
O. |
ker pomanjkanje učinkovitega upravljanja statističnih podatkov ali neodvisnih statističnih institucij v državah članicah ogroža celovitost in vzdržnost javnih financ, |
P. |
ker drugi deli sveta, ki so do nedavno konkurirali s proizvodnjo izdelkov nizke kakovosti, zdaj vstopajo v segmente visoke kakovosti; ker ti konkurenti uporabljajo sodobno tehnologijo in hkrati še vedno plačujejo zmerne urne postavke, pri čemer se ne soočajo s škodljivimi demografskimi trendi in imajo na voljo posameznike, ki v svojem življenju dosežejo visoko število delovnih ur; ker je bila polna zaposlenost v Evropi zadnjič dosežena pred naftno krizo leta 1973, ker je polna zaposlenost še vedno cilj, h kateremu mora EU strmeti v skladu z naravo pogodb, ne da bi hkrati zanemarila svoje visoke stopnje socialne zaščite in človekovega razvoja, |
Q. |
ker obstajajo številna sredstva za zmanjšanje vrzeli v vzdržnosti, kot so povečanje splošne produktivnosti, pri čemer je najpomembnejše povečanje produktivnosti socialno-varstvenih storitev, dviganje starostne meje za upokojitev, naraščanje stopnje rodnosti ali povečanje števila priseljencev, |
R. |
ker so demografske spremembe odvisne od gibanja rodnosti, ki je večinoma odvisno od spodbud in dajatev za materinstvo, in migracijskih tokov, |
S. |
ker trenutne ravni dolga in primanjkljaja ogrožajo sam obstoj socialne države, |
T. |
ker bo neizvajanje strukturnih reform in konsolidacije javnih financ škodljivo vplivalo na odhodke v zvezi z zdravstvom, pokojninami in zaposlovanjem, |
U. |
ker veliko držav članic krši pakt stabilnosti in rasti in bi primerna usklajenost s paktom ublažila negativne vplive krize, |
V. |
ker vzdržnost javnih financ ni odločilna le za Evropo na splošno, temveč še zlasti za proračun Evropske unije, |
W. |
ker bi morala splošna načela in predpostavke „vzdržnosti“ veljati tudi za proračun Evropske unije, čeprav je trenutno omejen na 1 % skupnega evropskega BND, |
1. |
izraža globoko zaskrbljenost zaradi dolgoročne vzdržnosti javnih financ kot negativne posledice finančne in gospodarske krize; opozarja, da so bila prizadevanja pred krizo v okviru pakta stabilnosti in rasti na zelo visoki ravni in usmerjena k soočanju z naraščajočim demografskim izzivom; priznava, da je bila večina teh prizadevanj izničena zaradi potrebe po bistvenem povečanju javnih odhodkov, večinoma za preprečitev zloma svetovnih finančnih sistemov in za odpravljanje najhujših socialnih posledic zloma; |
2. |
obžaluje dejstvo, da mnoge države članice še pred začetkom krize niso bile izrazito uspešne pri konsolidiranju javnih financ, kljub temu, da so bili pogoji v gospodarstvu ugodni; poudarja, da je to kršitev preventivnega dela pakta stabilnosti in rasti, zlasti po njegovem preoblikovanju leta 2005, pri čemer je to resno zmanjšalo zmožnost ukrepanja držav članic v proticiklični smeri v času razvoja krize ter povzročilo še več negotovosti, večjo brezposelnost in povečanje socialnih težav; |
3. |
se zaveda, da se trenutne ravni javnih odhodkov ne morejo ohranjati za nedoločen čas; pozdravlja sklep Evropskega sveta, da se vzdrži odločitve glede nadaljnjega paketa ukrepov pomoči, dokler se temeljito ne analizirajo rezultati sedanjih ukrepov in postane potreba po nadaljnjem ukrepanju očitna; |
4. |
priznava, da so bili ukrepi za preprečevanje zloma finančnega sektorja uspešni, čeprav je še vedno nujna previdnost; pričakuje, da se bo finančno breme v zvezi z reševanjem bančnega sektorja zmanjšalo; pozdravlja usklajen pristop centralne banke za doseganje tega cilja; v celoti podpira reformo sistema nadzora skrbnega poslovanja in preoblikovanja okvira finančne arhitekture; |
5. |
poudarja, da mora biti cilj pakta stabilnosti in rasti dolgoročno ravnotežje ali presežek, ki zahteva presežek v obdobju gospodarskega vzpona, pri čemer se pokojninski sistemi pregledno financirajo v okviru javnega proračuna ali iz zasebnih naložbenih sistemov; |
6. |
poudarja, da je dolgoročna vzdržnost javnih financ bistvena za stabilnost in rast ter za ohranjanje primernih ravni javnih odhodkov; poudarja, da visoke ravni dolga in primanjkljaja ogrožajo vzdržnost in bodo škodljivo vplivale na javno zdravstvo, pokojnine in zaposlovanje; |
7. |
izraža globoko zaskrbljenost zaradi visokih ravni primanjkljaja in dolga v državah članicah; opozarja, da se krize ne sme uporabiti kot izgovor za nekonsolidacijo javnih financ ter da se ne zmanjšajo javni odhodki in ne izvajajo strukturne reforme, ker je vse to bistveno za ponovno obuditev rasti in zaposlovanja; |
8. |
poudarja, da sta konsolidacija javnih financ ter zmanjšanje ravni primanjkljaja in dolga bistveni za ohranjanje sodobne socialne države in sistema prerazporeditev, ki skrbi za družbo kot celoto in še posebej podpira njene deprivilegirane dele; |
9. |
poudarja, da sedanji in prihodnji rodovi ne bodo zmožni prevzeti stroškov v obliki plačil obrestnih mer, če bodo javni dolg in obrestne mere še naprej naraščali, ne da bi bili ogroženi modeli socialne države; |
10. |
je globoko zaskrbljen, da veliko držav članic krši pakt stabilnosti in rasti; obžaluje, da države članice niso uspele konsolidirati svojih javnih financ med dobrimi gospodarskimi časi pred krizo; se strinja z izjavo Komisije, da bi morala vzdržnost dolga v postopkih nadzora dobiti vidno in jasno mesto; poziva Komisijo, da strogo zagotavlja usklajenost s paktom stabilnosti in rasti; |
11. |
opozarja na nepričakovan konec podpore realnemu gospodarstvu za preprečevanje dvojnega izkoriščanja ugodnosti; opozarja na nezaželene posledice bodisi prezgodnje ukinitve podpornih ukrepov ali predolgo oklevanje pred sprejetjem popravnih ukrepov za vzdržnost javnih financ; poudarja, da so bili ti ukrepi načrtovani izključno kot pravočasni, ciljno usmerjeni in začasni; pozdravlja delo Komisije v zvezi z izhodno strategijo iz sedanjih kriznih ukrepov; podpira pristop Komisije na podlagi izhodnih strategij, ki so časovno in področno različne glede na posamezno državo; razume, da se bodo za prvi sveženj držav odpovedi ukrepov začele leta 2011; spodbuja države članice, da čim prej in odločno storijo največ kar lahko za izvajanje izhodnih strategij; |
12. |
poziva Komisijo, da oblikuje zeleno knjigo o stopnji rodnosti v Evropski uniji za opredelitev vzrokov in posledic nižanja stopnje rodnosti in tudi rešitev ter nadomestnih možnosti v zvezi s to težavo; |
13. |
meni, da je treba fiskalno izhodno strategijo začeti pred monetarno izhodno strategijo, s čimer se slednji omogoči pravilno izvajanje in se s tem zagotovi, da lahko ECB, ki se je uspešno izognila deflaciji, enako dobro zagotovi, da inflacija ne ogrozi obnove; razume, da je ECB opozorila, da bo morala biti brez pravočasnega fiskalnega omejevanja njena monetarna politika žal strožja od predvidene; |
14. |
poudarja, da je treba zmanjšanje finančnih spodbud združiti s prizadevanji za bolj dinamičen, konkurenčen in za naložbe privlačnejši notranji trg; |
15. |
poudarja, da je postopen in nadzorovan izhod iz težav s primanjkljaji bistvenega pomena za ohranjanje nizkih obrestnih mer ter omejevanje bremena dolgov, s čimer se zagotovi sposobnost ohranitve izdatkov socialnega skrbstva in življenjskih standardov za gospodinjstva; |
16. |
poudarja, da nizke obrestne mere koristijo naložbam in obnovi; se zaveda vpliva ukrepov intenzivnega zadolževanja države na obrestne mere; globoko obžaluje, da je to povzročilo razpone obrestnih mer v EU; opozarja države članice, da upoštevajo posledice svojih proračunskih odločitev o obrestnih merah na trgu; meni, da so zdrave javne finance predpogoj za varna delovna mesta; poudarja, da države z višanjem stroškov zadolževanja povečujejo tudi breme za svoje proračune; |
17. |
poudarja, da lahko proticiklični učinki pakta stabilnosti in rasti delujejo le, če države članice učinkovito dosežejo proračunski presežek v obdobju gospodarskega vzpona; v zvezi s tem poziva k boljšemu izvajanju preventivnega dela pakta stabilnosti in rasti; poziva k spremembi pristopa „najprej porabiti, nato povrniti“ v pristop „varčevanje za morebitne izredne razmere v prihodnosti“; opozarja, da pakt stabilnosti in rasti od držav članic zahteva srednjeročno uravnotežen proračun ali proračun s presežkom, kar pomeni, da primanjkljaj treh odstotkov ni cilj, ampak skrajna dovoljena meja proračuna, tudi v okviru preoblikovanega pakta; |
18. |
poziva k izvajanju strukturnih reform hkrati s sproščanjem paketov pomoči za preprečevanje prihodnjih kriz in tudi za povečanje konkurenčnosti evropskih podjetij, doseganje večje rasti in spodbujanje zaposlovanja; |
19. |
zaradi potrebe po dosegu zdravih javnih financ poudarja, da morajo vse države članice najpozneje leta 2011 začeti zmanjševati vrzel v vzdržnosti; |
20. |
priznava, da so se fiskalne spodbude in neomejeni samodejni stabilizatorji izkazali za uspešne, in predlaga, naj Komisija pozove države članice, naj težijo k proračunskem ravnovesju z uporabo presežkov osnovnega proračuna za odplačevanje dolgov, ko gospodarstvo teži k vzdržni obnovi; |
21. |
poudarja poseben pomen podpornih ukrepov za zaposlovanje in dolgoročna vlaganja, namenjenih za povečanje potenciala gospodarske rasti in krepitev konkurenčnosti evropskega gospodarstva; |
22. |
poudarja, da ob sedanjih demografskih izzivih, ki so pred Unijo, protikrizni ukrepi ne bi smeli povzročiti dolgoročnih posledic za javne finance, katerih breme bi morali nositi sedanji in prihodnji rodovi; |
23. |
podpira zamisel, da je večje usklajevanje gospodarskih politik v Evropski uniji nujno in prinaša dodatne sinergije; |
24. |
priznava, da pakt stabilnosti in rasti ne more v zadostni meri zagotoviti usklajevanja fiskalne in gospodarske politike držav članic; |
25. |
zato podpira revizijo mehanizma, ki je potreben, da bi se nacionalna gospodarstva v EU začela znova zbliževati; |
26. |
predlaga, da Komisija pripravi ustrezen mehanizem sodelovanja z MDS v posebnih primerih, ko države članice od njega prejemajo pomoč za plačilno bilanco; |
27. |
poudarja, da visoka inflacija ni odgovor na potrebo po fiskalnem prilagajanju, saj bi povzročila velike gospodarske stroške ter ogrozila trajnostno in vključujočo rast; |
28. |
se strinja s Komisijo, da je uspešna fiskalna ekspanzija za boj proti recesiji združljiva z dolgoročno proračunsko vzdržnostjo, vendar opozarja na tveganja pretirane in umetne ekspanzije na podlagi višjih javnih odhodkov, ki so odgovorni za ogrožanje politike; |
29. |
ocenjuje, da bo upravljanje javnih financ v zaporedju posebnih kratkoročnih odločitev določilo dolgoročno vzdržnost javnih financ in bo treba v okviru tega kratkoročnega zaporedja, ki oblikuje kratkoročnost, urediti težave o vzdržnosti javnega dolga; |
30. |
meni, da mora proračunska politika predvsem s prerazporejanjem pretvoriti razpoložljive prihranke v investicijske odhodke, ki spodbujajo rast, kot so naložbe v raziskave in razvoj, posodabljanje industrijske baze ter razvoj bolj zelenega, pametnejšega, inovativnega in bolj konkurenčnega gospodarstva v Evropski uniji ter soočanje z izzivom izobraževanja; |
31. |
poudarja, da so lahko velik delež javne porabe in socialni izdatki produktivni izdatki, če so usmerjeni v projekte, ki ugodno vplivajo na kopičenje fizičnega in človeškega kapitala ter na spodbujanje inovativnosti; poudarja potrebo po nadzoru nad povečanjem bremena dolgov kot zagotovilo, da zvišanje stroškov za obrestne mere ne izrine bistvenih socialnih izdatkov; poudarja, da je treba zaradi redkejših virov nujno izboljšati kakovost izdatkov javne porabe; |
32. |
poudarja, da so se sistemi socialne varnosti kot mehanizmi za blažitev socialne stiske v času krize izkazali za zelo učinkovite; poudarja, da so stabilne javne finance predpogoj za zagotovilo, da bodo take tudi v prihodnje; |
33. |
opozarja, da dolgoročna trajnost sistemov obveznega pokojninskega zavarovanja ni odvisna samo od demografskih sprememb, temveč tudi od produktivnosti aktivnega prebivalstva (ki vpliva na potencialno stopnjo rasti), dejansko starost upokojitve in deleža BDP, namenjenega financiranju teh sistemov; poleg tega poudarja, da so konsolidacija javnih financ ter zmanjševanje stopenj dolga in primanjkljaja pomembni dejavniki za trajnost; |
34. |
ugotavlja, da spreminjajoča se demografija, zlasti starajočega prebivalstva, pomeni, da je treba v veliko državah članicah nacionalne pokojninske sisteme, zlasti glede na osnovo prispevanja, občasno preoblikovati za ohranitev njihove finančne vzdržnosti; |
35. |
poudarja, da se davčno breme povečuje, kadar so dejanske obrestne mere višje od stopnje rasti BDP, in ko trgi ocenjujejo, da je tveganje višje, če se breme dolga povečuje; |
36. |
meni, da obrestne mere, povezane z državnimi posojili kažejo, kako se vzdržnost dolga držav članic vrednoti na trgih; |
37. |
poudarja, da višanje primanjkljajev povzroča dražja posojila, deloma zato, ker trgi ocenjujejo, da je tveganje višje, če se breme dolga povečuje hitreje od gospodarske rasti in sposobnosti plačila posojil; |
38. |
poudarja, da je trenutna finančna kriza najbolj očitno poudarila neposredno povezavo med stabilnostjo finančnih trgov in vzdržnostjo javnih financ; v zvezi s tem poudarja potrebo po okrepljeni in celostni nadzorni zakonodaji o finančnih trgih, ki mora vključevati trdne mehanizme za varstvo potrošnikov in vlagateljev; |
39. |
poziva Komisijo, naj izvede študije, ki ocenjujejo vrsto dolga držav članic; |
40. |
ugotavlja, da so za verodostojnost javnih financ v državah članicah potrebno učinkovito in resnično neodvisno upravljanje statističnih podatkov ter primeren nadzor Komisije; |
41. |
Komisiji zlasti predlaga, naj oceni učinke, ki jih imajo davčni odhodki držav članic na oživitev njihovega gospodarstva na proizvodnjo, državne račune ter v zvezi s pospeševanjem in varovanjem zaposlovanja tako kratko- kot dolgoročno; |
42. |
ugotavlja, da pakt stabilnosti in rasti še vedno pomeni glavno oporo stroki, da se doseže dolgoročna vzdržnost javnih financ in da bi države članice obvladale presežke svojih javnih financ v „obdobju gospodarskega vzpona“ ter primanjkljaje le v „obdobju gospodarskega upadanja“; |
43. |
poudarja, da sta bila cilj nedavnih špekulativnih napadov v več evropskih gospodarstvih predvsem euro in evropska ekonomska konvergenca; v zvezi s tem je prepričan, da evropske težave zahtevajo evropske rešitve, ki morajo nuditi notranja sredstva za preprečevanje kakršnega koli tveganja neplačil z združevanjem nacionalne fiskalne discipline in mehanizmov finančne podpore kot zadnje možnosti; |
44. |
poziva, naj bo strukturni primanjkljaj eden od kazalnikov za opredelitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ; |
45. |
meni, da je obnovljena strategija za rast in delovna mesta ključni vlagatelj za vzdržnost javnih financ v Evropski uniji; meni, da mora Evropska unija posodobiti svoje gospodarstvo in zlasti svojo industrijsko bazo; poziva k prerazporejanju sredstev v proračunih EU in držav članic za večje vlaganje v raziskave in inovativnost; poudarja, da nova strategija Evrope 2020 za uspeh potrebuje zavezujoče instrumente; |
46. |
poudarja potrebo po neprekinjenem spremljanju trajnosti javnih financ v državah članicah EU zaradi ocene obsega dolgoročnih izzivov; poudarja tudi potrebo po rednem objavljanju informacij o javnih obveznostih državnega sektorja in obveznostih sistemov socialne varnosti, na primer pokojninski sistemi; |
47. |
poziva Komisijo, da zmanjšanje dolgoročnih vrzeli v vzdržnosti javnih financ obravnava kot bistveni del strategije EU 2020; |
48. |
poziva države članice, da po zapolnitvi svojih vrzeli v vzdržnosti zmanjšajo svoja razmerja med javnim dolgom in BDP na največ 60 %; |
49. |
poudarja, da so razponi obrestnih mer na kapitalskih trgih glavni kazalniki plačilne sposobnosti posameznih držav članic; |
50. |
je izjemno zaskrbljen zaradi razlik v kakovosti statističnih podatkov, ki so na splošno prisotni v EU in zlasti v območju eura; |
51. |
poudarja, da je dolgoročna vzdržnost javnih financ prav tako v osnovi povezana s proračunom EU in njegovim financiranjem; |
52. |
poudarja zelo pozitivno vlogo proračuna EU, čeprav zelo omejenega z večletnim finančnim okvirom, pri blažitvi posledic krize s financiranjem načrta za oživitev evropskega gospodarstva in s preusmeritvijo sredstev v ustrezna prednostna področja; vendar obžaluje pomanjkanje primernega usklajevanja fiskalnih in gospodarskih politik med državami članicami, da bi se lahko borili proti gospodarski in finančni krizi ter zagotovili dolgoročno vzdržnost javnih financ; |
Socialni in zaposlitveni vidik strategije za izhod iz krize
53. |
ugotavlja, da večja brezposelnost in javni dolg ter manjša rast, ki so posledica gospodarske krize, niso v skladu s ciljem vzdržnosti javnih financ; opozarja, da morajo države članice okrepiti javne finance in izboljšati njihovo likvidnost, da bi znižale stroške dolga, a poudarja, da je treba to opraviti uravnoteženo in v razumnem roku, pri tem pa upoštevati posebne okoliščine v posameznih državah članicah; poudarja, da bi nekritično zmanjševanje javnih naložb ter sredstev za raziskave in izobraževanje negativno vplivalo na možnosti za rast, zaposlovanje in socialno vključevanje ter zato meni, da je treba še naprej spodbujati dolgoročne naložbe na teh področjih in jih po potrebi povečati; |
54. |
poudarja, da je sedanje okrevanje gospodarstva še vedno negotovo, v večini držav članic pa brezposelnost še vedno narašča, kar občutijo predvsem mladi; je trdno prepričan, da konca gospodarske krize ni možno oznaniti, dokler se brezposelnost bistveno in trajno ne zmanjša, ter poudarja dejstvo, da so evropske socialne države pokazale svojo pomembnost pri zagotavljanju stabilnosti in pomoči pri okrevanju; |
55. |
meni, da je treba ustrezno oceniti socialne in z zaposlitvijo povezane učinke krize ter na evropski ravni oblikovati strategijo za oživitev, ki bo temeljila na podpori zaposlovanju, usposabljanju, naložbam, ki bodo privedle do visoke stopnje gospodarske dejavnosti, okrepitvi konkurenčnosti in produktivnosti podjetij, zlasti MSP, ter ponovnemu zagonu industrije, obenem pa zagotoviti njen prehod na konkurenčno trajnostno gospodarstvo; meni, da morajo biti ti cilji v osredju strategije Evropa 2020; |
56. |
meni, da strategija oživitve gospodarstva nikakor ne sme ponovno povzročiti novih strukturnih neravnovesij in večjih razlik v prihodkih, ki zavirajo produktivnost in konkurenčnost v gospodarstvu, ampak mora uvesti potrebne reforme za spoprijemanje s takimi neravnovesji; meni, da morajo finančni in davčni ukrepi držav članic zaščititi plače, pokojnine, nadomestila za brezposelnost in kupno moč, ne da bi ogrozili dolgoročno vzdržnost javnih financ ali zmožnost držav članic za zagotavljanje osnovnih javnih storitev v prihodnosti; |
57. |
ugotavlja, da bo predvideno staranje prebivalstva v prihodnjih desetletjih za države EU izziv brez primere; zato meni, da protikrizni ukrepi načeloma ne bi smeli povzročati dolgoročnih posledic za javne finance in preobremeniti prihodnjih generacij z odplačevanjem sedanjih dolgov; |
58. |
poudarja, kako pomembno je povezati oživitev gospodarstva s politikami, usmerjenimi zoper strukturno brezposelnost, zlasti med mladimi, starejšimi, invalidi in ženskami, in katerih cilj je povečanje kakovostnih zaposlitev, s tem pa produktivnosti dela in donosnosti naložb; v zvezi s tem meni, da so pomembne politike za izboljšanje kakovosti človeškega kapitala, kot so politika izobraževanja ali zdravstvenega varstva, katerih cilj je razvijanje produktivnejše delovne sile, ki bi delala dlje, ter tiste, namenjene podaljšanju delovne dobe; poziva države članice in Komisijo, naj okrepijo svoje politike in ukrepe za zaposlovanje in trg dela ter jih umestijo v jedro strategije EU 2020; |
Posledice demografskih sprememb in strategija zaposlovanja
59. |
meni, da je vzdržnost javnih financ v veliki meri odvisna od sposobnosti, da se poveča stopnja zaposlenosti, da bi se tako lahko odzvali na demografske in proračunske izzive, zlasti kar zadeva vzdržnost pokojninskih sistemov; meni, da je obstoječi evropski človeški kapital srednjeročno mogoče podpreti z ustreznimi migracijskimi politikami, ki vodijo v vključevanje priseljencev na trg dela in pridobivanje državljanstva; |
60. |
izpostavlja, da je večja stopnja zaposlenosti bistvenega pomena za EU pri obvladovanju staranja prebivalstva, in poudarja, da je visoka udeležba na trgu dela pogoj za gospodarsko rast, družbeno vključenost ter trajnostno in konkurenčno tržno gospodarstvo; |
61. |
meni, da se mora strategija Evrope 2020 udejanjiti v „paktu za gospodarsko, zaposlitveno in socialno politiko“, ki bo namenjen vzdrževanju konkurenčnosti evropskega gospodarstva in bo osredotočen na vključevanje vseh na trg dela, saj to najbolje varuje državljane pred socialno izključenostjo; poudarja, da se morajo vse politike medsebojno podpirati, da bi dosegli pozitivno sinergijo; meni, da mora strategija temeljiti na smernicah in, kjer je mogoče, na kazalnikih in merilih uspešnosti, izmerljivih in primerljivih na nacionalni ravni in ravni EU; |
Trajnost sistemov socialnega varstva
62. |
meni, da so javne finance, usklajene na evropski ravni in usmerjene v trajnostno rast, kakovostno zaposlitev in prilagajanje potrebnih reform, da bi zagotovili izvedljivost sistemov socialnega varstva, eden od potrebnih odgovorov na posledice finančne, gospodarske in družbene krize ter na izzive demografskih sprememb in globalizacije; |
63. |
poudarja, da dolgoročna uravnoteženost obveznih sistemov pokojninskega zavarovanja ni odvisna samo od demografskih sprememb, temveč tudi od produktivnosti zaposlenih, ki vplivajo na potencialno stopnjo rasti, kot tudi na delež BDP, namenjen financiranju teh sistemov; |
64. |
poudarja, kako pomembna je skorajšnja zelena knjiga o pokojninski reformi, ter meni, da je nujno razviti vzdržne, zanesljive, raznovrstne sisteme socialne varnosti z različnimi viri financiranja, povezanega z uspešnostjo trga dela ali finančnih trgov, po možnosti tudi v obliki shem za podjetja, in ki bodo vključevali javne, dopolnilne delodajalske ter individualne sheme, spodbujati pa jih je treba tako s pogodbenimi kot davčnimi ugodnostmi; zato poudarja pomembnost ozaveščenosti državljanov EU glede upokojevanja; |
65. |
poudarja, da so implicitne pokojninske obveznosti na dolgi rok največji del vsega javnega dolga in da morajo države članice redno objavljati podatke o svojih implicitnih pokojninskih obveznostih na podlagi skupno dogovorjene metodologije; |
66. |
meni, da je treba zaradi hkratne potrebe po vzdržnih javnih financah in ustreznih sistemih socialne varnosti ter vključenosti povečati kakovost in učinkovitost javne uprave in javne porabe ter države članice spodbuditi, da razmislijo o ukrepih, s katerimi bi zagotovile enakomernejšo porazdelitev davčnega bremena tako, da bi se postopno in odločno zmanjšala davčna obremenitev zaposlovanja in MSP; meni, da bi to lahko prispevalo k zmanjšanju revščine, doseganju socialne kohezije in okrepitvi gospodarske rasti in produktivnosti, kar so osrednji dejavniki konkurenčnosti in vzdržnosti evropskega gospodarskega in socialnega modela. |
*
* *
67. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, Evropski centralni banki in vladam držav članic. |
(1) UL C 16 E, 22.1.2010, str. 8.
(2) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0123.
(3) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0013.
(4) Sprejeta besedila, P6_TA(2008)0357.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/120 |
Četrtek, 20. maj 2010
Evropa 2020
P7_TA(2010)0191
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o prispevku kohezijske politike k doseganju lizbonskih ciljev in ciljev strategije EU 2020 (2009/2235(INI))
2011/C 161 E/18
Evropski parlament,
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti členov od 174 do 178 te pogodbe,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1083/2006 z dne 11. julija 2006 o splošnih določbah o Evropskem skladu za regionalni razvoj, Evropskem socialnem skladu in Kohezijskem skladu (1),
ob upoštevanju Sklepa Sveta 2006/702/ES z dne 6. oktobra 2006 o strateških smernicah Skupnosti o koheziji (2),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. marca 2009 o izvajanju uredbe o strukturnih skladih 2007–2013: rezultati pogajanj glede nacionalnih kohezijskih strategij in operativnih programov (3),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 16. avgusta 2007 z naslovom „Z raziskavami in inovacijami do konkurenčnih evropskih regij – prispevek k večji rasti ter k povečanju števila in kakovosti delovnih mest“ (KOM(2007)0474),
ob upoštevanju delovnega dokumenta služb Komisije z dne 14. novembra 2007 o inovacijah, ki jih regije izvajajo v okviru kohezijske politike (SEC(2007)1547),
ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom „Skupna prizadevanja za gospodarsko rast in nova delovna mesta – Nov začetek za Lizbonsko strategijo“ (KOM(2005)0024),
ob upoštevanju delovnega dokumenta služb Komisije z naslovom „Ocena lizbonske strategije“ (SEC(2010)0114),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 11. decembra 2007 o lizbonski strategiji za rast in delovna mesta, ki jo države članice in regije izvajajo v okviru kohezijske politike EU v obdobju 2007–2013 (KOM(2007)0798),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 14. maja 2008 o rezultatih pogajanj glede strategij in programov kohezijske politike za programsko obdobje 2007–2013 (KOM(2008)0301),
ob upoštevanju sporočila Komisije z dne 21. decembra 2009 o 20. letnem poročilu o izvajanju strukturnih skladov (2008) (KOM(2009)0617),
ob upoštevanju naknadnih vrednotenj programskega obdobja 2000–2006,
ob upoštevanju delovnega dokumenta Komisije z dne 24. novembra 2009 o posvetovanju o prihodnji strategiji „EU 2020“ (KOM(2009)0647),
ob upoštevanju sklepov neuradnega srečanja Evropskega sveta 11. februarja 2010,
ob upoštevanju javnega posvetovanja na pobudo Komisije o EU 2020 ter njegovih rezultatov (SEC(2010)0116),
ob upoštevanju predloga Komisije z dne 3. marca 2010„Evropa 2020: strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“ (KOM(2010)2020),
ob upoštevanju strateškega poročila Komisije z dne 31. marca 2010 o spodbujanju razprave na ravni EU o koheziji,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za regionalni razvoj (A7–0129/2010),
A. |
ker uredbe o strukturnih skladih, ob upoštevanju, da je glavni cilj kohezijske politike zmanjšati vrzel med stopnjami razvoja različnih regij ter zmanjšati zaostajanje regij z najbolj omejenimi možnostmi in otokov, vključno s podeželskimi območji, od leta 2007 vključujejo obvezno namensko porabo za doseganje lizbonskih ciljev v državah EU15, podoben neobvezen mehanizem namenske porabe pa prostovoljno uporabljajo tudi države EU12, pri čemer naj bi sredstva kohezijske politike usmerjali v povečevanje privlačnosti držav članic in regij, rast in nova delovna mesta, |
B. |
ker je kohezijska politika zlasti v sedanji recesiji med drugim zaradi nespremenljivega obsega sredstev za programe in politike dolgoročnega razvoja, decentraliziranega sistema upravljanja in vključitve prednostnih nalog Skupnosti na področju trajnostnega razvoja med njene temeljne cilje eden glavnih instrumentov za spodbujanje rasti, konkurenčnosti in delovnih mest v EU, |
C. |
ker dve tretjini naložb javnega sektorja v EU prihajata z regionalne in lokalne ravni, ker imajo regionalni in lokalni organi oblasti pogosto obsežne pristojnosti na področju politik in odločilno vplivajo na uresničevanje tako sedanje lizbonske strategije kot prihodnje strategije EU2020, |
D. |
ker bi bilo treba vključiti kohezijsko politiko in strategijo EU2020, saj je kohezijska politika vključena v lizbonsko strategijo zaradi spodbujanja rasti, konkurenčnosti in zaposlovanja, ki so glavni cilji strategije, |
E. |
ker predlagana strategija EU2020 podobno kot lizbonska strategija nezadostno odraža različne stopnje razvoja regij in držav članic in zato daje premajhen poudarek gospodarski koheziji v razširjeni EU, |
Kohezijska politika in lizbonska strategija
1. |
ugotavlja, da je med programskimi sredstvi za obdobje 2007–2013 za prednostne naloge lizbonske strategije dodeljenih približno 228 milijard EUR; poudarja, da je skupni znesek dodeljenih sredstev tudi v državah EU12 presegel predlagane deleže; |
2. |
opozarja, da so precejšnje razlike v dodelitvah tako med državami članicami kot med cilji; poudarja, da vseh področij ni mogoče urejati z enako politiko in da bi tovrstno ravnanje privedlo do slabše pripadnosti in poistovetenja s katero koli strategijo za rast, pa tudi izvajanje takšne strategije bi bilo posledično pomanjkljivo; |
3. |
opozarja, da je bila kljub odsotnosti mehanizma za namensko dodeljevanje povezava med programi kohezijske politike in lizbonsko strategijo že v obdobju 2000–2006 zelo močna, saj je bilo v raziskave in inovacije vloženih 10,2 milijarde EUR; |
4. |
meni, da izvirna lizbonska strategija, ki temelji le na odprti metodi usklajevanja, strukturno ni mogla izpolniti ciljev, navedenih v njej, resnični rezultati pa so bili doseženi šele, ko je bila povezana s kohezijsko politiko; poudarja, da se je treba pri strategiji EU2020 tej napaki izogniti; |
5. |
obžaluje, da zaradi poznejšega začetka programov in posledičnega pomanjkanja podatkov o porabi trenutno ni mogoče preveriti, ali dejanski izdatki ustrezajo dodeljenim programskim sredstvom, in tudi ne oceniti ustreznosti lizbonskih naložb, zlasti glede načrtovanja v manj naprednih državah; pozdravlja objavo strateškega poročila Komisije in poziva, naj se na podlagi poročila izvede medinstitucionalna razprava na visoki ravni, da se analizira prispevek kohezijske politike k doseganju lizbonskih ciljev in ocenijo prihodnje medsebojne povezave; |
6. |
kritično ocenjuje pomanjkanje splošne ocene učinka kohezijskih izdatkov na regionalni razvoj; poziva Komisijo, naj oceni ozemeljski učinek dodelitve strukturnih skladov za lizbonsko strategijo, in oceni, ali sistem dejansko prispeva k uravnoteženemu in usklajenemu regionalnemu razvoju; |
7. |
priznava, da mora učinkovito ocenjevanje temeljiti na kazalnikih, ki omogočajo primerjavo in povezovanje podatkov po regijah; poziva Komisijo, naj predlog za kazalnike za ocenjevanje pripravi pred letom 2012, da se zagotovi način za merjenje doseženega učinka (tudi glede količine in kakovosti) in za potrebne popravke za naslednje programsko obdobje; |
8. |
obžaluje, da je prenovljena strategija iz leta 2005 prinesla manj ambiciozen program, čeprav so cilji lizbonske agende v začetku vključevali tako gospodarsko rast kot zaposlovanje in družbeno kohezijo; |
9. |
meni, da je ena od glavnih omejitev lizbonske strategije šibko upravljanje na več ravneh, ki se kaže v nezadostni vključitvi regionalnih in lokalnih oblasti ter civilne družbe v zasnovo, izvajanje in ocenjevanje strategije ter obveščanje o njej; priporoča, da se ti akterji v prihodnje vključijo v večji meri; |
10. |
poudarja, da je vključitev načela partnerstva v lizbonsko strategijo privedla do močnejšega občutka zavezanosti ciljem strategije pri lokalnih in regionalnih organih oblasti, pa tudi pri zainteresiranih skupinah z gospodarskega in socialnega področja, ter zagotovila večjo trajnost njihovih ukrepov; poziva Komisijo, naj bolj učinkovito spremlja izvajanje načela partnerstva v državah članicah; |
11. |
opozarja, da imajo evropske regije in mesta temeljno vlogo pri izvajanju lizbonske strategije, saj so ključni akterji politik na področju inovacij, raziskav in izobraževanja; poudarja, da izvajajo več kot eno tretjino vseh javnih naložb v EU in porabo strukturnih skladov vedno bolj usmerjajo v cilje, povezane z rastjo in delovnimi mesti; |
12. |
poudarja, da imata zlasti regionalna in lokalna raven ključno vlogo pri vzpostavljanju stika s številnimi gospodarskimi in družbenimi akterji, ki živijo in delujejo v Evropi, zlasti malimi in srednjimi podjetji (MSP), ter pri spodbujanju izobraževanja in poklicnega usposabljanja, raziskav, inovacij in razvoja; |
13. |
obžaluje borne sinergije, ki so bile dosežene med nacionalnimi strateškimi referenčnimi okviri in nacionalnimi programi reform v okviru strategije; priporoča močnejši in reden dialog med upravami, ki so odgovorne za kohezijsko politiko in lizbonsko strategijo/strategijo EU2020, in tematsko ustreznimi partnerji iz nadzornega odbora na vseh ravneh, vključno z ravnjo Skupnosti; |
14. |
pozdravlja rezultate, ki so bili doslej doseženi z instrumenti finančnega inženirstva, in sodelovanje z Evropsko investicijsko banko pri spodbujanju inovacij in raziskav z obnovljivimi oblikami financiranja ter poudarja, da je treba okrepiti povezave med finančnimi instrumenti EU in finančnimi instrumenti EIB; priznava njihovo zmožnost doseči učinek vzvoda pri naložbah in poziva k njihovi okrepitvi, zlasti kar zadeva instrumenta JEREMIE in JESSICA, da se zagotovi boljša podpora gospodarskim družbam in MSP; priporoča poenostavitev pravil za upravljanje teh instrumentov, da bi jih upravičenci lahko izkoriščali v večji meri; |
Kohezijska politika in EU2010
15. |
pozdravlja razpravo o strategiji EU2020; poudarja dolgoročnost strategije, katere cilj je ustvariti okvirne pogoje za stabilno rast in ustvarjanje delovnih mest v Evropi ter prehod v trajnostno gospodarstvo, in se strinja z opredeljenimi prednostnimi nalogami; poudarja, da je treba nato razviti pristop upravljanja na več ravneh za ozemeljsko kohezijo, ki jo Evropa močno potrebuje; |
16. |
obžaluje, da je bila ta strategija predlagana pred koncem revizije veljavne lizbonske strategije; močno priporoča Komisiji, naj pripravi odkrito oceno pomanjkljivosti pri izvajanju lizbonske strategije; poudarja, da bi bilo treba priporočila iz tega parlamentarnega poročila vključiti v končno različico nove strategije; |
17. |
poziva, da je treba zagotoviti učinkovito in obsežno infrastrukturo, in sicer s posodobitvijo prometnih sistemov, z uvedbo ureditev prevoza, ki ne povzroča onesnaževanja, izboljšanjem dostopa do pitne vode, kanalizacijskih sistemov in sistemov ravnanja z odpadki, z uvedbo učinkovitejšega upravljanja okolja ter z zagotavljanjem trajnostne uporabe naravnih virov in obnovljivih virov energije za gospodarski razvoj in boljšo socialno kohezijo; |
18. |
poziva EU, naj sprejme posebne določbe in se ustrezno odzove na potrebe regij, za katere so značilne hude in stalne naravne ali demografske ovire, kot so obalne regije, otoki, gorate, čezmejne in najbolj oddaljene regije, ob upoštevanju pravne podlage za ozemeljsko kohezijo, določene z novo Lizbonsko pogodbo; |
19. |
pozdravlja, da je bila v predlogu upoštevana socialna razsežnost, vendar poudarja, da ima gospodarski steber osrednjo vlogo v smislu ustvarjanja delovnih mest in je zato ključno, da se vzpostavi svoboden, odprt in funkcionalen notranji trg, ki podjetjem omogoča prilagodljiv odziv na makroekonomske trende; poudarja, da je nedavna kriza pokazala, da strategija za rast nikakor ne sme zanemarjati ciljev socialne zaščite, dostopa do storitev, boja proti revščini in socialni izključenosti ter ustvarjanja kakovostnih delovnih mest; |
20. |
pozdravlja poziv za več trajnostnih in pametnih delovnih mest, vendar priznava, da bi lahko nov gospodarski model privedel do neenake porazdelitve stroškov in koristi med posameznimi državami članicami in regijami, zato za preprečitev tega poziva Unijo, naj prevzame odgovornost in opredeli ključna področja ukrepanja, na katerih je v skladu z načelom subsidiarnosti ukrep na evropski ravni najustreznejši za doseganje najboljših rezultatov za vse; |
21. |
poudarja, da so raziskave in inovacije ključni instrumenti za razvoj EU in lahko povečajo njeno konkurenčnost glede na globalne izzive; meni, da ta področja potrebujejo redne naložbe in redno ocenjevanje napredka na podlagi doseženih rezultatov; v zvezi s tem poziva k boljšemu usklajevanju strukturnih skladov in okvirnega programa, da se čim bolj povečajo koristi financiranja za raziskave in razvoj v prihodnosti ter za razvoj regionalnih inovativnih grozdov v državah članicah in med njimi; |
22. |
je prepričan, da sta izobraževanje in usposabljanje temeljna pogoja za razvoj EU in lahko povečata njeno konkurenčnost glede na globalne izzive; meni, da je treba redno zagotavljati naložbe na tem področju in redno ocenjevati napredek pri dosežkih; |
23. |
priznava, da se je vzpostavljena struktura ciljev v strukturni politiki v svojem prvem letu izkazala za uspešno; zaradi zanesljivosti načrtovanja poziva k ohranitvi te strukture in načela deljenega upravljanja; priznava, da je za prilagoditev ciljem strategije EU2020 lahko potrebna prilagoditev objektivne vsebine; |
24. |
ugotavlja, da se infrastrukturne pomanjkljivosti, zlasti v podeželskih regijah, po Evropi še vedno precej razlikujejo, kar ovira izrabo njenega potenciala rasti in nemoteno delovanje notranjega trga; v zvezi s tem poudarja pomen čezmejnega sodelovanja in meni, da je treba vzpostaviti resnično enake pogoje na področju prometne, energetske in telekomunikacijske infrastrukture ter infrastrukture informacijske tehnologije, kar je treba vključiti tudi v strategijo in mora še naprej ostati osrednji del kohezijske politike; |
25. |
meni, da mora imeti proračun EU osrednjo vlogo pri doseganju ciljev strategije EU2020; meni, da je kohezijska politika zaradi svoje strateške usmerjenosti, trdnega in zavezujočega pogojevanja, prilagojenih ukrepov ter spremljanja in tehnične pomoči uspešen in učinkovit mehanizem za izvajanje strategije EU2020; |
26. |
ugotavlja, da zlasti glede širokopasovnega dostopa obstajajo veliki zaostanki na podeželju, ki jih je treba odpraviti v skladu s ciljem iz evropskega programa za digitalne tehnologije, da se podpre trajnostni gospodarski razvoj teh regij; |
27. |
pozdravlja priznanje vloge strukturnih skladov pri uresničevanju ciljev EU2020; vendar poudarja, da kohezijska politika ni zgolj vir stabilnih finančnih sredstev, temveč tudi močan instrument za gospodarski razvoj vse evropskih regij. Njeni glavni cilji – preseganje razlik med regijami in uvedba resnične gospodarske, družbene in ozemeljske kohezije v Evropi – ter načela – celovit pristop, upravljanje na več ravneh in dejansko partnerstvo – so bistveni dopolnilni elementi za uspeh strategije in jih je treba usklajevati z njo; |
28. |
poudarja, da mora biti ključni element strategije EU2020 močna in dobro financirana kohezijska politika, ki bo zajemala vse evropske regije; meni, da je ta politika s svojim horizontalnim pristopom predpogoj za uspešno uresničevanje ciljev EU2020, pa tudi za doseganje družbene, gospodarske in ozemeljske kohezije v EU; zavrača vse poskuse ponovne nacionalizacije kohezijske politike in zahteva, naj se v pregledu proračuna EU v celoti podpre regionalna razsežnost te politike; |
29. |
poudarja, da je pravočasna opredelitev mehanizmov za izvajanje ključnega pomena za uspeh strategije EU2020; |
30. |
opozarja, da kohezijska politika ni podrejena strategiji EU2020; izpostavlja, da morajo biti prednostne naloge kohezijske politike sicer usklajene s cilji EU2020, vendar je treba omogočiti tudi zadostno mero prožnosti za prilagoditev regionalnim posebnostim ter podporo šibkejšim in najrevnejšim regijam pri reševanju socialno-ekonomskih težav, preseganju naravnih ovir in zmanjševanju razlik; |
31. |
poziva, naj se v strategiji EU2020 v primerjavi z lizbonsko strategijo izboljša sistem upravljanja; priporoča, da se ga ob siceršnji uporabi sredstev iz kohezijskega sklada in strukturnih skladov zasnuje in izvaja skladno z načelom upravljanja na več ravneh, da se zagotovi večja vključenost lokalnih in regionalnih organov oblasti ter zainteresiranih skupin civilne družbe; poudarja, da bi ta udeležba lahko vključevala sprejetje sporazumov o upravljanju na več ravneh; |
32. |
meni, da mora strategija EU2020 prispevati k uresničevanju ozemeljske kohezije, ki je kot nov cilj vključena v Lizbonsko pogodbo; meni, da lokalne pobude za čezmejno sodelovanje nudijo možnost za ozemeljsko kohezijo, ki do zdaj še ni bila dovolj izkoriščena; poziva Komisijo, naj v svojih predlogih za ureditev prihodnjega teritorialnega sodelovanja podrobneje določi vlogo strategij makroregij; |
33. |
poudarja, da bo močnejša ozemeljska razsežnost strategije ob upoštevanju posebnosti in različnih razvojnih ravni evropskih regij in z neposredno vključitvijo regionalnih in lokalnih organov oblasti ter partnerjev, kot je navedeno v uredbi o strukturnih skladih, v načrtovanje in izvajanje ustreznih programov privedla do močnejšega občutka zavezanosti ciljem na vseh ravneh in zagotovila boljše zavedanje ciljev in dosežkov na terenu; meni tudi, da je treba regije stalno podpirati z razvojem inovativnih finančnih instrumentov, da se lahko ohrani njihova vloga pri doseganju ciljev lizbonske strategije; |
34. |
poudarja, da je za cilje strategije EU2020 pomembno temeljno znanje na lokalni in regionalni ravni; meni, da je zato bistveno zagotoviti skupne statistike in sposobnost branja kazalnikov na lokalni in regionalni ravni; |
35. |
izpostavlja, da imajo pri uresničevanju ciljev EU2020 ključno vlogo mesta; poziva k temu, da se njihove izkušnje in prispevki upoštevajo pri izvajanju prednostnih nalog EU2020, zlasti na področju podnebnih sprememb, družbenega vključevanja, demografskih sprememb ter naložb v trajnostni gospodarski razvoj, energetiko, promet, ravnanje z vodo, zdravstvo, javno varnost itd.; se strinja z osnutkom sklepov Sveta, da morajo biti regije vključene v prihodnjo strategijo za rast in delovna mesta; ker mora vsaka strategija na tem področju potekati v sodelovanju z regijami in mesti, predlaga, da morata Komisija in Svet upoštevati nasvet Odbora regij glede strategije EU2020; |
36. |
pričakuje, da bo Komisija pripravila konkretne predloge za oblikovanje sinergij med kohezijsko politiko in obstoječimi sektorskimi politikami skladno s celostnim pristopom; priporoča, da se cilji, instrumenti in upravni postopki v programih racionalizirajo in da se uskladi trajanje programov teh politik; |
37. |
vseeno meni, da mora Unija kot svoja glavna mehanizma financiranja še naprej uporabljati kohezijski sklad in strukturne sklade, ki imajo dobro uveljavljene in operativne metode izvajanja; meni, da ni potrebno ustvarjati novih ločenih tematskih skladov za obravnavanje ciljev strategije EU2020 ter da jih je namesto tega treba vključiti v kohezijsko politiko in politiko za razvoj podeželja; |
38. |
priporoča, da se v prihodnjem regulativnem okviru sprejme poenostavljen pristop k uporabi strukturnih skladov; poudarja, da lahko uskladitev pravil in postopkov ter upoštevanje modelov najboljše prakse privede k poenostavitvi sistemov izvajanja in potencialne upravičence spodbudi k sodelovanju v programih, ki jih sofinancira EU; |
39. |
priporoča, naj Komisija izvede letni pregled prednostnih nalog strategije EU2020 na podlagi rezultatov, pridobljenih pri njenem izvajanju, ter ob upoštevanju vseh sprememb pogojev glede na prvotno predvidene in opredelitve novih prednostnih nalog, ki so tesno povezane s stalnimi spremembami na lokalni, regionalni in svetovni ravni; |
40. |
poziva Komisijo, naj Parlamentu čim prej predstavi strukturirani delovni program za izvajanje strategije, kasneje pa še jasne ocene izvajanja; poziva tudi k predložitvi jasnega delovnega dokumenta, ki določa razmerje med strategijo in kohezijsko politiko; |
41. |
meni, da mora Odbor regij prek svoje platforme za spremljanje lizbonske strategije še naprej spremljati napredek v zvezi s prihodnjo strategijo EU2020 in da je treba države članice pozvati, naj na letni ravni strukturirano poročajo o doseženem napredku; |
*
* *
42. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL L 210, 31.7.2006, str. 25.
(2) UL L 291, 21.10.2006, str. 11.
(3) Sprejeta besedila, P6_TA(2009)0165.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/126 |
Četrtek, 20. maj 2010
Unija za Sredozemlje
P7_TA(2010)0192
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o Uniji za Sredozemlje (2009/2215(INI))
2011/C 161 E/19
Evropski parlament,
ob upoštevanju barcelonske izjave, sprejete na evro-sredozemski konferenci ministrov za zunanje zadeve, ki je potekala v Barceloni 27. in 28. novembra 1995, o ustanovitvi evro-sredozemskega partnerstva,
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Barcelonski proces: Unija za Sredozemlje“ (KOM(2008)0319),
ker je Evropski svet na zasedanju 13. in 14. marca 2008 v Bruslju dal soglasje k barcelonskemu procesu: Uniji za Sredozemlje,
ob upoštevanju izjave za Sredozemlje z vrha v Parizu, ki je potekal 13. julija 2008 v Parizu,
ob upoštevanju končne izjave s srečanja ministrov za zunanje zadeve iz držav Unije za Sredozemlje, ki je potekalo v Marseillu 3. in 4. novembra 2008,
ob upoštevanju izjav predsedstva Evro-sredozemske parlamentarne skupščine iz Pariza (12. julij 2008), Kaira (22. november 2009) in Rabata (22. januar 2010),
ob upoštevanju sklepov ustanovne seje Evro-sredozemske regionalne in lokalne skupščine iz Barcelone z dne 21. januarja 2010,
ob upoštevanju končne izjave z evro-sredozemskega vrha ekonomsko-socialnih svetov in podobnih institucij, ki je potekal v Aleksandriji 19. oktobra 2009,
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o sredozemski politiki Evropske unije, zlasti resolucije z dne 15. marca 2007 (1) in z dne 5. junija 2008 (2) ter resolucije o barcelonskem procesu: Unija za Sredozemlje z dne 19. februarja 2009 (3),
ob upoštevanju sklepov druge evro-sredozemske ministrske konference o krepitvi vloge žensk v družbi, ki je 11. in 12. novembra 2009 potekala v Marakešu,
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 15. novembra 2007 o krepitvi evropske sosedske politike (4),
ob upoštevanju priporočil odborov Evro-sredozemske parlamentarne skupščine, ki so bila sprejeta na 6. plenarnem zasedanju v Amanu 13. in 14. marca 2010,
ob upoštevanju priporočila, ki ga je sprejela Evro-sredozemska parlamentarna skupščina 13. oktobra 2008 v Jordaniji in je bilo predloženo na prvem srečanju ministrov za zunanje zadeve v barcelonskem procesu: Unija za Sredozemlje, ki je potekalo v Marseillu,
ob upoštevanju statuta generalnega sekretariata Unije za Sredozemlje, ki je bil sprejet 3. marca 2010,
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve ter mnenj Odbora za mednarodno trgovino in Odbora za industrijo, raziskave in energetiko (A7-0133/2010),
A. |
ker je sredozemska kotlina področje izrednega pomena za EU in ker se bodo v večpolarnem in medsebojno odvisnem svetu samo velike regionalne skupine lahko odzivale na socialne, kulturne, gospodarske, okoljske, demografske, politične in varnostne izzive, |
B. |
ker mora Evropska unija sprejeti strateško vizijo, v kateri bodo upoštevani vsi ti izzivi v njenih odnosih z južnimi sosedami, ki ima za prednostno nalogo socialni, gospodarski in demokratični razvoj regije, |
C. |
ker je v členu 8 Pogodbe o EU določeno, da Unija razvija posebne odnose z državami v svojem sosedstvu, da ustvari območje blaginje in dobrega sosedstva, ki temelji na vrednotah Unije in za katero so značilni tesni in miroljubni odnosi, ki temeljijo na sodelovanju, |
D. |
ker Unija za Sredozemlje omogoča dodatno okrepitev regionalne in večstranske dimenzije evro-sredozemskih odnosov in odpira perspektivo za izgradnjo območja miru, varnosti in blaginje za 800 milijonov prebivalcev ter ponuja idealen okvir za spoprijemanje z družbeno-gospodarskimi izzivi, spodbujanje regionalnega povezovanja in zagotavljanje razvoja skupaj s partnerskimi državami, |
E. |
ker sosedska politika s tem, da daje prednost poglabljanju raznolikih dvostranskih odnosov, ne more sama po sebi prispevati k skupnemu procesu integracije in pomembnim reformam v regiji; ker se v tem okviru upošteva priložnost, ki jo ponuja vzpostavitev Unije za Sredozemlje, za okrepitev dopolnjevanja med dvostranskimi politikami na eni strani in regionalnimi politikami na drugi strani, da se učinkoviteje odgovori na cilje evro-sredozemskega sodelovanja, ki temeljijo na vzajemnem priznavanju skupnih vrednot, kot so demokracija, pravna država, dobro upravljanje in spoštovanje človekovih pravic; ker je treba vztrajati, da se države članice zavežejo k skladnemu in verodostojnemu izvajanju evropske sosedske politike v skladu s členom 8 Pogodbe o EU, |
F. |
ker se je treba nujno opreti na dosežke barcelonskega procesa, katerega cilje in dosežke mora Unija za Sredozemlje okrepiti, v skladu s pariško deklaracijo z dne 13. julija 2008, in ker se je treba izogibati podvajanju oziroma prekrivanju obstoječih političnih instrumentov in institucionalnih ravni, da se zagotovi učinkovitost in skladnost številnih instrumentov evro-sredozemskega sodelovanja, |
G. |
ker že skoraj 15 let sredozemske države razvijajo nove trgovinske in gospodarske odnose (npr. z Rusijo, Kitajsko, Brazilijo, zalivskimi državami) in ker njihove družbe poznajo znatne spremembe (potrošniški vzorci, mobilnost, demografski prehod …), ki vplivajo na notranja ozemeljska ravnovesja, |
H. |
ker sredozemskih narodov ni mogoče zbližati zgolj z omejenimi kulturnimi izmenjavami in ker Evropa pri sredozemskih partnerjih postopoma izgublja kulturni vpliv, |
I. |
ker pomen naraščajočih razlik med državami članicami Evropske unije in tretjimi sredozemskimi državami kot tudi zaskrbljujoče strukturne težave socialno-gospodarske in institucionalne narave zahtevajo prepričljive skupne odgovore v skupnem interesu vseh držav članic Unije za Sredozemlje; ker možnosti za gospodarsko rast tretjih držav s sredozemskega območja spodbujajo ta pogled; ob upoštevanju potrebe po izboljšanem povezovanju jug-jug, |
J. |
ker je regionalni kontekst, v katerem dobiva obliko Unija za Sredozemlje, še vedno zaznamovan s konflikti in političnimi napetostmi, ki so od vrha v Parizu julija 2008 spodkopavali in upočasnili njeno vzpostavljanje; ker se nahaja mirovni proces na Bližnjem vzhodu na mrtvi točki, |
K. |
ker so se učinki gospodarske in finančne krize pridružili že obstoječim političnim, gospodarskim in družbenim izzivom in še zlasti izzivom, ki so povezani z brezposelnostjo; ker je v interesu vseh – tako teh držav kot tudi EU –, da se zmanjša stopnja brezposelnosti v regiji in se njenim prebivalcem, predvsem ženskam, mladim in ljudem s podeželja, ponudi upanje za prihodnost, |
L. |
ker so ponovni začetek mirovnega procesa na Bližnjem vzhodu in dejanski obeti za trajno celovito rešitev najpomembnejši za razvoj evro-sredozemskih odnosov ter dobro delovanje in izvajanje projektov Unije za Sredozemlje, |
M. |
ker morata dve glavni inovaciji Unije za Sredozemlje, institucionalna (sopredsedstvo, skupni stalni odbor, generalni sekretariat Unije za Sredozemlje) in operativna (projekti za integracijo), delovati na učinkovit in pregleden način, da se s tem izboljšajo življenjski pogoji državljanov, ki so glavni naslovniki tega projekta, |
N. |
ker naj bi generalni sekretariat postal zagonska sila mehanizma, njegova učinkovitost pa bo odvisna od sposobnosti njegovega osebja, da deluje neodvisno, in ker pomeni prisotnost izraelskega visokega uradnika in palestinskega visokega uradnika, ki bosta sodelovala znotraj mednarodne organizacije na regionalni ravni, izreden dogodek, ki prinaša upanje, |
O. |
ker mednarodna vprašanja neposredno zadevajo sredozemske regije, kot na primer trajnostni razvoj, zanesljivost oskrbe z energijo, migracijski tokovi, kulturne in turistične izmenjave, in ker so v enaki meri soočene s čezmejno problematiko, kot je upravljanje vode in dostop do nje, onesnaževanje, razvoj prevoznih omrežij, in ker zaradi tega lokalne in regionalne oblasti igrajo osrednjo vlogo pri spremljanju oblikovanja trajnih ozemeljskih politik, prilagojenih lokalnim posebnostim, in pri uresničevanju konkretnih in vključujočih projektov, |
P. |
ker je vprašanje kmetijstva v sredozemskih državah zaradi njegove družbeno-gospodarske teže, okoljskih vplivov in posledic za ozemeljsko uravnoteženost bistvenega pomena, |
Q. |
ker je 60 % svetovne populacije, ki ji primanjkuje vode, skoncentrirane na jugu sredozemske kotline in na Bližnjem vzhodu in ker bi lahko na podlagi poročil Programa Združenih narodov za razvoj (UNDP) o arabskem svetu in poročil Modrega plana do leta 2025 63 milijonov ljudi občutilo pomanjkanje vode, |
R. |
opozarja na odločitev o zmanjšanju digitalnega razkoraka med obema obalama Sredozemlja, ki jo je ministrska konferenca Unije za Sredozemlje sprejela 4. novembra 2008 v Marseillu in katere rezultat je predlog BB-MED (širokopasovna komunikacija v Sredozemlju), |
S. |
ker od vrha v Parizu projekti, napovedani v okviru Unije za Sredozemlje, na splošno niso zadostno financirani, kar bi lahko upočasnilo njihovo izvajanje, |
T. |
ker igrajo migracijski tokovi in različni izzivi, ki jih sprožajo na obeh straneh Sredozemlja, pomembno vlogo na človeški, družbeni, kulturni in gospodarski ravni, |
U. |
ker je pritok kapitala, ki ga predstavljajo sredstva, ki jih izseljenci nakazujejo prebivalcem držav na južni obali Sredozemlja, izrednega pomena, |
V. |
ker nedavni začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe in institucionalne spremembe, ki jih je povzročila, na eni strani in stalna vprašanja o delovanju in financiranju Unije za Sredozemlje na drugi strani pomenijo, da mora Evropski parlament bolj od blizu spremljati razvoj Unije za Sredozemlje, da tako prispeva k popolnemu uspehu vrha v Barceloni, |
1. |
poziva voditelje držav in predsednike vlad Unije za Sredozemlje, ki se bodo sestali v Barceloni 7. junija 2010, da si prizadevajo, da bo po dveh težkih letih to srečanje pomenilo uspeh za vzpostavitev institucij Unije za Sredozemlje, izvajanje velikih projektov in doseganje napredka pri vseh poglavjih evro-sredozemskega sodelovanja; |
2. |
je kljub oblikovanju Unije za Sredozemlje še naprej zaskrbljen zaradi pomanjkanja jasne opredelitve sredozemske politike EU in dolgoročne strateške vizije za razvoj in stabilizacijo regije; vztraja, da mora evro-sredozemski integracijski proces ponovno postati prednostna politična naloga v agendi EU; |
3. |
poziva vlade držav članic Unije za Sredozemlje, da temeljito revidirajo in okrepijo političen dialog; vztraja pri dejstvu, da vzajemno spoštovanje in razumevanje predstavljata glavne elemente tega dialoga in opozarja, da mora biti spodbujanje in spoštovanje demokracije, pravne države in človekovih pravic, naj so civilne, politične, gospodarske, socialne ali kulturne, ter kolektivnih pravic, jasno vpisano med cilje te nove pobude, zlasti s krepitvijo obstoječih mehanizmov; v tem okviru poudarja pomen spoštovanja svobode govora, misli in verovanja kot tudi potrebo po zagotavljanju pravic manjšin, tudi verskih; poudarja, da je treba posebno pozornost nameniti pravicam žensk, enakosti med spoloma in boju proti diskriminaciji, ki temelji na spolni usmerjenosti; poudarja svojo podporo demokratičnim političnim organizacijam in civilni družbi na južni obali Sredozemlja in izraža spoštovanje pomembnemu delu, ki so ga opravile organizacije žensk; |
4. |
meni, da politične napetosti in regionalni konflikti v Sredozemlju ne smejo zavirati možnosti za dejansko napredovanje na poti k sektorskemu in večstranskemu sodelovanju, in meni, da bo Unija za Sredozemlje z izvajanjem velikih projektov za integracijo in z odprtim političnim dialogom prispevala k razvoju zaupanja, ki bo ugodno za doseganje ciljev pravosodja in skupne varnosti, v duhu solidarnosti in miru; vendar poudarja, da Unija za Sredozemlje ne bo poznala celovitega in popolnega uspeha brez razrešitve različnih regionalnih konfliktov ob istočasnem spoštovanju mednarodnega prava, kar bo iz Sredozemlja naredilo obalo miru; |
5. |
vztraja, da je treba za konflikt na Bližnjem vzhodu najti pravično in trajnostno rešitev in glede tega zagovarja odločno zavezanost EU in vseh držav članic Unije za Sredozemlje; ponovno poziva, da se je treba resno lotiti pogajanj v okviru mirovnega procesa, da se doseže soobstoj dveh držav – neodvisne, demokratične in trajne palestinske države ter izraelske države –, ki bosta živeli druga ob drugi v ozračju miru, varnosti in z mednarodno priznanimi mejami; spodbuja pomemben prispevek, ki ga lahko prispeva Unija za Sredozemlje k izboljšanju odnosov med Izraelom in Palestinsko nacionalno oblastjo, med drugim s sodelovanjem med izraelskimi in palestinskimi predstavniki v okviru Unije za Sredozemlje; |
6. |
obžaluje, da proces dekolonizacije Zahodne Sahare še ni končan; |
7. |
pozdravlja imenovanje generalnega sekretarja in sprejetje statuta generalnega sekretariata, in, zaradi vrha v Barceloni priporoča, da se opredelita institucionalna in funkcionalna struktura Unije za Sredozemlje v skladu z naslednjimi smernicami:
|
8. |
opozarja, da je vrh v Parizu določil šest velikih horizontalnih strateških sektorjev (civilna zaščita, pomorske in kopenske avtoceste, odpravljanje onesnaženja Sredozemlja, sredozemski načrt za sončno energijo, sredozemska pobuda za razvoj podjetništva in evro-sredozemska univerza), v večini katerih so projekti že sprejeti kot del evro-sredozemskega partnerstva; poudarja pomen skrbne ocene regionalnih programov in sredstev, ki se že uporabljajo v okviru evro-sredozemskega partnerstva in želi, da izbor projektov, financiranih v okviru Unije za Sredozemlje, temelji na merilu dodane vrednosti na regionalni in lokalni ravni; zato zagovarja hitro izvajanje teh prednostnih projektov; |
9. |
meni, da je bistveno, da se zagotovi, poveča in uporablja financiranje predvidenih projektov, ki bo temeljilo na kombinaciji javnih in zasebnih sredstev; v tem okviru:
|
10. |
spodbuja izboljšanje gospodarskega in pravnega okolja tretjih držav, pri katerem je prednostna naloga vzpostavljanje verodostojnih in trajnostnih podregionalnih finančnih institucij, ki bodo sposobne pritegniti tuje naložbe; ravno tako poziva k:
|
11. |
želi izboljšati gospodarske in pravne razmere v regiji, saj je to nujno jamstvo za prihodnja vlaganja; vztraja pri cilju razvoja človeških virov in zaposlovanja, v skladu z razvojnimi cilji tisočletja za boj proti revščini; poudarja, da je ohranjanje in razvoj učinkovitih javnih služb še en pomemben element za zagotovitev trajnostnega razvoja v regiji; |
12. |
meni, da bo večje dvostransko in večstransko gospodarsko sodelovanje jug-jug prineslo oprijemljive koristi za prebivalce in izboljšalo politično ozračje v regiji; |
13. |
vztraja, da je razvoj trgovine jug-jug bistvenega pomena, in navaja, da predstavlja ta trgovina le 6 % trgovinske izmenjave, zato bi bilo treba sporazum iz Agadirja razširiti; poudarja, da je okrepitev vezi in trgovine med temi državami v njihovem interesu, da bi vzpostavili združeno in močno ekonomsko območje, ki bi bilo privlačno za vlagatelje, in tako zaščitili interese regije in izkoristiti njen razvoj; poudarja, da mora Unija za Sredozemlje omogočiti lažje nudenje tehnične in finančne pomoči za spodbujanje gospodarskega povezovanja med državami juga; meni, da bi razširitev in poenostavitev vseevropsko-sredozemske kumulacije porekla lahko pripomogla, da bi to dosegli; |
14. |
poudarja pomen trenutnih pogajanj o evro-sredozemskemu prostotrgovinskemu območju in spodbuja države Unije za Sredozemlje, naj si prizadevajo za uskladitev svojih stališč v okviru pogajanj v STO; |
15. |
poziva Komisijo, naj med pogajanji za trgovinske sporazume upošteva rezultate izvedenih študij o vplivu, in oceni vplive procesa liberalizacije v luči podnebnih sprememb ter gospodarske in socialne krize in po potrebi zagotovi, da se bo ta uvajal postopoma in nesorazmerno, ter obenem na obeh straneh Sredozemlja zaščiti podobne proizvodne sektorje, za katere je bolj verjetno, da se bodo zaradi večje liberalizacije soočali s konkurenco; poziva Unijo za Sredozemlje, naj v prvi vrsti projekte izbere v skladu s potrebami socialnih in gospodarskih posledic in glede na potrebo zmanjšanja vpliva na okolje; |
16. |
želi, da se pridružitveni sporazumi ponovno pregledajo ob upoštevanju novih potreb, ki izhajajo iz finančne, gospodarske in socialne krize ter prehrambene in energetske krize; opozarja, da mora eden izmed glavnih ciljev ustanovitve prostotrgovinskega evro-sredozemskega območja ostati trgovina, ki služi razvoju in zmanjševanju revščine, in upa, da bo načrt, sprejet na vrhunskem srečanju ministrov 9. decembra 2009, prispeval k uresničitvi tega cilja; |
17. |
obžaluje, da so bili socialno-gospodarski, trgovinski in energetski vidiki, kot so neposredne tuje naložbe, zaposlovanje, energijska učinkovitost, neformalno gospodarstvo ali zmanjševanje revščine, zanemarjeni v pariški deklaraciji, in zahteva, da se ta napaka popravi na vrhu v Barceloni; |
18. |
opozarja, da so migracijske politike eden od prednostnih nalog evro-sredozemskega partnerstva, zato države članice in institucije Unije za Sredozemlje spodbuja, naj posebno pozornost namenijo usklajenemu upravljanju migracijskih tokov; poudarja, da je izgradnja Unije za Sredozemlje nerazdružljiva z razvojem človeških virov in izmenjav med prebivalci sredozemske kotline, in spodbuja, poleg regulacije tokov in boja proti nezakonitemu priseljevanju, postopno poenostavitev prostega pretoka med obema obalama, okrepitev ukrepov za integracijo migrantov, vzpostavitev aktivnih politik v prid zaposlovanju, in izboljšanje pogojev za izvajanje pravice do azila; meni, da je treba zagotoviti kontinuiteto ministrske konference Euromed o migracijah, ki je potekala 18. in 19. novembra 2007 v Albufeiri; |
19. |
poziva članice Unije za Sredozemlje, da poenostavijo prenos sredstev, ki jih nakazujejo izseljenci prebivalcem svojih matičnih držav, zlasti z zmanjšanjem stroškov, ki jih povzročajo nakazila; |
20. |
opozarja na velik pomen četrtega poglavja evro-sredozemskega sodelovanja (poglavja v zvezi z migracijami, socialnim vključevanjem, pravico in varnostjo) in poudarja, da mora Unija za Sredozemlje spodbujati sodelovanje v okviru tega poglavja; |
21. |
poudarja strateški pomen izzivov kmetijstva, razvoja podeželja, prilagajanja podnebnim spremembam, racionalne uporabe vode in energije v sredozemskih državah, in poziva, da postane sodelovanje na kmetijskem področju politična prednostna naloga; spodbuja države Unije za Sredozemlje, naj si prizadevajo za uskladitev svojih stališč v okviru pogajanj v STO in napredujejo v smeri večje konvergence evro-sredozemskih kmetijskih politik zlasti na področju spoštovanja primernih socialnih zahtev, zahtev za zanesljivo preskrbo s hrano, fitosanitarnih in okoljskih standardov in kakovosti proizvodov; meni, da bi morale te politike vključiti zahteve za trajnostni razvoj (vključno z ohranjanjem naravnih virov), kar bi omogočilo pojav regionalnih trgov, ob istočasnem upoštevanju posebnih in konkurenčnih razmer sredozemskega kmetijstva, kot tudi ohranjanje močnega kmetijskega sektorja; |
22. |
poudarja potrebo po vzpostavitvi regionalne kmetijske politike, v skladu z evro-sredozemskim načrtom za kmetijstvo, ki ohranja lokalno proizvodnjo hrane in zanesljivo preskrbo s hrano, in spodbuja proizvodnjo, distribucijo in diverzifikacijo tipičnih sredozemskih proizvodov, razvoj malih in srednjih kmetij, in je prilagojena trajnostnemu razvoju; glede na to, da je v veliko sredozemskih partnerskih državah vedno več negotovosti v zvezi s preskrbo s hrano, poziva Komisijo, naj odobri prošnje partnerskih držav v zvezi z razširjenimi zaščitnimi ukrepi in hitrimi postopki v primeru prehrambene krize; |
23. |
ponavlja svojo podporo okoljski razsežnosti Unije za Sredozemlje in opozarja na pomen evro-sredozemske pobude za odpravljanje onesnaženja Sredozemlja; se glede tega veseli začetka druge faze investicijskega programa za reševanje osnovnih virov onesnaževanja v Sredozemlju – mehanizem za financiranje priprave in izvedbe projektov (MeHSIP PPIF); meni, da je napredek na področju preprečevanja onesnaževanja morja nujnega pomena, in Sredozemlju moramo posvetiti posebno pozornost, saj je zaprto morje; v zvezi s tem izpostavlja, da je treba vse projekte Unije za Sredozemlje načrtovati in izvajati v skladu z obstoječimi programi, zlasti ob upoštevanju sredozemskega akcijskega načrta UNEP za barcelonsko konvencijo; |
24. |
poziva partnerske države v okviru velikih projektov Unije za Sredozemlje na področju kopenskega in pomorskega prometa, naj izboljšajo infrastrukture in tako izboljšajo pretok oseb in blaga v Sredozemlju in spodbudijo trajnostno prometno politiko, pri čemer je treba upoštevati zahteve glede trajnostnega razvoja, zmanjšanja emisij toplogrednih plinov, energijske učinkovitosti in intermodalnosti; poudarja, da morajo biti taka prizadevanja povezana zlasti z okoljsko in industrijsko politiko ter politiko javnega zdravja in prostorskega načrtovanja; vztraja, da je treba razvijati projekte pomorskih avtocest, da bi spodbudili modalne preusmeritve ter oblikovali varne, čiste in trajne trgovske plovne poti; |
25. |
meni, da je izboljšanje pristaniške infrastrukture in infrastrukture za prevoz po kopnem lahko dejavnik gospodarskega razvoja in bo pripomoglo k spodbujanju trgovine med evro-sredozemskimi državami; |
26. |
poudarja, da je treba okrepiti sodelovanje na področju energije, in poziva k takojšnji izvedbi razvojnih načrtov, s katerimi se bo spodbudila diferenciacija virov in energetskih preskrbovalnih poti, kar bo odločilno pripomoglo k energetski varnosti sredozemske regije; |
27. |
opozarja na velik potencial obnovljivih virov energije v evro-sredozemski regiji, zlasti energije vetra in sončne energije; podpira hitro in usklajeno izvajanje sredozemskega načrta za sončno energijo, katerega glavni cilj je, da se do leta 2020 ustvari 20 GW dodatnih zmogljivosti za proizvodnjo obnovljive energije v Sredozemlju, in industrijske pobude kot je DESERTEC, ter sprejetje evro-sredozemske strategije za energetsko učinkovitost; želi, da projekti v prvi vrsti odgovorijo na potrebe držav dobaviteljic in glede tega poudarja padce v okviru gospodarskega razvoja za države partnerice na področju okrepitve, zlasti na južnem bregu, mrežnih infrastruktur, postopnega vzpostavljanja medsebojno odvisnega regionalnega trga in oblikovanja novega industrijskega sektorja, povezanega, na primer, s proizvodnjo solarnih komponent; |
28. |
poziva k nadaljnjemu spodbujanju in podpori za pobudo „Solar for Peace“ (Sončna energija za mir) v okviru projekta za integracijo evro-sredozemskega energetskega trga (MED-EMIP); |
29. |
priporoča, da se države, ki sodelujejo v evro-sredozemskem procesu, pridružijo pobudi „pametna mesta“, načrtovani v skladu s Strateškim načrtom za energetsko tehnologijo; |
30. |
podpira spodbujanje vseevropsko-sredozemskih elektroenergetskih, plinskih in naftnih povezav za krepitev zanesljive oskrbe z energijo; poudarja pomen dokončanja sredozemskega električnega sklenjenega tokovnega kroga in podpira razvoj južnega plinskega koridorja; spodbuja uporabo povratnih tokov, če je to varno, stroškovno učinkovito in izvedljivo; |
31. |
poudarja, da bodo podnebni cilji 20–20–20 pomembno vplivali na povpraševanje po plinu, zato bi oblikovanje akcijskega načrta za utekočinjen zemeljski plin za države članice Unije za Sredozemlje povečalo raznolikost in zanesljivost oskrbe, zlasti za države, ki so odvisne od enega samega dobavitelja; |
32. |
poudarja pomen napredka tehnologije utekočinjenega zemeljskega plina, naložb v prevozne zmogljivosti ter terminalov za njegovo ponovno uplinjanje; poudarja, da je poleg razvoja infrastrukture potrebna tudi pomorska zaščita; |
33. |
vztraja, da je treba nujno razviti okrepljeno sodelovanje na področju civilne zaščite v Sredozemlju, da bi se lahko spopadali z naravnimi katastrofami, zlasti potresi, poplavami in gozdnimi požari; spodbuja ustanovitev evro-sredozemskega inštituta za gozdne požare; |
34. |
vztraja, da je treba v okviru Unije za Sredozemlje razviti nove projekte, posvečene izobraževanju, izmenjavam med šolami in univerzami ter raziskavam, saj lahko ti dejavniki pripomorejo k zbližanju in razvoju prebivalcev na obalah Sredozemlja; meni, da je treba prednostno in z aktivnim sodelovanjem civilne družbe izoblikovati resnično evro-sredozemsko območje visokošolskega izobraževanja, znanosti in raziskav; zato:
|
35. |
zahtev, da se novi projekti za spodbujanje kulturnih izmenjav in medsebojnega razumevanja med družbami zelo hitro uvrstijo na dnevni red Unije za Sredozemlje, zlasti s sprejetjem evro-sredozemske strategije na področju kulture in razvoja medkulturnega in medverskega dialoga; spodbuja izvajanje projektov Stalne konference sredozemskih operaterjev na avdiovizualnem področju (COPEAM), zlasti projekt evro-sredozemskega televizijskega kanala, kot tudi ponovitve uspelih pobud, kot je bil arabski teden in EuroMedScola; pozdravlja delovanje Aleksandrijske knjižnice, Inštituta arabskega sveta in Fundacije Anne Lindh, in zlasti njeno organizacijo dni Foruma za medkulturni dialog, ki so potekali v Barceloni marca 2010; poziva države članice in institucije Unije za Sredozemlje, da ohranijo svoje zaveze v okviru Zavezništva civilizacij OZN; |
36. |
pozdravlja izbor Marseilla (Provansa) za evropsko prestolnico kulture za leto 2013, saj je projekt tega mesta odločno usmerjen k evro-sredozemski razsežnosti in si prizadeva za zbliževanje prebivalcev na obeh obalah Sredozemlja; poudarja, da je naloga tega zelo simboličnega kulturnega projekta uresničiti konkretne in inovativne dejavnosti za spodbuditev dialoga med kulturami Evrope in Sredozemlja; |
37. |
poudarja pomen oblikovanja industrijskih politik za izboljšanje ekonomij obsega, ob sočasnem spodbujanju malih in srednjih podjetij ter krepitvi sektorjev visoke tehnologije; poziva države članice Unije za Sredozemlje in institucije, naj igrajo aktivno vlogo pri podpori malih in srednjih podjetij, pri čemer naj posvetijo posebno pozornost učinkovitim finančnim storitvam ter tehnični in administrativni pomoči, in na ta način oblikujejo močan temelj za podjetništvo, zlasti v sektorjih, ki prispevajo h gospodarski rasti držav Sredozemlja; |
38. |
poudarja, da želi Evro-sredozemska parlamentarna skupščina postati parlamentarna skupščina Unije za Sredozemlje, ki je porok za njeno demokratično legitimnost, in podpira predlog 6. plenarnega zasedanja Evro-sredozemske parlamentarne skupščine, ki je potekalo v Amanu 13. in 14. marca 2010, da se Evro-sredozemsko parlamentarno skupščino prekrsti v Parlamentarno skupščino – Unija za Sredozemlje; |
39. |
opozarja na svoje pristojnosti v proračunskem postopku Evropske unije in vztraja, da mora Evro-sredozemska parlamentarna skupščina uveljaviti večjo odgovornost s prevzemom svetovalne vloge in vloge demokratičnega nadzora pri oblikovanju delovnih smernic, rednemu spremljanju obstoječih projektov in izvrševanju proračuna; poziva različne pristojne odbore Evro-sredozemske parlamentarne skupščine k pripravam rednih predstavitev generalnega sekretarja in njegovih namestnikov; meni, da bo moralo to odgovornost spremljati izboljšanje delovanja in delovnih metod Evro-sredozemske parlamentarne skupščine, vključno z dodeljevanjem potrebnih človeških in finančnih virov, kot tudi z boljšo prilagoditvijo dela Evro-sredozemske parlamentarne skupščine z delom drugih institucij Unije za Sredozemlje; pozdravlja odločitve, ki so bile glede tega sprejete na 6. plenarnem zasedanju Evro-sredozemske parlamentarne skupščine v Amanu 13. in 14. marca 2010; |
40. |
pozdravlja nedavno vzpostavitev Evro-sredozemske regionalne in lokalne skupščine in poziva k dobremu usklajevanju njenega dela z delom Evro-sredozemske parlamentarne skupščine, zlasti s skupnimi sejami ali vzajemnimi povabili članov zadevnih predsedstev na delovna srečanja; vztraja, da so te skupščine, ki združujejo izvoljene predstavnike z obeh obal Sredozemlja, koristne, saj se na ta način spodbuja izmenjava dobrih demokratičnih praks; |
41. |
vztraja pri rednih posvetovanjih s civilno družbo, socialnimi partnerji in številnimi poklicnimi in socialno-poklicnimi mrežami, ki so bile razvite v okviru evro-sredozemskega partnerstva, ter njihovi pridružitvi k delu in projektom Unije za Sredozemlje; in spodbuja:
|
42. |
pozdravlja zavezo, ki je bila ponovno potrjena na drugi evro-sredozemski ministrski konferenci o krepitvi vloge žensk v družbi (ki je 11. in 12. novembra 2009 potekala v Marakešu), da bodo pravno in dejansko spodbujali enakost med ženskami in moškimi, se borili proti nasilju nad ženskami ter upoštevali civilne, politične, gospodarske, socialne in kulturne pravice žensk in moških; odločno poziva k sprejetju konkretnih ukrepov v tej smeri, in priporoča sprejetje projekta v okviru Unije za Sredozemlje o podjetniškem duhu žensk in krepitvi njihovega sodelovanja v javno življenje; opozarja, da še naprej zagovarja stališče, da kršitev temeljnih pravic žensk ni mogoče utemeljevati s spoštovanjem tradicij in navad; |
43. |
poziva Svet, podpredsednico Komisije/visoko predstavnico Evropske unije, Evropsko komisijo in novoustanovljeno Evropsko službo za zunanje delovanje, da si prizadevajo za zagotovitev skladnosti Evropske unije v sodelovanju z Unijo za Sredozemlje in da pri opredelitvi evropske politike sodeluje tudi Evropski parlament; |
44. |
pozdravlja nedavno vključitev držav zahodnega Balkana, ki kandidirajo za članstvo v EU, v Unijo za Sredozemlje; |
45. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje predsedniku Sveta Evropske unije, predsedniku Evropske komisije, podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Evropske unije, vladam in parlamentom držav članic, sopredsedstvu in generalnemu sekretarju Unije za Sredozemlje kot tudi vladam in parlamentom držav partneric. |
(1) UL C 301 E, 13.12.2007, str. 210.
(2) UL C 285 E, 26.11.2009, str. 39.
(3) UL C 76 E, 25.3.2010, str. 76.
(4) UL C 282 E, 6.11.2008, str. 443.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/136 |
Četrtek, 20. maj 2010
Nujnost evropske strategije za južni Kavkaz
P7_TA(2010)0193
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz (2009/2216(INI))
2011/C 161 E/20
Evropski parlament,
ob upoštevanju predhodnih resolucij o južnem Kavkazu, vključno z resolucijo z dne 15. novembra 2007 o krepitvi evropske sosedske politike (ESP) (1), in resolucij z dne 17. januarja 2008 o učinkovitejši politiki EU za južni Kavkaz (2) ter o pristopu k regionalni politiki za Črno morje (3),
ob upoštevanju svojih nedavnih resolucij z dne 17. decembra 2009 o Azerbajdžanu: svoboda izražanja (4), z dne 3 septembra 2008 o Gruziji (5), z dne 5. junija 2008 o poslabšanju razmer v Gruziji (6) in z dne 13. marca 2008 o Armeniji (7),
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z dne 3. decembra 2008 z naslovom „Vzhodno partnerstvo“ (KOM(2008)0823),
ob upoštevanju skupne izjave s praškega vrhovnega srečanja o vzhodnem partnerstvu dne 7. maja 2009,
ob upoštevanju akcijskih načrtov ESP, sprejetih skupaj z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo novembra 2006, ter evropskega sosedskega in partnerskega instrumenta (ESPI), ki je tesno povezan z izvajanjem akcijskih načrtov ESP,
ob upoštevanju poročil ESP o napredku za Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo, ki jih je Komisija sprejela 23. aprila 2009,
ob upoštevanju državnih strateških dokumentov za obdobje 2007–2013 in nacionalnih okvirnih programov 2007-2010 v okviru ESPI za Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo,
ob upoštevanju vmesnega pregleda programskih dokumentov ESPI za Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo,
ob upoštevanju sporazumov o partnerstvu in sodelovanju, sprejetih z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo leta 1996,
ob upoštevanju ustreznih poročil o spremljanju, ki jih je pripravila parlamentarna skupščina Sveta Evrope,
ob upoštevanju poročila neodvisne mednarodne komisije za ugotavljanje dejstev glede spora v Gruziji, objavljenega 30. septembra 2009 (Tagliavinijevo poročilo),
ob upoštevanju člena 48 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve in mnenja Odbora za mednarodno trgovino (A7-0123/2010),
A. |
ker je EU na zasedanju Sveta za zunanje zadeve 8. decembra 2009 ponovno potrdila, da namerava spodbujati stabilnost, sodelovanje, blaginjo in dobro upravljanje na celotnem južnem Kavkazu, tudi s programi za tehnično pomoč, |
B. |
ker je EU po vojni avgusta 2008 v Gruziji, uspešnem ukrepanju za sklenitev dogovora o premirju in zaradi večje potrebe po nadaljnjem sodelovanju, da se zagotovi popolno izvajanje dogovora, postala pomemben varnostni akter na tem območju, ko je hitro napotila misijo EU za nadzor, začela glavni program za povojno pomoč in misijo za ugotavljanje dejstev o vzrokih in poteku vojne, |
C. |
ker so se v letu 2009 okrepila pogajanja za rešitev spora v Gorskem Karabahu ob posredovanju skupine Minsk pod okriljem OVSE, |
D. |
ker osebam, ki so bile prisilno izseljene s spornih območij na južnem Kavkazu, še vedno odrekajo pravico, da bi se vrnile domov; ker so tri države oblikovale programe za lokalno vključitev beguncev in notranje razseljenih oseb, vendar imajo še vedno veliko težav na poti do uspeha; ker beguncev in notranje razseljenih ljudi zadevne oblasti ne bi smele uporabljati kot politične instrumente v sporih, |
E. |
ker sta Armenija in Turčija naredili obetavne korake, ko sta oktobra 2009 podpisali protokola o vzpostavitvi in razvoju diplomatskih odnosov ter o odprtju skupne meje, vendar temu ni sledila ratifikacija sporazuma, |
F. |
ker zamrznjeni spori preprečujejo gospodarski in socialni razvoj ter ovirajo izboljšanje življenjskega standarda v regiji južnega Kavkaza, prav tako ovirajo celovit razvoj vzhodnega partnerstva evropske sosedske politike; ker je mirna rešitev sporov bistvena za stabilnost v sosedstvu Evropske unije; ker je treba vložiti dodatno prizadevanje za opredelitev skupnih področij interesa, ki lahko pomagajo premostiti razlike, olajšati dialog in spodbuditi možnosti za regionalno sodelovanje in razvoj, |
G. |
ker EU v svojih odnosih z državami južnega Kavkaza spoštuje načela suverenosti in ozemeljske celovitosti, |
H. |
ker vzhodno partnerstvo vzpostavlja nove možnosti za poglobitev dvostranskih odnosov in tudi uvaja večstransko sodelovanje, |
I. |
ker je cilj vzhodnega partnerstva pospešitev reform, približevanje pravnega reda in gospodarsko povezovanje ter zagotavljanje oprijemljive pomoči za utrditev državnosti in ozemeljske celovitosti partnerskih držav, ki temelji na načelih pogojenosti, razlikovanja in skupnega sprejemanja ukrepov ter predvideva pogajanja o novih pristopnih sporazumih, za katera bo potrebno soglasje Evropskega parlamenta, |
J. |
ker bo marca 2010 uradno ustanovljena parlamentarna skupščina evropske sosedske politike za vzhod (EURONEST) kot ključni večstranski mehanizem okrepljenega medparlamentarnega dialoga med Evropskim parlamentom in šestimi vzhodnimi partnericami EU, vključno z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo, da bi te države približali EU, |
K. |
ker terjajo razmere na območju južnega Kavkaza vse bolj proaktivno politiko pri sodelovanju EU na tem območju; ker začetek vzhodnega partnerstva in veljavnosti Lizbonske pogodbe zagotavljata dobro priložnost za zasnovo strategije EU za južni Kavkaz, |
1. |
ponovno potrjuje, da je glavni cilj EU v tej regiji spodbujati proces razvoja Armenije, Azerbajdžana in Gruzije v odprte, miroljubne, stabilne in demokratične države, ki so pripravljene vzpostaviti dobre sosedske odnose ter zmožne preoblikovati južni Kavkaz v regijo trajnostnega miru, stabilnosti in blaginje, kar bo omogočilo boljše vključevanje teh držav v evropske politike; meni, da mora imeti EU za uresničitev tega cilja vse dejavnejšo politično vlogo in mora v dogovoru z državami v regiji razviti strategijo, ki bo združila „blago moč“ in odločen pristop, dopolnjevale pa jo bodo posamezne dvostranske politike; |
Varnostna vprašanja in miroljubna rešitev sporov
2. |
poudarja, da je ohranjanje statusa quo glede sporov v regiji nesprejemljivo in nevzdržno, saj to predstavlja stalno tveganje za stopnjevanje napetosti in ponoven izbruh oboroženih sovražnosti; meni, da bi si morale vse strani dejavno prizadevati za doseganje stabilnosti in miru; zagovarja uporabo čezmejnih programov in dialoga med civilnimi družbami kot orodij za preoblikovanje sporov ter krepitev zaupanja onkraj ločnic; poudarja, da ima EU pomembno vlogo pri spodbujanju kulture dialoga v regiji ter pri zagotavljanju izvajanja ustreznih resolucij Varnostnega sveta ZN, vključno z resolucijo št. 1325(2000); |
3. |
ugotavlja, da so za upravljanje in reševanje sporov ter za osnovni dialog med drugim potrebni priznanje pravic in zakonitih interesov vseh ustreznih strani in skupnosti, odprtost za kritično dojemanje preteklih dogodkov in pripravljenost za dogovor o njihovem skupnem razumevanju, resnična pripravljenost za preseganje sovraštva in strahu, pripravljenost za doseganje kompromisa o skrajnih stališčih, opustitev revanšističnih nagnjenj in pripravljenost na resnične kompromise, da se utrdi stabilnost in blaginja; |
4. |
poudarja pomen preprečevanja konfliktov, vključno s spoštovanjem pravic vseh članov narodnih skupnosti, versko strpnostjo in prizadevanji za okrepitev socialne ter gospodarske kohezije; |
5. |
poudarja odgovornost zunanjih akterjev za uporabo svoje moči in vpliva na načine, ki so popolnoma v skladu z mednarodnim pravom, vključno z zakonodajo o človekovih pravicah; meni, da si je treba prizadevati za nadaljnje uravnoteženo sodelovanje med zunanjimi akterji v regiji, da se omogoči miroljubno reševanje sporov; meni, da je nesprejemljivo, da kateri koli zunanji akter določa pogoje za spoštovanje suverenosti in ozemeljske celovitosti držav južnega Kavkaza; |
Spor v Gorskem Karabahu
6. |
pozdravlja dinamičnost pogajanj glede spora v Gorskem Karabahu, ki so bila zaznamovana s šestimi rednimi srečanji predsednikov Armenije in Azerbajdžana v letu 2009 v duhu moskovske izjave; poziva obe strani, naj v mirovnih pogajanjih okrepita prizadevanje za doseganje dogovora v prihodnjih mesecih, naj pokažeta konstruktivnejši odnos in opustita težnjo po ohranitvi statusa quo, vzpostavljenega z uporabo sile in brez mednarodne legitimnosti, kar povzroča nestabilnost in podaljšuje trpljenje prebivalstva, ki ga je prizadela vojna; obsoja zamisel o vojaški rešitvi in hude posledice že uporabljene vojaške sile ter poziva obe strani, da se izogneta sem nadaljnjim kršitvam premirja iz leta 1994; |
7. |
v celoti podpira posredovanje skupine Minsk pod okriljem OVSE, temeljna načela madridskega dokumenta in izjavo sopredsedujočih držav skupine Minsk z dne 10. julija 2009 ob robu vrha G8 v Aquili; poziva mednarodno skupnost, da pokaže pogum in politično voljo, da bi pomagala pri preseganju preostalih spornih točk, ki ogrožajo sporazum; |
8. |
izraža resno zaskrbljenost, da je na sto tisoče beguncev in notranje razseljenih oseb, ki so pobegnile s svojih domov med vojno v Gorskem Karabahu in zaradi nje, ostalo razseljenih in so jim bile zanikane njihove pravice, vključno s pravico do vrnitve, pravico do lastnine in pravico do osebne varnosti; poziva vse strani, da jasno in brezpogojno priznajo te pravice in potrebo po takojšnji rešitvi te težave, ki bo upoštevala načela mednarodnega prava; v zvezi s tem zahteva, da se armenske sile umaknejo z vseh zasedenih območij Azerbajdžana v spremstvu mednarodnih sil, organiziranih ob spoštovanju ustanovne listine ZN, da se v prehodnem obdobju vzpostavijo ustrezna varnostna jamstva, ki bodo zagotovila varnost prebivalstva Gorskega Karabaha in omogočila, da se razseljene osebe lahko vrnejo domov in se preprečijo dodatni spori zaradi brezdomstva; poziva armenske in azerbajdžanske oblasti ter voditelje ustreznih skupnosti, da pokažejo svojo zavezanost vzpostavitvi miroljubnih medetničnih odnosov s praktičnimi pripravami za vrnitev razseljenih oseb; meni, da je treba položaj notranje razseljenih oseb in beguncev obravnavati v skladu z mednarodnimi standardi, tudi ob upoštevanju nedavnega priporočila PACE 1877(2009) „Pozabljeni ljudje Evrope: zaščita človekovih pravic dolgoročno razseljenih ljudi“; |
9. |
poudarja, da bo trajni mir mogoče doseči le z resničnimi prizadevanji; poziva vse ustrezne organe, da se izognejo izzivalnim politikam in retoriki, nestrpnim izjavam in izkrivljanju zgodovine; poziva voditelje Armenije in Azerbajdžana k odgovornemu ravnanju, umiritvi izjav in ustvarjanju ustreznih pogojev, da bo javno mnenje lahko sprejelo in v celoti razumelo koristi celovite rešitve; |
10. |
meni, da je treba nemudoma opustiti stališče, da Gorski Karabah vključuje vsa okupirana azerbajdžanska ozemlja, ki obkrožajo Gorski Karabah; ugotavlja, da bi lahko začasni status Gorskega Karabaha ponudil rešitev do opredelitve dokončnega statusa in bi tako ustvaril prehodni okvir za mirno sobivanje in sodelovanje armenskih in azerbajdžanskih skupnosti v regiji; |
11. |
poudarja, da je varnost za vse nepogrešljiv sestavni del vsakega dogovora; priznava pomen ustreznih dogovorov o ohranjanju miru v skladu z mednarodnimi standardi človekovih pravic, ki vključujejo tako vojaške kot civilne vidike; spodbuja Svet, naj preuči možnosti za podporo mirovnega proces z misijami skupne varnostne in obrambne politike, vključno z napotitvijo obsežne misije za spremljanje na to območje, ki bi olajšala vzpostavitev mednarodnih mirovnih sil, ko bo sprejeta politična rešitev; |
Zbliževanje Armenije in Turčije
12. |
pozdravlja protokole o vzpostavitvi in razvoju diplomatskih odnosov med Armenijo in Turčijo, vključno z odprtjem skupne meje; poziva obe strani, da izkoristita to priložnost za izboljšanje svojih odnosov z ratifikacijo in izvajanjem ter brez pogojevanja in v razumnem roku; poudarja, da sta približevanje med Armenijo in Turčijo ter pogajanja skupine Minsk pod okriljem OVSE ločena procesa, ki bi se morata razvijati vsak skladno z lastnimi pravili; vendar opozarja, da bi lahko napredek pri enem od teh procesov prinesel zelo široke in potencialno zelo pozitivne posledice v celotni regiji; |
Spori v Gruziji
13. |
ponovno izraža brezpogojno podporo suverenosti, ozemeljski celovitosti in nedotakljivosti mednarodno priznanih meja Gruzije ter poziva Rusijo, naj jih spoštuje; spodbuja gruzijske oblasti, naj si bolj prizadevajo pri reševanju gruzijskih notranjih konfliktov v Abhaziji in Južni Osetiji; pozdravlja Tagliavinijevo poročilo in podpira njegova glavna opažanja in ugotovitve; pričakuje, da bi se lahko obsežne informacije o ozadju razmer iz poročila uporabile v sodnih postopkih na Mednarodnem kazenskem sodišču in v tožbah posameznikov glede kršitev Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic; podpira mandat misije EU za nadzor in poziva k njegovi nadaljnji razširitvi; poziva Rusijo in oblasti de facto v regijah Abhaziji in Južni Osetiji, ki se želita odcepiti, naj prenehajo ovirati izvajanje nekaterih njegovih delov; |
14. |
z zadovoljstvom ugotavlja, da mednarodna skupnost skoraj enoglasno zavrača enostransko izjavo o neodvisnosti Južne Osetije in Abhazije; obžaluje, da je Ruska federacija neodvisnost Abhazije in Južne Osetije priznala v nasprotju z mednarodnim pravom; poziva vse strani k spoštovanju sporazuma o premirju iz leta 2008 ter k zagotavljanju varnosti in prostega dostopa na ozemlje osebju misije EU za nadzor ter poziva Rusijo, naj izpolni zavezo o umiku svojih vojaških enot na položaje, ki jih je zasedala pred izbruhom vojne avgusta 2008; z zaskrbljenostjo spremlja sporazum z dne 17. februarja 2010 med Rusko federacijo in de facto organi oblasti Abhazije o vzpostavitvi ruske vojaške baze v Abhaziji brez soglasja gruzijske vlade in opozarja, da je takšen sporazum v nasprotju z dogovori o premirju z dne 12. avgusta in 8. septembra 2008; |
15. |
poudarja, da je pomembno zaščititi varnost in pravice vseh ljudi, ki živijo v regijah, ki se želijo odcepiti, spodbujati spoštovanje pravice etničnih Gruzijcev do vrnitve pod varnimi in dostojnimi pogoji, ustaviti proces prisilnega uvajanja potnih listov, izboljšati razmere glede de facto zaprtih meja ter doseči, da bodo EU in drugi mednarodni akterji lahko pomagali ljudem v obeh regijah; poudarja potrebo po jasneje opredeljenih kratkoročnih in srednjeročnih ciljih v tem pogledu; spodbuja Gruzijo, naj nadaljuje z izvajanjem akcijskega načrta za notranje razseljene osebe in s pomočjo tem osebam na svojem ozemlju; |
16. |
poudarja, da se je treba lotiti gruzijsko-abhazijske in gruzijsko-južnoosetijske razsežnosti sporov ter zagotoviti enako upoštevanje pravic in skrbi vseh udeleženih narodov; poudarja, da osamitev Abhazije in Južne Osetije ne prispeva k reševanju spora, in pozdravlja državno strategijo za delovanje na podlagi sodelovanja, ki je bila sprejeta 27. januarja 2010; spodbuja gruzijske oblasti, naj se glede priprave akcijskega načrta za izvajanje te strategije posvetujejo z vsemi zainteresiranimi stranmi; poudarja pomen ukrepov za vzpostavitev zaupanja in tesnejših osebnih stikov v sporu; poleg tega poziva EU, naj spodbuja projekte za svobodo gibanja vzdolž črte upravne meje za ljudi, ki so prizadeti zaradi nastalih razmer; |
17. |
meni da so ženevski pogovori izjemno pomembni, saj je to edini forum, v katerem vse strani v sporu in trije glavni mednarodni akterji, EU, OVSE in ZN, tesno sodelujejo, da bi zagotovili varnost in stabilnost regije; obžaluje, da se potencial tega foruma še ni izrazil v konkretnih rezultatih in da na črti premirja pogosto prihaja do incidentov, kljub vzpostavitvi mehanizma za preprečevanje incidentov in odzivanje, katerega ustanovitev pozdravlja; poziva strani k celoviti uporabi mehanizma in njegovega potenciala za izboljšanje vzajemnega zaupanja; poziva podpredsednico Komisije/visoko predstavnico Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, naj si prizadeva za nov in svež zagon v pogovorih, da se doseže zadovoljiva rešitev razmer in polno izvajanje sporazuma o premirju iz avgusta 2008; |
Napredek k demokratizaciji, spoštovanju človekovih pravic in pravni državi
18. |
poudarja, da so demokratizacija, dobro upravljanje, politični pluralizem, pravna država ter človekove pravice in temeljne svoboščine bistveni za določitev prihodnjih odnosov Armenije, Azerbajdžana in Gruzije z EU; poziva države k obnovljenemu prizadevanju za izvajanje akcijskega načrta evropske sosedske politike v celoti in poziva Komisijo, naj še naprej pomaga tem državam pri tem prizadevanju; je zaskrbljen, ker so države južnega Kavkaza na tem področju dosegle le delni napredek, kot so pokazala poročila Komisije o napredku iz leta 2009 in priporočila Sveta Evrope; pozdravlja začetek dialoga o človekovih pravicah med EU, Gruzijo in Armenijo ter vabi Azerbajdžan in EU k zaključku pogovorov o enakovredni strukturi za sodelovanje; |
19. |
poudarja pomen začetka dodatnih demokratičnih reform in bistvene vloge političnega dialoga in sodelovanja kot ključa za razvoj nacionalnega soglasja; poudarja pomen okrepitve bolj neodvisnih, preglednejših in močnejših demokratičnih ustanov, vključno z neodvisnostjo sodstva, okrepitvijo parlamentarnega nadzora nad izvršnimi organi in zagotavljanjem demokratične menjave oblasti, kar bo podpiralo in okrepilo civilno družbo ter prispevalo k razvoju osebnih stikov pri spodbujanju demokracije in pravne države; ugotavlja, da proces demokratizacije poteka počasi kljub vloženemu prizadevanju; |
20. |
poudarja, da je korupcija v regiji še vedno zelo razširjena, in poziva oblasti, da pospešijo ukrepe za boj proti nji, saj ogroža gospodarsko rast ter socialni in politični razvoj držav; več pozornosti je treba nameniti boju proti monopolom in zaposlovanju v javnih službah; pozdravlja doseženi napredek Gruzije pri boju proti korupciji; |
21. |
je seznanjen z nedavnimi volitvami v državah te regije; poudarja pomen svobodnih in poštenih volitev, ki morajo potekati v skladu z mednarodnimi obvezami in standardi, prav tako poudarja, da morajo te države vložiti dodatno prizadevanje za sprejetje in izvajanje reform z namenom doseganja teh standardov, ki vključujejo krepitev povolitvenih nadzornih mehanizmov in zagotavljanje dobrega preiskovanja in prevzemanja odgovornosti za kakršno koli nasilje po volitvah; poudarja vlogo EU pri zagotavljanju tehnične pomoči ter mednarodnega in neodvisnega opazovanja volitev; potrjuje, da EU ne priznava ustavnega in pravnega okvirja, v katerem potekajo volitve na odcepljenih ozemljih, ter zagovarja politične pravice razseljenih oseb; |
22. |
meni, da je svoboda izražanja temeljna pravica in načelo ter da imajo mediji bistveno vlogo, poudarja tudi, da morajo biti mediji svobodni in neodvisni; izraža zaskrbljenost zaradi omejitev svobode izražanja in pomanjkanja medijskega pluralizma v državah južnega Kavkaza ter poziva oblasti, da zagotovijo oboje; izraža obžalovanje zaradi stalnega nadlegovanja in ustrahovanja ljudi, ki delajo v medijih, ter zaradi napadov, mučenja in slabega ravnanja z novinarji; meni, da morajo pristojni strokovni organi izboljšati in okrepiti samoregulativna načela in mehanizme, ki so pomemben element svobode govora;
|
23. |
meni, da je treba zagotoviti svobodo združevanja, ker je bistvena za razvoj svobodne, demokratične in močne družbe; z zaskrbljenostjo ugotavlja, da obstajajo neposredne in posredne težave, s katerimi se pri svoji organizaciji sooča civilna družba, in izraža nestrinjanje zaradi sprejetja zakonov in praks, ki bi lahko posredno omejevali svobodo združevanja, kar vključuje upravno nadlegovanje v davčnih zadevah; poudarja pomembno vlogo civilne družbe za procese demokratizacije, miru in sprave v regiji; |
24. |
poziva države v regiji, da dejavno sodelujejo pri delu parlamentarne skupščine evropske sosedske politike za vzhod (EURONEST) in v celoti uporabijo njen potencial kot okvir za večstransko in dvostransko izmenjavo mnenj, za približevanje zakonodaje standardom EU in za izvajanje parlamentarnega nadzora nad demokratičnimi reformami; s tega vidika ugotavlja, da je okrepljeni dialog med parlamentarnimi poslanci držav v regiji ključnega pomena; izraža upanje, da bo v tem okviru nastala možnost za dvostranska srečanja med poslanci armenskega in azerbajdžanskega parlamenta, da se začne parlamentarni dialog v prisotnosti poslancev Evropskega parlamenta; poziva tudi zainteresirane nacionalne parlamente držav članic EU in Evropski parlament, naj okrepijo parlamentarno sodelovanje s parlamenti v regiji, da se povečajo njihova vloga in zmožnosti za oblikovanje politik; |
Gospodarska vprašanja in socialni razvoj
25. |
meni, da je širše sodelovanje na regionalni ravni in z EU v sektorjih, kot so gospodarstvo, promet, energija in okolje, bistveno za čim boljši razvoj samih sektorjev ter zagotovitev stabilnosti v regiji, vendar bi to sodelovanje moralo vključevati kot dolgoročno naložbo izgradnjo človeškega kapitala v celotni regiji; pozdravlja dejstvo, da so vse tri države upravičene do splošnega sistema preferencialov (GSP) EU in ugotavlja, da vse izpolnjujejo pogoje za GSP+ za trajnostni razvoj in dobro upravljanje; ugotavlja, da sta regionalno sodelovanje na področju sodstva in policije ter vzpostavitev povezanega upravljanja meja bistvena za nadaljnje spodbujanje mobilnosti v regiji in v smeri EU; obžaluje, da je izvajanje regionalnih projektov, ki bi potekali v sodelovanju vseh treh držav, zaradi trajajočih nerešenih sporov še vedno ovirano; |
26. |
poudarja pomen oblikovanja ugodne poslovne klime in razvoja zasebnega sektorja; ugotavlja, da omembe vredna gospodarska rast v Azerbajdžanu temelji predvsem na prihodkih iz prodaje nafte in plina; podpira postopek reform, ki povečuje privlačnost gospodarstva za tuje vlagatelje; spodbuja azerbajdžanske oblasti, naj pospešijo pogajanja za vstop v Svetovno trgovinsko organizacijo (STO), in poziva Komisijo, naj dodatno podpre Azerbajdžan v tem procesu; pozdravlja napredek, dosežen na področju gospodarskih reform v Armeniji in Gruziji; vendar ugotavlja, da je gospodarski razvoj Armenije in Gruzije prizadela svetovna gospodarska kriza, ter pozdravlja odločitev, ki jo je EU sprejela konec leta 2009, da se državama zagotovi makrofinančna pomoč; |
27. |
izraža zaskrbljenost nad hitro rastočimi izdatki za vojaške in obrambne namene na južnem Kavkazu ter nad pospešenim oboroževanjem; poudarja, da se za ta pomemben del nacionalnega proračuna porabi izjemno veliko finančnih sredstev, namesto da bi se porabila za nujne zadeve, kot so zmanjševanje revščine, socialna varnost in razvoj gospodarstva; v zvezi s tem poziva Svet in Komisijo, naj preprečita, da bi se z makrofinančno pomočjo EU posredno financiralo oboroževanje v regiji; |
28. |
ugotavlja strateško geopolitično lokacijo južnega Kavkaza in njegov naraščajoči pomen kot energetski, prometni in komunikacijski koridor, ki povezuje kaspijsko regijo in osrednjo Azijo z Evropo; zato meni, da je treba nameniti izredno pozornost sodelovanju EU z južnim Kavkazom, nenazadnje tudi vprašanjem na področju energije; poudarja, da je vloga teh treh držav bistvena za tranzit energentov ter diverzifikacijo dobavnih poti in oskrbe EU z energijo; v zvezi s tem znova opozarja, da bi morala Unija s konkretnimi ukrepi zagotoviti politično stabilnost v regiji; pozdravlja pripravljenost Azerbajdžana in Gruzije, da še naprej dejavno sodelujeta pri spodbujanju tržno naravnane oskrbe z energijo in diverzifikacije tranzitnih poti v regiji; odločno priporoča vpletenim državam in Komisiji, naj Armenijo vključijo v ustrezne projekte na področju prevoza in energije v regiji; |
29. |
priznava pomen regije za energetsko sodelovanje in energetsko varnost EU, zlasti v okviru razvoja južnega koridorja (plinovoda Nabucco in White Stream); poudarja pomen poglobitve energetskega partnerstva med EU in Azerbajdžanom ter je seznanjen z visoko vrednostjo azerbajdžanskih energetskih virov in z njihovo bistveno vlogo pri gospodarskem razvoju te države; poudarja, da je pomembno zagotoviti, da se koristi, ki izhajajo iz izkoriščanja naravnih virov, enakomerno porazdelijo in vložijo v razvoj države kot celote, kar ji bo omogočilo, da se okrepi pred negativnimi posledicami morebitnega zmanjšanja proizvodnje nafte; se zaveda poglabljanja azerbajdžansko-ruskega partnerstva, zlasti v energetskem sektorju, in pozdravlja namero Azerbajdžana, da poveča razvejanost svojega gospodarstva; poudarja pomen preglednosti v energetskem sektorju v regiji kot ključnega pogoja za zaupanje vlagateljev in izreka pohvalo Azerbajdžanu za njegovo sodelovanje v pobudi za preglednost v ekstraktivni industriji; |
30. |
priznava bistveno vlogo razvoja nove infrastrukture in prevoznih koridorjev ter projektov, ki povezujejo regije Kaspijskega morja in Črnega morja prek ali iz južnega Kavkaza, kot navaja tudi sporočilo „Drugi strateški pregled energetske politike“; v tem okviru podpira vse pobude, ki bodo prispevale k vzpostavljanju okrepljenega dialoga med proizvajalci in potrošniki ter med tranzitnimi državami, in sicer z izmenjavo strokovnega znanja o energetskih regulativnih sistemih in o varnosti zakonodaje na področju oskrbe ter z izmenjavo najboljših praks, vključno z mehanizmi za preglednost in solidarnost ter z razvojem mehanizmov za zgodnje opozarjanje v primeru motene oskrbe z energijo; meni, da je to povezano z zbliževanjem regulativnih okvirov, povezovanjem trgov in nediskrimatornim režimom za čezmejne infrastrukture za prenos; |
31. |
poudarja pomen spodbujanja ukrepov učinkovite rabe energije, vlaganja v obnovljive energetske vire in zagotovitve upoštevanja okoljskih skrbi; priznava, da je ustvarjanje raznolikosti oskrbe ključnega pomena in jo je mogoče doseči le z okrepljenim sodelovanjem s sosednimi državami; meni, da mora biti regionalni okoljski center za Kavkaz ustrezno financiran in podprt, da se lahko vodijo tudi verodostojni čezmejni projekti; meni, da so načrti, ki jih je predstavil Azerbajdžan, da bi razvoj alternativnih energetskih virov postal prednostna naloga vlade, hvalevredni, in spodbuja doseganje takšnih ciljev; pozdravlja sklep Armenije o razgradnji jedrskega obrata v Medzamorju in spodbuja armenske oblasti k iskanju ustreznih alternativnih rešitev za oskrbo z energijo, kot je zahtevala EU; pozdravlja prizadevanja gruzijske vlade za razvoj hidroenergetike in glede tega poudarja pomen podpore EU; |
32. |
meni, da so spodbujanje socialne kohezije in socialnega dialoga s sodelovanjem vseh socialnih akterjev, spodbujanje enakosti med spoloma in pravic žensk, vlaganje v izobraževanje in zdravje, razvoj človeškega kapitala, zagotavljanje primernega življenjskega standarda, bistvenega pomena za izgradnjo močne demokratične družbe; z zadovoljstvom ugotavlja, da so vse tri države sprejele svoj program o zmanjšanju revščine in spodbuja njihovo temeljito izvajanje; |
Na poti k strategiji EU
33. |
pozdravlja vzhodno partnerstvo in je seznanjen z začetimi pobudami, ki so s tem povezane, in srečanji, ki so potekala; poudarja, da morajo partnerstvo za zagotovitev njegove verodostojnosti spremljati konkretni projekti in ustrezne pobude; namerava nadalje razviti parlamentarno razsežnost partnerstva; |
34. |
pozdravlja možnost, ki jo vzhodno partnerstvo daje za poglobitev dvostranskih odnosov z državami južnega Kavkaza in EU z vzpostavitvijo pogodbenih razmerij v obliki pridružitvenih sporazumov; poudarja, da je pomembno v dokumente, ki bodo sledili akcijskemu načrtu, vključiti mejnike in merila uspešnosti; opozarja, da so med pogoji za začetek pogajanj zadostna raven demokracije, vladavina prava ter človekove pravice, in poziva Komisijo, naj po potrebi zagotovi tehnično pomoč državam za uresničitev teh pogojev; zlasti pozdravlja program za celovito izgradnjo ustanov, ki ga ponuja vzhodno partnerstvo, kot inovativno in namensko oblikovano orodje za pomoč državam pri uresničevanju teh predpogojev; ponavlja zahtevo Evropskega parlamenta, da se ga v vseh fazah pogajanj o pridružitvenih sporazumih takoj in v celoti obvešča o napredku, še zlasti, ker mora dati za sklenitev sporazumov svoje soglasje; pričakuje, da bo izvajanje pridružitvenih sporazumov s strani vseh držav južnega Kavkaza pospešilo proces gospodarskega povezovanja in političnega sodelovanja z EU; |
35. |
meni, da so akcijski načrti ESP in njihovo izvajanje bistvena podlaga za ocenjevanje spoštovanja obveznosti in napredek dvostranskih odnosov z EU ter upoštevanje nadgradnje sporazumov z ustreznimi državami; se zaveda zavezanosti Armenije in Gruzije izvajanju akcijskih načrtov ESP in poziva Azerbajdžan, naj v zvezi s tem pospeši svoja prizadevanja; meni, da mora Evropski parlament biti vključen v ta proces; ugotavlja različen napredek teh treh držav pri izvajanju ustreznih akcijskih načrtov ESP; meni, da morajo pogajanja o novih pridružitvenih sporazumih upoštevati te razlike in različne cilje ter regionalno razsežnost ter da je treba zagotoviti enako obravnavanje držav; |
36. |
meni, da je treba okrepiti regionalno razsežnost strategije EU za južni Kavkaz; v zvezi s tem pozdravlja dodelitev dodatnih finančnih sredstev za evropski sosedski in partnerski instrument v okviru vzhodnega partnerstva za regionalne razvojne programe in večstransko sodelovanje; poziva Komisijo, naj opredeli več regionalnih in čezmejnih projektov in programov za tri države južnega Kavkaza na področjih, kot so promet, okolje, kultura in civilna družba, da omogoči konkretne pobude za okrepitev sodelovanja in vzpostavitev zaupanja med stranmi; |
37. |
opozarja, da so države južnega Kavkaza tudi del pobude za sinergijo Črnega morja, ki utrjuje vzajemno zaupanje med partnerji s spodbujanjem regionalnega sodelovanja na nekaterih območjih, vključno s čezmejnimi programi; poudarja pomen regije Črnega morja za EU in poziva Svet in Komisijo, zlasti pa podpredsednico Komisije/visoko predstavnico, naj razvijejo zamisli in strategije za močnejše sodelovanje med vsemi državami Črnega morja in krepitev vezi z Evropsko unijo; v zvezi s tem priporoča ustanovitev institucionalizirane strukture v obliki Črnomorske unije; |
38. |
znova potrjuje, da imajo stališča Ruske federacije, Turčije in ZDA pomembno vlogo v reševanju sporov na južnem Kavkazu; poudarja, da cilj razvoja vzhodnega partnerstva ni osamitev Rusije, ampak nasprotno graditev miru, stabilnosti in trajnostnega gospodarskega napredka za vse vključene strani, kar bo koristilo celotni regiji in sosednjim državam; |
Varnostna vprašanja in miroljubna rešitev sporov
39. |
meni, da je zagotavljanje podpore postopkom reševanja sporov odločilno in da je EU v dobrem položaju, da podpre vzpostavljanje zaupanja, obnovo in sanacijo ter da ima možnost prispevati k vključevanju prizadetih skupnosti; v zvezi s tem je odločilnega pomena oblikovanje prostora za državljansko udejstvovanje ne le med voditelji, ampak tudi med civilnimi organizacijami; poleg tega meni, da je bistvenega pomena ohraniti visoko raven mednarodne pozornosti do vseh sporov v regiji, da se zagotovi njihovo hitro reševanje; priznava, da je regionalno sodelovanje nujen pogoj za vzpostavitev zaupanja in okrepitev varnosti skladno s prednostnimi nalogami evropske sosedske politike; poziva vse strani, naj se polno vključijo v večstransko sodelovanje v okviru vzhodnega partnerstva, ne da bi ga povezovali s končno rešitvijo sporov; |
40. |
poudarja nevarnost ponovnega izbruha zamrznjenih sporov v regiji; glede tega priporoča organizacijo konference o varnosti in sodelovanju na južnem Kavkazu, pri kateri bi sodelovale vse vpletene države ter ustrezni regionalni in globalni akterji z namenom oblikovanja pakta stabilnosti za južni Kavkaz; |
41. |
je seznanjen s sedanjim vključevanjem EU v postopke reševanja sporov v regiji in meni, da začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe upravičuje izrazitejšo vlogo EU; v celoti podpira posebnega predstavnika EU za južni Kavkaz Petra Semnebyja; pozdravlja delo misije EU za nadzor v Gruziji in poziva k večjemu prizadevanju EU, da bi prepričali Rusijo in ustrezne oblasti de facto, naj prenehajo preprečevati nadzorni misiji EU vstop v južno Osetijo in Abhazijo; meni, da ima EU zdaj priložnost, da podpre reševanje spora v Gorskem Karabahu, in poudarja pomen prispevka EU na tem področju; zato meni, da je treba vlogo EU v skupini Minsk nujno okrepiti z vzpostavitvijo mandata EU za francoskega sopredsedujočega skupini Minsk; poziva Komisijo, naj preuči možnost nudenja humanitarne pomoči prebivalcem v regiji Gorski Karabah in notranje razseljenim osebam ter beguncem, ki so pobegnili iz regije; poziva Komisijo in posebnega predstavnika EU Petra Semnebyja, naj preučita možnost za to, da pomoč in širitev informacij za Abhazijo in Osetijo razširita tudi na Gorski Karabah; |
42. |
poziva podpredsednico Komisije/visoko predstavnico, naj pozorno spremlja razvoj v regiji in se dejavno vključi v postopke reševanja sporov; priznava delo posebnega predstavnika za južni Kavkaz in izraža upanje, da bo visoki predstavnik zagotovil nadaljevanje in usklajenost tega dela; spodbuja Svet, da preuči morebitno uporabo orodij SVOP za okrepitev svoje udeležbe pri postopkih vzpostavljanju miru in upravljanja sporov; |
43. |
poziva Komisijo, da preuči možnost odobritve precejšnje finančne in tehnične podpore za ukrepe, ki vzpostavljajo in spodbujajo zaupanje med narodi, ter da sodeluje pri sanaciji in obnovi v vseh regijah, ki so jih prizadeli spori, to so na primer projekti za zagotavljanje prihodka, projekti za socialno-ekonomsko vključevanje notranje razseljenih oseb in povratnikov, projekti za sanacijo stanovanjskih objektov in projekti, ki si prizadevajo za dialog in mediacijo, prav tako naj nadaljuje pripravo in podpiranje projektov civilne družbe, ki si prizadevajo za spodbujanje sprave in stikov med lokalnimi skupnostmi in posamezniki; |
Demokratizacija, človekove pravice in pravna država
44. |
podpira financiranje EU in pomoč regiji za spodbujanje teh načel in procesov ter meni, da mora takšna pomoč EU potekati v okviru uresničevanja političnih pogojev, kot so napredek političnega dialoga in reforme ter procesov demokratizacije; svari pred možnostjo, da bi vlade zlorabljale spore, da bi odvrnile interes mednarodne skupnosti od notranjih zadev; |
45. |
poziva Komisijo in Svet, naj zagotovita, da se obveznosti, vključene v svežnje političnih pogojev, spoštujejo, na primer posebna obveza gruzijske vlade, da bo dala nov zagon demokratičnim reformam, vključenim v pokonfliktno pomoč EU, o kateri sta se Komisija in Gruzija dogovorili januarja 2009, ter da redno poročata Evropskemu parlamentu o napredku; |
46. |
pozdravlja delo svetovalne skupine EU na visoki ravni za Armenijo; pozdravlja možnost povečanja finančne pomoči v okviru vzhodnega partnerstva, vključno s pomočjo za pripravo na pogajanja o novih pridružitvenih sporazumih z EU, in poziva Komisijo, naj preuči možnost zagotavljanja prilagojene pomoči tudi Azerbajdžanu in Gruziji; |
47. |
meni, da je treba posvetiti posebno pozornost pravicam manjšin in ranljivih skupin, ter spodbuja Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo, naj začnejo izvajati programe javnega izobraževanja na področju človekovih pravic, ki bi spodbujali vrednote strpnosti, pluralizma in raznolikosti, vključno s spoštovanjem pravic spolnih manjšin ter drugih marginaliziranih in stigmatiziranih skupin; |
48. |
izraža zaskrbljenost, ker je Eutelsat zavrnil predvajanje storitev gruzijske javne radiotelevizije v ruskem jeziku, saj naj bi bila zavrnitev politične narave; poudarja, da imata podjetje Intersputnik in njegov glavni odjemalec Gazprom Media Group zaradi te zavrnitve med regionalno rusko govorečo publiko de facto monopol nad satelitskim predvajanjem; poudarja, da je v demokratični in pluralistični družbi izjemno pomembno neovirano delovanje neodvisnih medijev; |
49. |
priznava potencialno vlogo foruma civilne družbe vzhodnega partnerstva kot foruma za spodbujanje razvoja resnične civilne družbe ter njeno močnejšo utrditev v državah regije in poziva Komisijo, naj zagotovi, da forum prejme zadostno finančno podporo; opozarja na pomen financiranja projektov civilne družbe in vlogo, ki jo imajo delegacije EU v regiji pri njihovem izbiranju, ter na pomen, ki ga imajo lahko projekti pri spodbujanju stikov na regionalni ravni; |
Gospodarsko sodelovanje in socialni razvoj
50. |
meni, da mora EU nadaljevati podporo gospodarskemu razvoju, trgovini in naložbam v regiji ter da je trgovinska politika temeljni dejavnik politične stabilnosti in gospodarskega razvoja ter bo privedla do zmanjšanja revščine na južnem Kavkazu; meni, da imajo pogajanja o poglobljenem in celovitem območju proste trgovine in njihova vzpostavitev zelo pomembno vlogo v tem pogledu; poziva Komisijo, naj preuči možne načine za pomoč državam v regiji, da bi jih pripravila na pripravo, pogajanja in izvajanje v prihodnosti, vključno z izpolnjevanjem obveznosti, ki izhajajo iz prihodnjih sporazumov o poglobljenem in celovitem območju proste trgovine, prav tako naj pravočasno zagotovi celovito oceno družbenega in okoljskega učinka teh sporazumov; poleg tega spodbuja države južnega Kavkaza, naj preučijo možnost vzpostavitve območja proste trgovine med seboj; |
51. |
poudarja geopolitični položaj Armenije, Gruzije in Azerbajdžana v odnosu do Evropske unije, Turčije kot države kandidatke EU, Rusije in Irana; meni, da je trgovina eden bistvenih elementov splošne politike EU za krepitev politične stabilnosti, spoštovanja človekovih pravic, trajnostnega razvoja in blaginje ter da je treba zaradi regionalne razsežnosti strategije EU za južni Kavkaz sprejeti regionalen pristop pri pogajanjih o trgovinskih sporazumih; poziva Komisijo, naj določi skupna področja gospodarskega interesa, ki bi lahko pomagala premostiti razlike, olajšala dialog in spodbudila regionalno sodelovanje; poziva k večji zavzetosti in udeležbi EU pri povezovanju v regiji, saj ima Skupnost zdaj izključno pristojnost za trgovinsko politiko; |
52. |
pozdravlja študije o izvedljivosti, ki so bile za Gruzijo in Armenijo dokončane maja 2008 in so pokazale, da bi poglobljeni in celoviti sporazumi o prosti trgovini omenjenima državama ter EU prinesli velike gospodarske koristi, kar je Komisiji omogočilo, da začne priprave na prihodnja pogajanja o poglobljenih in celovitih sporazumih o prosti trgovini; spodbuja Gruzijo, Armenijo in Azerbajdžan k doseganju vidnejšega napredka pri izpolnjevanju svojih akcijskih načrtih evropske sosedske politike ter izpolnjevanju priporočil Komisije, še posebej glede izboljšanja njihove upravne in institucionalne zmogljivosti ter izvajanja zakonodajnih reform (še zlasti v zvezi z nizko ravnijo zaščite intelektualne lastnine v vseh treh državah), kar je eden od pogojev za učinkovito izvajanje ambicioznih sporazumov o prosti trgovini in ohranjanje njihovega učinka; meni, da bi lahko sklenitev sporazuma o prosti trgovini z Gruzijo, Armenijo in Azerbajdžanom ne le privedla do gospodarske rasti, ampak tudi povečala obseg tujih naložb, ustvarila nova delovna mesta in odpravila revščino; |
53. |
opozarja, da je energetska varnost skupna skrb; zato poziva EU, da močneje podpre energetske projekte v regiji v skladu z evropskimi standardi, vključno s projekti za spodbujanje energetske učinkovitosti in za razvoj obnovljivih virov energije, okrepi sodelovanje pri energetskih vprašanjih in si odločno prizadeva za izvedbo južnega energetskega koridorja, vključno s čim prejšnjim dokončanjem plinovoda Nabucco; poziva tudi Komisijo, naj zagotovi, da projekti v zvezi z energijo in prometom na južnem Kavkazu pospešujejo odnose med tremi državami in niso vzrok za izključevanje nekaterih skupnosti; ponovno potrjuje pomen pobude Baku in njenih ustreznih podpornih programov, INOGATE in TRACECA; |
54. |
poudarja, da je politična stabilnost bistvena za zanesljivo in neprekinjeno oskrbo z energetskimi viri, da se zagotovijo ustrezne razmere za razvoj infrastrukture; v zvezi s tem opozarja, da dvojni energetski koridor, ki ga sestavljata plinovoda Baku-Tbilisi-Cejhan in Baku-Tbilisi-Erzerum, zahteva tesnejše sodelovanje med EU in kaspijsko regijo; poziva k prenovi obstoječih dvostranskih sporazumov ali memorandumov o soglasju, sklenjenih s tremi državami južnega Kavkaza na področju energije, in vključitvi „klavzule o energetski varnosti“, ki bi določila kodeks obnašanja in posebne ukrepe v primeru motene oskrbe z energijo; meni, da bi morali biti oskrba z energijo in določbe o tranzitu sestavni del pogajanja o obsežnem pridružitvenem sporazumu s temi državami; |
55. |
ponovno opozarja na pomen medosebnih stikov in programov mobilnosti, zlasti programov, namenjenih mladini, ter programov tesnega medinstitucionalnega sodelovanja z regijami EU in lokalnimi skupnostmi z narodnostnimi skupnostmi, ki uživajo visoko stopnjo avtonomije; meni, da je treba znatno povečati število študentov, profesorjev in raziskovalcev, ki sodelujejo v programih mobilnosti; pozdravlja sklenitev sporazumov o olajšanem pridobivanju vizumov in o ponovnem sprejemu oseb z Gruzijo ter poziva Svet in Komisijo, naj si prizadevata za sklenitev sporazumov o olajšanem pridobivanju vizumov in ponovnem sprejemu z Armenijo in Azerbajdžanom; |
56. |
ponovno poudarja potrebo, da EU razvije strategijo za južni Kavkaz ob upoštevanju pomena regije za EU in potencialne vloge, ki jo ima EU pri nadaljnjem spodbujanju razvoja v regiji in reševanju njenih sporov; |
*
* *
57. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, Svetu, Komisiji ter vladam in parlamentom Armenije, Azerbajdžana in Gruzije. |
(1) UL C 282 E, 6.11.2008, str. 443.
(2) UL C 41 E, 19.2.2009, str.53.
(3) UL C 41 E, 19.2.2009, str. 64.
(4) Sprejeta besedila, P7_TA(2009)0120.
(5) UL C 295 E, 4.12.2009, str. 26.
(6) UL C 285 E, 26.11.2009, str. 7
(7) UL C 66 E, 20.03.2009, str. 67.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/147 |
Četrtek, 20. maj 2010
Verska svoboda v Pakistanu
P7_TA(2010)0194
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o verski svobodi v Pakistanu
2011/C 161 E/21
Evropski parlament,
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o človekovih pravicah in demokraciji v Pakistanu, zlasti tistih z dne 12. julija (1), 25. oktobra (2) in 15. novembra 2007 (3),
ob upoštevanju sklepov, ki jih je Svet sprejel 16. novembra 2009 o svobodi veroizpovedi in prepričanja, v katerih je poudaril strateški pomen te svobode in boja proti verski nestrpnosti,
ob upoštevanju skupne izjave EU in Pakistana z dne 17. junija 2009, v kateri sta obe strani poudarili pomen celovite dolgoročne strategije, ki bo vključevala družbeni in gospodarski razvoj in pravno državo, ter potrdila, kako pomembna so nevojaška sredstva v boju proti terorizmu,
ob upoštevanju drugega srečanja na vrhu EU-Pakistan 4. junija 2010,
ob upoštevanju resolucije o boju proti razžalitvi ver, ki jo je s tesno večino sprejel Svet Združenih narodov za človekove pravice dne 26. marca 2009, ki jo vsako leto predlaga Pakistan v imenu Organizacije islamske konference,
ob upoštevanju izjave visoke predstavnice EU Catherine Ashton o napadih v Pakistanu z dne 4. aprila 2010 ter o sprejetju osemnajste ustavne spremembe z dne 20. aprila 2010,
ob upoštevanju člena 18 Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948,
ob upoštevanju Deklaracije Združenih narodov o odpravi vseh oblik nestrpnosti in diskriminacije na podlagi vere ali prepričanja iz leta 1981,
ob upoštevanju člena 122(5) svojega poslovnika,
A. |
ker člen 3(5) Pogodbe o Evropski uniji navaja, da sta uveljavljanje demokracije ter spoštovanje človekovih pravic in civilnih svoboščin temeljni načeli in cilja Evropske unije ter skupna osnova za njene odnose s tretjimi državami, |
B. |
ker je večinska in državna vera Pakistana sunitski islam, manjšinske verske skupine pa sestavljajo kristjani, hindujci, sikhi, šiiti, amadi, budisti, parsi, bahajci in drugi, |
C. |
ker je Pakistan ena ključnih držav v boju proti terorizmu in razširjanju nasilnega ekstremizma, |
D. |
ker sta njegova notranja stabilnost in njegove demokratične institucije pred hudo preizkušnjo zaradi vse večjega števila nasilnih napadov ekstremistov, do katerih prihaja skoraj vsak dan, |
E. |
ker so zaradi stalne grožnje radikalnih muslimanskih skupin, ki delujejo na obeh straneh pakistansko-afganistanske meje, skupna mednarodna prizadevanja za podporo in okrepitev gospodarskega in družbenega razvoja v Pakistanu še toliko nujnejša, |
F. |
ker so enake pravice za manjšine omenjene v viziji ustanovitelja Pakistana Mohameda Alija Džinaha, kot je izrazil v svojem govoru ustavni skupščini leta 1947: lahko pripadate katerikoli veri, kasti ali prepričanju – to nima nič opraviti z državnimi posli … Začenjamo s tem temeljnim načelom, da smo vsi državljani, državljani ene države, |
G. |
ker poglavje o temeljnih pravicah pakistanske ustave iz leta 1973 zagotavlja svobodo izpovedovanja vere in upravljanja verskih institucij (člen 20), enakost vseh državljanov (člen 25) ter legitimne pravice in interese manjšin (člen 26), |
H. |
ker po drugi strani člen 260 ustave razlikuje med muslimani in nemuslimani ter tako omogoča diskriminacijo na podlagi vere, |
I. |
ker poročila in raziskave neodvisnih agencij kažejo, da so manjšine v Pakistanu prikrajšane za osnovne civilne svoboščine in enake možnosti pri delu, izobraževanju in političnem zastopanju, |
J. |
ker se po ocenah več kot 85 % žensk v Pakistanu sooča z zlorabo v družini, tako telesno kot psihično; ker je nasilje nad deklicami in ženskami, tudi posilstvo, nasilje v družini in prisilne poroke, še vedno resen problem, krivdo za to pa gre deloma pripisati šeriatski zakonodaji, |
K. |
ker je pakistanska vlada novembra 2008 za zveznega ministra za manjšinske zadeve imenovala predstavnika za manjšine in poslanca pakistanskega parlamenta Šahbaza Bhatija; takrat je tudi prvič povzdignila to mesto na vladno raven, |
L. |
ker je pakistanska vlada v obdobju od novembra 2008 ustvarila kvoto pet odstotkov delovnih mest za manjšine v javnem sektorju, priznala nemuslimanske praznike, razglasila 11. avgust za nacionalni dan manjšin in zagotovila sedeže v senatu za predstavnike manjšin, |
M. |
ker je 25. decembra 2009 predsednik Asif Ali Zardari ponovil zavezo pakistanske ljudske stranke, da bo podpirala pravico vseh manjšin do enakopravne obravnave z drugimi državljani, |
N. |
ker sta zaveza pakistanske vlade svobodi veroizpovedi in njena vodilna vloga v Organizaciji islamske konference pri podpiranju načrta za boj proti razžalitvi ver pri Združenih narodih protislovni, |
O. |
ker pravne določbe, poznane kot zakoni o svetoskrunstvu, ki so bile uvedene leta 1982 in 1986, spodkopavajo temeljne verske pravice in pravice manjšin, ki jih zagotavlja ustava; ker sta v oddelku 295 C pakistanskega kazenskega zakonika za svetoskrunstvo predvidena smrtna kazen in dosmrtna ječa, |
P. |
ker ekstremistične skupine in tisti, ki hlepijo po osebnem maščevanju, zlorabljajo zakone o svetoskrunstvu; zaradi njih je prišlo tudi do povečanja nasilja proti pripadnikom verskih manjšin, zlasti amadov, pa tudi kristjanov, hindujcev, sikhov, šiitov, budistov, parsov in bahajcev ter kritičnih državljanov, ki si drznejo ugovarjati nepravičnostim, |
Q. |
ker je velika večina oseb, obtoženih v skladu z zakoni o svetoskrunstvu, muslimanov, vendar lahko obtožbe proti posameznikom iz manjšinskih ver sprožijo nesorazmerno nasilje proti vsej njihovi skupnosti; ker so obtožbe svetoskrunstva poleti 2009 sprožile množično nasilje proti kristjanom v Godžri in Korianu, pri čemer je umrlo osem oseb, uničenih pa je bilo najmanj sto hiš, |
R. |
ker je bilo leta 2009 šestinsedemdeset oseb obtoženih svetoskrunstva v 25 prijavljenih primerih, vključno s sedemnajstimi osebami, obtoženimi v skladu z oddelkom 295 C pakistanskega kazenskega zakonika, |
S. |
ker se odvetniki in zagovorniki človekovih pravic v Pakistanu pogosto soočajo z grožnjami s smrtjo in nadlegovanjem, zlasti pa so za tako tveganje ranljivi odvetniki, ki zagovarjajo primere svetoskrunstva; ker se morajo celo številni, ki so bili uspešno oproščeni, preostanek življenja skrivati, |
T. |
ker je avgusta 2009 pakistanski podpredsednik vlade Gilani napovedal ustanovitev odbora, ki bo pregledal in izboljšal zakone, ki škodujejo verski harmoniji, v svoji izjavi pa je namignil na zakone o svetoskrunstvu iz leta 1982 in 1986; ker pa doslej taki pregledi še niso bili predlagani, |
U. |
ker so ahmadijski muslimani v Pakistanu pogosto diskriminirani in preganjani, kar podpirajo določbe proti njim iz oddelka 298 v pakistanskem kazenskem zakoniku; nedavni primer je umor upokojenega ahmadijskega profesorja, ki ga je 5. januarja 2010 ubil zamaskiran strelec, |
V. |
ker vlada Pakistana vodi postopek ratifikacije Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah ter konvencije Združenih narodov iz leta 1984 proti mučenju in drugemu okrutnemu, nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju, |
1. |
pozdravlja ukrepe, ki jih je vlada Pakistana od novembra 2008 sprejela v interesu verskih skupnosti, kot so na primer določitev kvote pet odstotkov delovnih mest za manjšine v zveznem sektorju, priznavanje nemuslimanskih praznikov in razglasitev nacionalnega dneva manjšin; |
2. |
v celoti podpira prizadevanje zveznega ministra za manjšinske zadeve za vzpostavitev omrežja lokalnih odborov za medversko harmonijo, da se spodbudi dialog in zmanjšajo verske napetosti; poziva vse ostale vladne akterje in države, naj v celoti podprejo te ukrepe; |
3. |
pozdravlja zavezanost predsednika vlade Pakistana k dodelitvi lastninskih pravic manjšinskim prebivalcem iz revnih četrti Islamabada; |
4. |
pozdravlja prizadevanje pakistanske vlade za zagotovitev sedežev za manjšino v senatu, prav tako za ženske, ki predstavljajo manjšinske skupine v senatu, in izraža upanje, da bodo te zaveze izpolnjene; |
5. |
poziva vlado Pakistana, naj ponovno pregleda prakso vključevanja verske identitete svojih državljanov v vse nove potne liste, da se preprečijo vse diskriminatorne prakse; |
6. |
izraža solidarnost s pakistansko vlado glede boja proti terorizmu in širjenja nasilnega ekstremizma; |
7. |
izraža globoko zaskrbljenost zaradi zakonov o svetoskrunstvu, ki so lahko v Pakistanu povod za smrtno kazen in se pogosto uporabljajo za izvajanje cenzure, kazenskega pregona, preganjanja in v nekaterih primerih za umor članov političnih, rasnih in verskih manjšin ter omogočajo zlorabe, ki zadevajo ljudi vseh veroizpovedi v Pakistanu; |
8. |
poziva vlado Pakistana, naj opravi izčrpen pregled zakonov o svetoskrunstvu in njihovega sedanjega izvajanja ter med drugim oddelka 295 C kazenskega zakonika, ki določa obvezno smrtno kazen za vse, spoznane za krive svetoskrunstva, ter naj v vmesnem času izvede spremembe v skladu z navodili zveznega ministra za manjšinske zadeve; |
9. |
poziva pakistansko vlado, naj uresniči svojo obljubo iz leta 2008 in spremeni vse smrtne obsodbe v zaporne kazni, kar bi bil prvi korak na poti k odpravi smrtne kazni; |
10. |
opozarja na izjavo, ki jo je Komisija večkrat podala v odgovorih na pisna parlamentarna vprašanja, da tesno spremlja odzivanje pakistanske vlade na nasilje množice, ki so ga sprožile obtožbe zaradi svetoskrunstva v Godžri in Korianu; prav tako poziva Komisijo, naj zahteva podrobne podatke o otipljivem napredku, ki je bil dosežen, zlasti glede privedbe storilcev pred sodišče; |
11. |
izraža zaskrbljenost zlasti zaradi trajajoče diskriminacije in preganjanja skupnosti ahmadijskih muslimanov v Pakistanu ter poziva pakistansko vlado, naj razveljavi oddelek 298 pakistanskega kazenskega zakonika, ki resno omejuje vsakdanje življenje te skupine, ter naj prepreči dogodke, ki razpihujejo sovraštvo, kot so konference o „koncu preroštva“ v Lahoreju; |
12. |
poziva pakistanske oblasti k celovitemu izvajanju sodbe vrhovnega sodišča Pakistana v skladu s katero morajo zagotoviti vpis vseh upravičenih volivcev v nove volilne imenike, vključno z ahmadijskimi muslimani; |
13. |
izraža zaskrbljenost zaradi možne zlorabe kampanje za boj proti razžalitvi ver pri ZN in opozarja na sklepe Sveta z dne 16. novembra 2009; |
14. |
poziva vlado Pakistana, naj v celoti in brez pridržkov ratificira Mednarodni pakt o državljanskih in političnih pravicah iz leta 1966 ter konvencijo Združenih narodov iz leta 1984 proti mučenju in drugemu okrutnemu, nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju ali kaznovanju; meni, da svoboda prepričanja, kot jo določa pakt ZN, zagotavlja ustrezen referenčni okvir, katerega bi mogle podpreti vse države podpisnice in ki zagotavlja zaščito njihovih državljanov, da se jim omogoči svobodno prakticiranje vere; |
15. |
poziva vlado, naj zagotovi spoštovanje človekovih pravic manjšin, ki so določene v ustavi in Splošni deklaraciji o človekovih pravicah, zlasti v členu 18, ki določa, da „ima vsakdo pravico do svobode misli, vesti in vere“; |
16. |
podpira vse pobude za spodbujanje dialoga in vzajemnega spoštovanja med skupnostmi; poziva politične in verske oblasti, naj spodbujajo strpnost ter pripravijo pobude proti sovraštvu in nasilnemu ekstremizmu; |
17. |
odločno poziva pakistansko vlado k izvajanju predlaganih reform izobraževalnega sistema ter k regulaciji medres in izvajanju nadzora nad njimi; poziva pakistanske oblasti, naj iz učbenikov, ki jih je odobril oddelek za nacionalni šolski program ministrstva za izobraževanje, odstranijo vso propagando, ki spodbuja sovraštvo, versko superiornost in koncept razžalitve vere; |
18. |
poziva vlado Pakistana, naj Asmi Džahangir, posebni poročevalki ZN za svobodo religije in prepričanja, olajša obisk Pakistana; |
19. |
poziva Svet in Komisijo, naj vprašanje o pravicah manjšin v Pakistanu vključita v dnevni red bližajočega se vrhunskega srečanja, da se začne zgodnja reforma diskriminatorne zakonodaje o svetoskrunstvu; |
20. |
poziva Svet, naj v okviru dialoga s Pakistanom o boju proti terorizmu vključi vprašanje verske strpnosti v družbi, saj je to bistveno za dolgoročni boj proti verskemu ekstremizmu; |
21. |
poziva države članice in Komisijo, naj še naprej finančno podpirajo organizacije za človekove pravice in zagovornike človekovih pravic ter pripravijo praktične ukrepe za podporo vse močnejšega gibanja civilne družbe v Pakistanu proti zakonom o svetoskrunstvu in drugi diskriminatorni zakonodaji; |
22. |
opozarja na izjavo, ki jo je Komisija večkrat podala v svojih odgovorih na pisna parlamentarna vprašanja, da tesno spremlja odzivanje pakistanske vlade na protikrščansko nasilje v Godžri in Korianu, ter poziva Komisijo, naj zahteva podrobne podatke o otipljivem napredku, ki je bil dosežen, zlasti glede privedbe storilcev pred sodišče; |
23. |
poziva Svet in Komisijo, naj vztrajata, da vlada Pakistana potrdi klavzulo o demokraciji in človekovih pravicah, opredeljeno v sporazumu o sodelovanju med Evropsko unijo in Islamsko republiko Pakistan; poziva Komisijo, naj predstavi poročilo o izvajanju sporazuma o sodelovanju in klavzule o demokraciji in človekovih pravicah; |
24. |
poziva Svet k podpori vlade Pakistana pri oblikovanju pakistanskega ministrstva za človekove pravice ter pri vzpostavljanju pomembne, neodvisne in verodostojne nacionalne komisije za človekove pravice; |
25. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, vladam in parlamentom držav članic ter pakistanski vladi in parlamentu. |
(1) Sprejeta besedila, P6_TA(2007)0351.
(2) UL C 263 E, 16.10.2008, str. 666.
(3) UL C 282 E, 6. 11.2008, str. 434.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/152 |
Četrtek, 20. maj 2010
Tajska
P7_TA(2010)0195
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o Tajski
2011/C 161 E/22
Evropski parlament,
ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948,
ob upoštevanju Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah iz leta 1966,
ob upoštevanju temeljnih načel o uporabi sile in strelnega orožja s strani uslužbencev organov kazenskega pregona, ki so jih Združeni narodi sprejeli leta 1990,
ob upoštevanju izjav visoke predstavnice Catherine Ashton, z dne 8. in 13. aprila 2010, o političnih razmerah na Tajskem,
ob upoštevanju izjave generalnega sekretarja Združenja držav jugovzhodne Azije, z dne 12. aprila 2010, o razmerah na Tajskem,
ob upoštevanju člena 122(5) svojega poslovnika,
A. |
ker na Tajskem potekajo nasilni spopadi med tako imenovanimi rdečesrajčniki in vlado, skupaj z vojsko, ki jo podpira gibanje rumenosrajčnikov, ki so že zahtevali več kot 60 smrtnih žrtev in več kot 1 700 ranjenih, |
B. |
ker so že v več kot 20 provincah te države razglasili izredne razmere, |
C. |
ker je v Bangkoku 10. aprila 2010 izbruhnilo nasilje med protestniki in varnostnimi silami, |
D. |
ker je 3. maja 2010 predsednik vlade Abhisit Vedžadživa predstavil načrt v petih točkah, ki bi moral privesti do splošnih volitev 14. novembra 2010, |
E. |
ker je 13. maja 2010 v Bangkoku ponovno izbruhnil val nasilja med militantnimi protestniki in varnostnimi silami, |
F. |
ker so izredne razmere, ki jih je razglasila tajska vlada, povzročile cenzuro satelitske televizijske postaje, nekaterih radijskih in televizijskih postaj ter internetnih strani; ker je Evropska unija globoko zaskrbljena zaradi groženj, ki pretijo medijski svobodi, in ponovno poudarja, da je svoboda izražanja osnovna pravica, ki je vključena v Splošno deklaracijo o človekovih pravicah, |
G. |
ker je vojaška operacija, izvedena 19. maja 2010, za okrepitev varnostnega koridorja okrog glavnega oporišča protestnikov, zahtevala več smrtnih žrtev, tudi italijanskega novinarja, in ducate ranjenih, |
H. |
ker je generalni sekretar Združenih narodov Ban Ki Mun izrazil skrb zaradi nasilja in pozval protestnike in tajske oblasti, naj storijo vse, kar je v njihovi moči, da preprečijo nadaljnje nasilje in izgube življenj; ker je Vietnam, ki predseduje Združenju držav jugovzhodne Azije, izrazil skrb nad slabšanjem razmer na Tajskem in pozval vse strani, naj preprečijo nasilje in si prizadevajo za spravo, |
1. |
izraža globo zaskrbljenost nad nasilnim konfliktom med protestniki in varnostnimi silami na Tajskem, ki ogroža demokracijo v tej državi, in izraža solidarnost s tajskim prebivalstvom ter vsemi družinami ob izgubi njihovih bližnjih v zadnjih tednih; |
2. |
opozarja, da temeljna načela Združenih narodov o uporabi sile in strelnega orožja s strani uslužbencev organov kazenskega pregona predpisujejo, da morajo oblasti, dokler je mogoče ter pred uporabo sile in strelnega orožja, uporabiti nenasilna sredstva, prav tako pa, da se morajo oblasti v primeru zakonite uporabe sile in strelnega orožja zadržati in ukrepati sorazmerno glede na resnost prekrška; |
3. |
poziva vse strani, naj se čim bolj zadržijo in prekinejo politično nasilje; |
4. |
pozdravlja odločitev tajske vlade, da ustanovi odbor, ki ga bodo sestavljali forenzični strokovnjaki in akademske inštitucije, za preiskavo smrtnih primerov v incidentu 10. aprila 2010, ter poziva vlado, naj v preiskavo vključi tudi nedavne smrtne primere; pozdravlja pobudo ministrstva za družbeni razvoj in človekovo varnost za odprtje centra, ki bo nudil pomoč ranjencem in sorodnikom ubitih v spopadih med državno vojsko in podporniki Združene fronte za demokracijo proti diktaturi; |
5. |
pozdravlja načrt predsednika vlade Abhisita Vedžadživa z dne 3. maja 2010; |
6. |
poziva tajsko vlado, naj zagotovi, da razglasitev izrednih razmer ne bo privedla do nesorazmernih omejitev temeljnih pravic in osebnih svoboščin; poziva tajsko vlado, naj odpravi cenzuro in omejitve pravic in svobode izražanja; |
7. |
poziva vse strani, naj se nemudoma vključijo v konstruktiven dialog, da bi s pogajanji hitro dosegle rešitev ter z miroljubnimi in demokratičnimi sredstvi rešile sedanjo krizo; |
8. |
pozdravlja poziv nacionalne komisije za človekove pravice k posvetovalnemu srečanju intelektualcev, predstavnikov družbenih gibanj, verskih voditeljev in nekdanjih štirih predsednikov vlade Ananda Panjaračuna, Banharna Silapača, Čavalita Jongčaijuda in Čuana Likpaija, da bi poiskali in predstavili rešitev, da se ta kriza konča; |
9. |
poudarja namero o podpori demokraciji na Tajskem, ob upoštevanju odličnih odnosov med EU in Tajsko ter vlogo Tajske kot vira napredka in stabilnosti v tej regiji; |
10. |
poziva mednarodno skupnost, naj si čim bolj prizadeva, da se nasilje zaustavi; poziva podpredsednico Komisije/visoko predstavnico Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, naj pozorno spremlja politične razmere in uskladi ukrepe z Združenjem držav jugovzhodne Azije, da bi spodbudili dialog in okrepili demokracijo v tej državi; |
11. |
naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji, državam članicam, podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, vladi Tajske, generalnemu sekretarju Združenja držav jugovzhodne Azije in generalnemu sekretarju Združenih narodov. |
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/154 |
Četrtek, 20. maj 2010
Razmere v Burmi/Mjanmaru
P7_TA(2010)0196
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o razmerah v Burmi/Mjanmaru
2011/C 161 E/23
Evropski parlament,
ob upoštevanju svojih prejšnjih resolucij o Burmi/Mjanmaru,
ob upoštevanju členov 18 Splošne deklaracije o človekovih pravicah iz leta 1948,
ob upoštevanju člena 25 Mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah iz leta 1966,
ob upoštevanju izjave posebnega poročevalca Združenih narodov Thomasa Ojee Quintane z dne 5. maja 2010,
ob upoštevanju sklepov Sveta o Burmi/Mjanmaru na 3009. seji Sveta za zunanje zadeve v Luxembourgu 26. aprila 2010,
ob upoštevanju izjave visoke predstavnice Catherine Ashton 1. marca 2010 o zavrnitvi pritožbe Aung San Suu Kyi na vrhovnem sodišču Burme/Mjanmara,
ob upoštevanju izjave predsednika 16. vrhunskega srečanja ASEAN v Hanoju 9. aprila 2010,
ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta – izjava o Burmi/Mjanmaru z dne 19. junija 2009,
ob upoštevanju sklepov Sveta o Burmi/Mjanmaru na 2938. seji Sveta za zunanje zadeve v Luxembourgu 27. aprila 2009,
ob upoštevanju izjave predsedstva EU z dne 23. februarja 2009, v kateri je pozvalo k vseobsegajočemu dialogu med oblastmi in demokratičnimi silami v Burmi/Mjanmaru,
ob upoštevanju poročila generalnega sekretarja Združenih narodov o razmerah na področju človekovih pravic v Burmi/Mjanmaru z dne 28. avgusta 2009,
ob upoštevanju resolucije sveta Združenih narodov za človekove pravice z dne 26. marca 2010 o razmerah na področju človekovih pravic v Burmi/Mjanmaru,
ob upoštevanju izjave predsedstva v imenu EU z dne 14. maja 2009 o aretaciji Aung San Suu Kyi,
ob upoštevanju člena 122(5) svojega poslovnika,
A. |
ker so burmanske oblasti v letu 2010 objavile prve državne volitve po letu 1990, |
B. |
ker pet volilnih zakonov in štiri uredbe, kakor so bili objavljeni, kršijo vsa demokratična načela in onemogočajo izvedbo svobodnih volitev, zlasti ker izključujejo 2 200 popisanih političnih zapornikov; ker je bila članom verskih redov v Burmi/Mjanmaru, vključno s približno 400 000 budističnimi menihi, izrecno prepovedana udeležba na volitvah, kar dokazuje, da vojaška hunta stalno diskriminira na podlagi vere ali statusa, |
C. |
ker ti zakoni kršijo temeljna načela svobode izražanja in pravice združevanja; ker burmanskih sredstvom obveščanja v tujini, ki so burmanskemu prebivalstvu glavni vir informacij, v Burmi/Mjanmaru še vedno ni dovoljeno delovati, |
D. |
ker ti zakoni temeljijo na ustavi iz leta 2010, ki zagotavlja nekaznovanje za zločine, ki jih je zagrešil sedanji režim, in ki v času izrednega stanja predvideva popolno mirovanje temeljnih pravic za nedoločen čas; ker je nova burmanska/mjanmarska ustava napisana tako, da ohranja diktaturo v civilni preobleki in ne zagotavlja človekovih pravic ali obetov za dejanske spremembe, |
E. |
ker se sistematično in kruto zatira vsako izražanje političnega nesoglasja (na primer s samovoljnimi aretacijami, krivičnim sojenjem, zapiranjem, mučenjem in zunajsodnimi usmrtitvami), |
F. |
ker volitve brez udeležbe opozicije niso svobodne in poštene, |
G. |
ker se je Nacionalna liga za demokracijo, ki je bila glavna zmagovalka na zadnjih demokratičnih volitvah, odločila, da bo zaradi postavljenih pogojev glede udeležbe bojkotirala volitve; ker je bila Nacionalna liga za demokracijo 6. maja 2010 po zakonu razpuščena, potem ko se ni prijavila za volitve, |
H. |
ob upoštevanju deklaracije s 16. srečanja na vrhu združenja ASEAN, v kateri so udeleženci poudarili pomen sprave in izvedbo splošnih, svobodnih, rednih in za vse odprtih volitev, |
I. |
ker je posebni poročevalec Združenih narodov za Burmo/Mjanmar obsodil grobe in sistematične kršitve človekovih pravic, ki jih je zagrešila diktatura v tej državi, ter izjavil, da gre za državno politiko, v kateri so udeleženi organi na vseh ravneh izvršnega, vojaškega in sodnega sistema, ter je pozval k vzpostavitvi preiskovalne komisije Združenih narodov za vojne zločine in zločine proti človečnosti, ki jih je zagrešila diktatura, |
J. |
ker burmanska/mjanmarska vlada kljub večkrat ponovljenim zahtevam že več mesecev zavrača, da bi dovolila posebnemu odposlancu EU za Burmo obisk v državi in sodelovanje v dialogu, |
K. |
ker burmanska/mjanmarska vlada od leta 2003 zavrača vse predloge Združenih narodov in mednarodne skupnosti, da bi revidirala svoj sedemstopenjski načrt za demokracijo, |
L. |
ker je bilo doslej registriranih 2 200 političnih zapornikov, ki so jih zaprli zaradi sodelovanja v miroljubnih dejavnostih v Burmi/Mjanmaru, in ker več kot 140 političnim zapornikom načrtno odrekajo zdravljenje, vključno s študentskim vodjo Generacije 88 Ko Mya Ayem, ki boleha za življenjsko nevarno boleznijo srca, |
M. |
ker vojska nadaljuje s kršenjem človekovih pravic civilistov na območjih, kjer prihaja do etničnih konfliktov, vključno z zunajsodnimi usmrtitvami, prisilnim delom in spolnim nasiljem, |
N. |
ker se nadaljujejo napadi na civilne pripadnike etničnih manjšin v vzhodni Burmi/Mjanmaru, zaradi česar je na stotisoče ljudi razseljenih, med njimi pa je veliko takih, ki jih čezmejna pomoč iz sosednih držav ne more doseči, ker diktatura omejuje humanitarno pomoč, |
O. |
ker je voditeljica opozicijske Nacionalne lige za demokracijo Aung San Suu Kyi že od leta 2003 v hišnem priporu; ker so jo oblasti 14. maja 2009 prijele in obtožile, da je prekršila pogoje hišnega pripora, ker je dovolila obisk Američana Johna Yettawa; ker je kazenski oddelek sodišča v zaporu Insein v Jangonu 11. avgusta 2009 obsodil Aung Suu Kyi na tri leta zapora zaradi kršitve hišnega pripora, obsodba pa je bila kasneje zmanjšana na 18 mesecev hišnega pripora; ker je vrhovno sodišče v Burmi/Mjanmaru 1. marca 2010 zavrnilo pritožbo Aung San Suu Kyi zoper nepravično obsodbo, izrečeno leta 2009, |
P. |
ker je EU še vedno velika donatorica za to državo in je pripravljena povečati svojo pomoč ljudem v Burmi/Mjanmaru, da bi izboljšala njihove socialne in ekonomske razmere, |
Q. |
ker je Urad Evropske skupnosti za človekoljubno pomoč (ECHO) kljub nespremenjenemu številu beguncev zmanjšal financiranje zanje na tajsko-burmanski meji in prenehal financirati internate v begunskih taboriščih, |
R. |
ker so varnostni svet Združenih narodov, generalna skupščina Združenih narodov, Svet Združenih narodov za človekove pravice, Evropska unija in številne vlade izjavili, da je rešitev za težave v Burmi pristen tristranski dialog med Aung San Suu Kyi in Nacionalno ligo za demokracijo, pravimi predstavniki etničnih skupin in burmansko/mjanmarsko vlado, in da slednja vlada še vedno zavrača sodelovanje v takem dialogu, |
1. |
ponovno potrjuje svojo odločno zavezo ljudstvu Burme/Mjanmara; |
2. |
obsoja organizacijo volitev ob popolni odsotnosti demokracije in po pravilih, ki izključujejo glavno demokratično opozicijsko stranko in ki stotisočem burmanskih državljanov odrekajo aktivno in pasivno volilno pravico z jasnim namenom, da se vsa državna opozicija izključi iz volitev; |
3. |
obžaluje, da bo po novi ustavi vojski zagotovljena vsaj četrtina sedežev v parlamentu in bo imela tako dovolj moči, da bo začasno ukinila državljanske svoboščine in zakonodajni organ, kadar bo presodila, da je to v interesu nacionalne varnosti; |
4. |
odločno poziva vlado Burme/Mjanmara, naj nemudoma sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev svobodnega, poštenega in preglednega volilnega postopka, vključno z udeležbo vseh volivcev, vseh političnih strank in drugih zainteresiranih strani v volilnem postopku, ter naj dovoli navzočnost mednarodnih opazovalcev; poziva, naj se odpravijo volilni zakoni, ki so bili objavljeni marca 2010 in ki onemogočajo organizacijo svobodnih in preglednih volitev; |
5. |
poziva oblasti Burme/Mjanmara, naj spoštujejo pozive mednarodne skupnosti ter dovolijo Aung San Suu Kyi in drugim zapornikom vesti udeležbo v političnem procesu; |
6. |
poziva mednarodno skupnost, naj si karseda prizadeva zagotoviti izvedbo svobodnih in demokratičnih volitev; |
7. |
odločno poziva vlado Burme/Mjanmara, naj odpravi omejitve za svobodo zbiranja, združevanja, gibanja ter izražanja, tudi za svobodne in neodvisne medije, med drugim z omogočenjem javne razpoložljivosti in dostopnosti interneta in storitev mobilne telefonije, ter naj odpravi cenzuro; |
8. |
odločno obsoja stalno sistematično kršenje človekovih pravic, temeljnih svoboščin in osnovnih demokratičnih pravic ljudi v Burmi/Mjanmaru; poziva oblasti Burme/Mjanmara, naj prenehajo kršiti mednarodne človekove pravice in humanitarno pravo; |
9. |
poziva vlado Burme/Mjanmara, naj nemudoma in brezpogojno izpusti vse zapornike vesti ter v celoti obnovi njihove politične pravice in naj se vzdrži nadaljnjih politično motiviranih aretacij; |
10. |
javno poziva visoko predstavnico in države članice, naj podprejo priporočilo posebnega poročevalca Združenih narodov za Burmo/Mjanmar, da bi Združeni narodi ustanovili preiskovalno komisijo za vojne zločine in zločine proti človečnosti v tej državi, in naj to zahtevo vključijo v osnutek resolucije, o katerem bodo razpravljali na generalni skupščini Združenih narodov leta 2010; |
11. |
poudarja, da je mogoče politične in družbeno-gospodarske izzive, s katerimi se spopada Burma/Mjanmar, rešiti samo v pristnem dialogu z vsemi zainteresiranimi stranmi, vključno z etničnimi skupinami in opozicijo; |
12. |
ponovno poudarja, da je za prehod v demokracijo pomemben pristen proces dialoga in nacionalne sprave; poziva vlado Burme/Mjanmara, naj nemudoma začne pristen dialog z vsemi strankami in etničnimi skupinami; ob tem pozdravlja prizadevanja generalnega sekretarja Združenih narodov in posebnega poročevalca Združenih narodov za Burmo/Mjanmar v zvezi z mediacijo; |
13. |
poziva vlade Kitajske, Indije in Rusije, naj uporabijo svoj precejšnji gospodarski in politični vpliv pri burmanskih oblasteh, da bi v Burmi/Mjanmaru dosegli viden napredek ter končali pošiljke orožja in drugih strateških virov; poziva vlade držav v združenju ASEAN in vlado Kitajske, ki imajo z Burmo/Mjanmarom „posebne odnose“, naj uporabijo svoje dobre usluge predvsem za to, da bi zaustavile burmansko politiko etničnega čiščenja, naperjeno proti Rohingjam, zaradi česar stotisoči bežijo čez mejo v Bangladeš in še povečujejo bedo najrevnejših, ki živijo v okrožju Cox Bazaar; |
14. |
močno podpira neprekinjeno delo posebnega odposlanca EU in poziva oblasti Burme/Mjanmara, naj v celoti sodelujejo z njim; |
15. |
pozdravlja odločitev Sveta, da bo podaljšal omejevalne ukrepe iz sedanjega sklepa EU za leto dni, in poudarja, da je pripravljen pregledati, spremeniti ali okrepiti že sprejete ukrepe glede na dogodke na terenu; |
16. |
poziva Komisijo, naj prekliče zmanjšanje financiranja za begunce na tajsko-burmanski meji in začne nemudoma financirati čezmejno pomoč, zlasti zdravstveno; |
17. |
ponovno poziva k reševanju vprašanja beguncev Rohingja v Bangladešu; poziva vlado Bangladeša, naj jim dovoli, da se uradno registrirajo kot begunci, oblasti Burme/Mjanmara pa, naj ustavijo preganjanje in popolnoma spoštujejo temeljne pravice ljudstva Rohingja kot verske in etnične manjšine; |
18. |
pozdravlja podporo Evropske unije svetovnemu embargu za orožje ter poziva evropske vlade in Komisijo, naj začnejo dejavno ukrepati za svetovni dogovor o tovrstni prepovedi; |
19. |
podpira mediacijsko misijo generalnega sekretarja združenih narodov in pozdravlja njegovo zavezanost reševanju tega vprašanja; |
20. |
naroča svojim delegacijam za odnose z združenjem ASEAN, Kitajsko, Rusijo, ZDA, Indijo, državami južne Azije in Japonsko, naj uvrstijo vprašanje Burme/Mjanmara na dnevni red svojih srečanj z ustreznimi partnerji in sogovorniki iz teh držav; |
21. |
naroča svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje podpredsednici Komisije/visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, vladam in parlamentom držav članic, posebnemu odposlancu EU za Burmo, burmanskemu državnemu svetu za mir in razvoj, vladam držav članic združenj ASEAN in ASEM, sekretariatu združenja ASEM, medparlamentarni skupini v združenju ASEAN za Mjanmar, Aung San Suu Kyi, generalnemu sekretarju Združenih narodov, visoki komisarki Združenih narodov za človekove pravice in posebnemu poročevalcu odbora za človekove pravice Združenih narodov za Burmo/Mjanmar. |
III Pripravljalni akti
Evropski parlament
Torek, 18. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/158 |
Torek, 18. maj 2010
Ustanovitev Evropskega azilnega podpornega urada ***II
P7_TA(2010)0158
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o stališču Sveta v prvi obravnavi z namenom sprejetja Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega azilnega podpornega urada (16626/2/2009 – C7-0049/2010 – 2009/0027(COD))
2011/C 161 E/24
(Redni zakonodajni postopek: druga obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju stališča Sveta v prvi obravnavi (16626/2/2009 – C7-0049/2010),
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2009)0066),
ob upoštevanju člena 251(2), točk (1) in (2) člena 63(1) in člena 66 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0071/2009),
ob upoštevanju svojega stališča v prvi obravnavi (1),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju členov 294(7) in 74 ter odstavkov (1) in (2) člena 78 Pogodbe o delovanju Evropske Unije,
ob upoštevanju člena 72 Poslovnika,
ob upoštevanju priporočila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve za drugo obravnavo (A7-0118/2010),
1. |
potrdi stališče Sveta; |
2. |
ugotavlja, da je akt sprejet v skladu s stališčem; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj skupaj s predsednikom Sveta podpiše pravni akt v skladu s členom 297(1) Pogodbe o delovanju Evropske Unije; |
4. |
naroči svojemu generalnemu sekretarju, naj po tem, ko je bilo preverjeno, da so bili vsi postopki pravilno zaključeni, podpiše pravni akt in v soglasju z generalnim sekretarjem Sveta poskrbi za njegovo objavo v Uradnem listu Evropske unije; |
5. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Sprejeta besedila, 7.5.2009, P6_TA(2009)0379.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/159 |
Torek, 18. maj 2010
Energetska učinkovitost stavb (prenovitev) ***II
P7_TA(2010)0159
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o stališču Sveta v prvi obravnavi z namenom sprejetja direktive Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb (prenovitev) (05386/3/2010 – C7-0095/2010 – 2008/0223(COD))
2011/C 161 E/25
(Redni zakonodajni postopek: druga obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju stališča Sveta v prvi obravnavi (05386/3/2010 – C7-0095/2010),
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2008)0780),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 175(1) Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0413/2008),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju členov 294(7) in 194(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),
ob upoštevanju svojega stališča iz prve obravnave (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 14. maja 2009 (2),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij z dne 21. aprila 2009 (3),
ob upoštevanju člena 72 Poslovnika,
ob upoštevanju priporočila Odbora za industrijo, raziskave in energetiko za drugo obravnavo (A7-0124/2010),
1. |
odobri stališče Sveta; |
2. |
odobri skupno izjavo Parlamenta, Sveta in Komisije, priloženo tej resoluciji; |
3. |
upošteva izjavo Komisije, priloženo tej resoluciji; |
4. |
ugotavlja, da je akt sprejet v skladu s stališčem Sveta; |
5. |
naroči svojemu predsedniku, naj skupaj s predsednikom Sveta podpiše akt na podlagi člena 297(1) PDEU; |
6. |
naroči svojemu generalnemu sekretarju, naj potem, ko je bilo preverjeno, da so bili vsi postopki pravilno zaključeni, podpiše akt in ga v soglasju z generalnim sekretarjem Sveta da objaviti v Uradnem listu Evropske unije; |
7. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Sprejeta besedila, 23.4.2009, P6_TA(2009)0278.
(2) UL C 277, 17.11.2009, str. 75.
(3) UL C 200, 25.8.2009, str. 41.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA
Izjave
v zvezi z Direktivo 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o energetski učinkovitosti stavb (prenovitev)
Izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o členu 290 PDEU
„Evropski parlament, Svet in Komisija izjavljajo, da določbe Direktive 2010/31/EU ne vplivajo na nobeno prihodnje stališče institucij glede izvajanja člena 290 PDEU ali posameznih zakonodajnih aktov, ki vsebujejo takšne določbe.“
Izjava Komisije o obdobjih, ko institucije ne delajo
„Evropska komisija je seznanjena s stališčem Evropskega parlamenta in Sveta, da je treba pri uradnem obveščanju o delegiranih aktih – razen v primerih, ko zakonodajni akt predpisuje nujni postopek –, upoštevati obdobja, ko institucije ne delajo (zimske in poletne počitnice, evropske volitve), in s tem Evropskemu parlamentu in Svetu omogočiti, da izvajata svoja pooblastila v rokih, določenih v ustreznih zakonodajnih aktih, ter je pripravljena ravnati v skladu s tem.“
Izjava Komisije o financiranju energetske učinkovitosti stavb
„Komisija poudarja odločilno vlogo, ki jo imajo finančni instrumenti pri uspešnem prehodu evropskega gradbenega sektorja v energetsko učinkovit in nizkoogljičen sektor. Komisija bo države članice še naprej spodbujala, naj čim bolj črpajo razpoložljiva sredstva Evropskega sklada za regionalni razvoj (trenutno lahko za izboljšanje energetske učinkovitosti in uporabo obnovljivih virov energije v stanovanjskem sektorju poleg finančne pomoči brez pragov, ki je za trajnostne energije v javnih in komercialnih/industrijskih stavbah že na voljo, črpajo do 4 % skupnih nacionalnih zneskov Evropskega sklada za regionalni razvoj, kar trenutno znaša 8 milijard EUR), ter jim bo pomagala, da bodo bolje črpale sredstva iz vseh obstoječih skladov in financiranj, ki bi lahko delovala kot vzvod za spodbujanje naložb v energetsko učinkovitost.
Komisija bo tudi preučila, ali je obstoječe pobude, npr. pobudo za pametna mesta (Načrt SET, KOM(2009)0519) ali sredstva za program pametna energija – Evropa II, mogoče razširiti oziroma povečati, da se npr. izboljša izmenjava znanja in tehnične pomoči pri ustanavljanju nacionalnih obnovljivih skladov.
Poleg tega bo Komisija pripravila pregled in analizo obstoječih finančnih mehanizmov v državah članicah ter si na podlagi ugotovljenega prizadevala najboljše prakse razširiti po vsej EU.
Komisija bo po opravljeni analizi iz člena 10(5) Direktive 2010/31/EU preučila, ali je treba uvesti nadaljnje finančne spodbude (med drugim tudi za v ta namen določene instrumente Unije iz člena 10(5)(a)) in kako jih najbolje uporabiti za naložbe za izboljšanje energetske učinkovitosti stavb.“
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/161 |
Torek, 18. maj 2010
Evropski sklad za begunce za obdobje 2008–2013 (sprememba Odločbe št. 573/2007/ES) ***I
P7_TA(2010)0160
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu odločbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Odločbe št. 573/2007/ES o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013 v okviru splošnega programa „Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov“ in razveljavitvi Odločbe Sveta 2004/904/ES (KOM(2009)0456 – C7-0123/2009 – 2009/0127(COD))
2011/C 161 E/26
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2009)0456),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 63(2)(b) Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C7-0123/2009),
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju člena 294(3) ter členov 78(2) in 80 Pogodbe o delovanju EU,
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve (A7-0125/2010),
1. |
sprejme stališče v prvi obravnavi, kakor je opredeljeno v nadaljevanju; |
2. |
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
Torek, 18. maj 2010
P7_TC1-COD(2009)0127
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Sklepa št. …/2010/EU Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Odločbe št. 573/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013 v okviru splošnega programa „Solidarnost in upravljanje migracijskih tokov“
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 78(2) in člena 80 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),
ob upoštevanju naslednjega:
(1) |
Glede na vzpostavitev skupnega programa EU za ponovno naselitev, katerega cilja sta okrepiti vpliv prizadevanj ▐ za ponovno naselitev v Uniji pri zagotavljanju zaščite beguncem in čim bolj povečati strateški vpliv ponovne naselitve z boljšo ciljno usmerjenostjo na ▐ osebe, ki najbolj potrebujejo ponovno naselitev, bi bilo treba skupne prednostne naloge na področju ponovne naselitve na ravni Unije redno oblikovati. |
(2) |
Za doseganje ciljev Odločbe št. 573/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2) bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme delegirane akte, ki bi določali skupne letne prednostne naloge Unije glede ▐ geografskih regij in nacionalnosti ter posebnih kategorij beguncev, ki jih je treba ponovno naseliti. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. |
(3) |
Ob upoštevanju potrebe po ponovni naselitvi, ki bo določena v sklepu Komisije o skupnih letnih prednostnih nalogah Unije na področju ponovne naselitve v skladu s tem sklepom , je treba zagotoviti tudi dodatno finančno pomoč za ponovno naselitev oseb iz ▐ geografskih regij in nacionalnosti ter iz posebnih kategorij beguncev, ki jih je treba ponovno naseliti, če je ugotovljeno, da je ponovna naselitev najustreznejši odziv na njihove posebne potrebe. |
(4) |
V tem okviru je primerno, da se prilagodi časovni razpored v zvezi z rokom za predložitev podatkov, ki so potrebni za izračun letnih dodelitev sredstev po državah članicah, z rokom, v katerem države članice predložijo letne programe, in z rokom, v katerem Komisija sprejme odločitev o financiranju. |
(5) |
Za spodbuditev več držav članic k sodelovanju pri ukrepih ponovne naselitve bi bilo treba dodatno finančno podpreti države članice, ki prvič sodelujejo v programu ponovne naselitve. |
(6) |
Treba je tudi določiti pravila o upravičenosti odhodkov za dodatno finančno pomoč za ponovno naselitev – |
SKLENILA:
Člen 1
Odločba št. 573/2007/ES se spremeni:
(1) |
Člen 13 se spremeni:
|
(2) |
Člen 20 se spremeni:
|
(3) |
V členu 35 se doda naslednji odstavek: „5. Fiksni znesek v višini 4 000 EUR za vsako ponovno naseljeno osebo se državi članici dodeli kot pavšalni znesek za vsako dejansko ponovno naseljeno osebo.“ |
(4) |
Vstavijo se naslednji členi: „Člen 52a Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 13(6) in (7) se prenese na Komisijo za obdobje iz prvega odstavka člena 1. 2. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 3. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je prenešeno na Komisijo pod pogoji, določenimi v členih 52b in 52c. V nujnih primerih se uporabi postopek iz člena 52d. Člen 52b Preklic pooblastila 1. Pooblastilo iz člena 13(6) in (7) lahko kadarkoli prekliče Evropski parlament ali Svet. 2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastila, si prizadeva o tem obvesti drugo institucijo in Komisijo, pri čemer navede pooblastila, ki bi se lahko preklicala, in možne razloge za preklic. 3. Z odločitvijo o preklicu prenehajo veljati pooblastila, navedena v tej odločitvi. Odločitev začne veljati nemudoma ali na dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Odločitev se objavi v Uradnem listu Evropske unije. Člen 52c Nasprotovanje delegiranim aktom 1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v enem mesecu od datuma uradnega obvestila. Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se navedeni rok lahko podaljša za en mesec. 2. Če do izteka navedenega roka niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, ki je v njem določen. 3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje, navede razloge za nasprotovanje delegiranemu aktu. Člen 52d Postopek v nujnih primerih 1. Delegirani akti, sprejeti po tem členu, začnejo veljati nemudoma in se uporabljajo, dokler ni izraženo nasprotovanje v skladu z odstavkom 2. V uradnem obvestilu Evropskemu parlamentu in Svetu o delegiranem aktu, sprejetem po tem členu, se navedejo razlogi za uporabo postopka nujne obravnave. 2. Evropski parlament in Svet lahko v treh mesecih od dneva uradnega obvestila nasprotujeta delegiranemu aktu, sprejetemu po tem členu. V takem primeru se delegirani akt preneha uporabljati. Institucija, ki nasprotuje, navede svoje razloge za nasprotovanje.“ |
Člen 2
Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 3
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V,
Za Evropski parlament
Predsednik
Za Svet
Predsednik
(1) Stališče Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/166 |
Torek, 18. maj 2010
Migracija s schengenskega informacijskega sistema (SIS 1+) na drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (sprememba Uredbe (ES) št. 1104/2008) *
P7_TA(2010)0161
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu sprejetja uredbe Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 1104/2008 o migraciji s schengenskega informacijskega sistema (SIS 1+) na drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (KOM(2009)0508 – C7-0244/2009 – 2009/0136(NLE))
2011/C 161 E/27
(Posvetovanje)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Svetu (KOM(2009)0508),
ob upoštevanju členov 66 in 67 Pogodbe ES, v skladu s katerima se je Svet posvetoval s Parlamentom (C7-0244/2009),
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju člena 74 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve ter mnenja Odbora za proračun (A7-0126/2010),
1. |
odobri predlog Komisije, kakor je bil spremenjen; |
2. |
ne glede na to, da Svet obravnava sistem SIS 1+RE kot načrt ukrepov za obvladovanje izrednih razmer v primeru neuspeha SIS II, si Parlament kot sozakonodajalec pri vzpostavitvi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (Uredba (ES) št. 1987/2006 (1), pa tudi kot proračunski organ pridržuje pravico, da v proračunu za leto 2011 rezervira sredstva za razvoj SIS II, da se zagotovi popoln parlamentarni nadzor in pregled nad tem procesom; |
3. |
poziva Komisijo, naj ustrezno spremeni svoj predlog v skladu s členom 293(2) PDEU; |
4. |
poziva Svet, naj obvesti Parlament, če namerava odstopati od besedila, ki ga je Parlament odobril; |
5. |
poziva Svet, naj se ponovno posvetuje s Parlamentom, če namerava bistveno spremeniti predlog Komisije; |
6. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu in Komisiji. |
BESEDILO, KI GA PREDLAGA KOMISIJA |
SPREMEMBA |
||||
Sprememba 1 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 3 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 2 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 4 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 3 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 6 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 4 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 16 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 5 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka -1 (novo) Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 1 – odstavek 1 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 6 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka -1 a (novo) Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 1 – odstavek 1 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 7 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 11 – odstavek 2 |
|||||
2. Države članice, ki sodelujejo v SIS 1+, z uporabo začasne strukture za migracijo in ob podpori Francije in Komisije migrirajo z N.SIS na N.SIS II. |
2. Države članice, ki sodelujejo v SIS 1+, z uporabo začasne strukture za migracijo in ob podpori Francije in Komisije migrirajo z N.SIS na N.SIS II najpozneje do 31. decembra 2011. Če se bo izvedla alternativna tehnična rešitev iz člena 11(5a), se datum lahko spremeni v skladu s postopkom iz člena 17(2). |
||||
Sprememba 8 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 a (novo) Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 11 – odstavek 5 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 9 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 b (novo) Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 11 – odstavek 5 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 10 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 c (novo) Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 14 – odstavek 5 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 11 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 17 a – odstavek 1 |
|||||
1. Brez poseganja v odgovornosti in dejavnosti Komisije, Francije in držav članic, ki sodelujejo v SIS 1+, bo ustanovljena skupina tehničnih strokovnjakov, Odbor za globalno upravljanje programa. Odbor za globalno upravljanje programa bo deloval kot forum za usklajevanje centralnih in nacionalnih projektov SIS II. |
1. Brez poseganja v odgovornosti in dejavnosti Komisije, Francije in držav članic, ki sodelujejo v SIS 1+, bo ustanovljena skupina tehničnih strokovnjakov, Odbor za globalno upravljanje programa. Odbor za globalno upravljanje programa bo deloval kot forum za pomoč pri razvoju osrednjega SIS II. Zagotavljal bo doslednost in usklajenost centralnih in nacionalnih projektov SIS II. |
||||
Sprememba 12 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 17 a – odstavek 2 |
|||||
2. V Odboru za globalno upravljanje programa bo največ 10 strokovnjakov . Države članice v okviru Sveta imenujejo največ osem strokovnjakov in enako število namestnikov. Dva strokovnjaka in namestnika imenuje generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije, in sicer izmed uradnikov Komisije. Sestankov Odbora za globalno upravljanje programa se lahko udeležujejo tudi drugi zainteresirani uradniki Komisije. |
2. V Odboru za globalno upravljanje programa bo največ 10 članov, ki bodo usposobljeni za dejavno prispevanje k razvoju SIS II in ki se bodo redno sestajali . Države članice v okviru Sveta imenujejo največ osem članov in enako število namestnikov. Največ dva člana in namestnika imenuje generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije, in sicer izmed uradnikov Komisije. Sestankov Odbora za globalno upravljanje programa se lahko udeležujejo zainteresirani poslanci ali ustrezno osebje Evropskega parlamenta, strokovnjaki iz držav članic in uradniki Komisije , ki so neposredno vključeni v razvoj projektov SIS II, na stroške njihove uprave ali institucije. V poslovniku je določeno, da lahko Odbor za globalno upravljanje programa, sicer na stroške zadevnih uprav, institucij ali podjetij, k sodelovanju na svojih sejah povabi še druge strokovnjake. |
||||
Sprememba 13 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 17 a – odstavek 5 |
|||||
5. Odbor za globalno upravljanje programa določi svoje pristojnosti in naloge. Te začnejo veljati potem, ko generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije da pozitivno mnenje. |
5. Odbor za globalno upravljanje programa določi svoje pristojnosti in naloge. Te začnejo veljati potem, ko generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije da pozitivno mnenje. Pristojnosti in naloge Odbora za globalno upravljanje programa vključujejo zahtevo po objavljanju rednih poročil in zagotavljanju, da se ta poročila predložijo Evropskemu parlamentu, da se zagotovi popoln parlamentarni nadzor in pregled. |
||||
Sprememba 14 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 17 a – odstavek 6 |
|||||
6. Brez poseganja v člen 15(2) se upravni in potni stroški, ki nastanejo zaradi dejavnosti Odbora za globalno upravljanje programa, krijejo iz splošnega proračuna Evropske unije, če se ne krijejo iz drugih virov. Za povračilo potnih stroškov strokovnjakov v Odboru za globalno upravljanje programa, ki jih imenujejo države članice v okviru Sveta, in strokovnjakov, povabljenih v skladu z odstavkom 3 tega člena, ki nastanejo pri delu Odbora za globalno upravljanje programa, se uporabljajo „Predpisi o nadomestilih za zunanje strokovnjake, ki jih Komisija povabi k sodelovanju“ Komisije. |
6. Brez poseganja v člen 15(2) se upravni in potni stroški, ki nastanejo zaradi dejavnosti Odbora za globalno upravljanje programa, krijejo iz splošnega proračuna Evropske unije, če se ne krijejo iz drugih virov. Za povračilo potnih stroškov strokovnjakov v Odboru za globalno upravljanje programa, ki jih imenujejo države članice v okviru Sveta, in strokovnjakov, povabljenih v skladu z odstavkom 3 tega člena, ki nastanejo pri delu Odbora za globalno upravljanje programa, se uporabljajo „Predpisi o nadomestilih za zunanje strokovnjake, ki jih Komisija povabi k sodelovanju“ Komisije. Sredstva, potrebna za kritje stroškov, nastalih zaradi zasedanj Odbora za globalno upravljanje programa, se namenijo iz odobrenih proračunskih sredstev, trenutno zagotovljenih s finančnim načrtovanjem za obdobje 2010–2013 za drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II). |
||||
Sprememba 15 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 5 Uredba (ES) št. 1104/2008 Člen 19 |
|||||
Veljati preneha z dnem, ki ga določi Svet v skladu s členom 55(2) Uredbe (ES) št. 1987/2006. |
Ta uredba začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Veljati preneha z dnem, ki ga določi Svet v skladu s členom 55(2) Uredbe (ES) št. 1987/2006 , v vsakem primeru pa najpozneje 31. decembra 2013 . |
(1) Uredba (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (UL L 381, 28.12.2006, str. 4).
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/172 |
Torek, 18. maj 2010
Migracija s schengenskega informacijskega sistema (SIS 1+) na drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (sprememba Sklepa 2008/839/PNZ) *
P7_TA(2010)0162
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu uredbe Sveta o spremembi Sklepa 2008/839/PNZ o migraciji s schengenskega informacijskega sistema (SIS 1+) na drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (KOM(2010)0015 – C7-0040/2010 – 2010/0006(NLE))
2011/C 161 E/28
(Posvetovanje)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Svetu (KOM(2010)0015),
ob upoštevanju člena 74 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), v skladu s katerim se je Svet posvetoval s Parlamentom (C7-0040/2010),
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve in mnenja Odbora za proračun (A7-0127/2010),
1. |
odobri predlog Komisije, kakor je bil spremenjen; |
2. |
ne glede na to, da Svet obravnava sistem SIS 1+RE kot načrt ukrepov za obvladovanje izrednih razmer v primeru neuspeha SIS II, si Parlament kot sozakonodajalec pri vzpostavitvi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (Uredba (ES) št. 1987/2006 (1) in kot proračunski organ pridržuje pravico, da v proračunu za leto 2011 zadrži v rezervi vsa sredstva, ki naj bi bila v proračunu za leto 2011 namenjena za razvoj sistema SIS II, da se zagotovi popoln parlamentarni nadzor in pregled nad tem procesom; |
3. |
poziva Komisijo, naj ustrezno spremeni svoj predlog na podlagi člena 293(2) PDEU; |
4. |
poziva Svet, naj obvesti Parlament, če namerava odstopati od besedila, ki ga je Parlament odobril; |
5. |
poziva Svet, naj se ponovno posvetuje s Parlamentom, če namerava bistveno spremeniti predlog Komisije; |
6. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu in Komisiji. |
BESEDILO, KI GA PREDLAGA KOMISIJA |
SPREMEMBA |
||||
Sprememba 1 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 3 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 2 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 4 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 3 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 6 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 4 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Uvodna izjava 16 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 5 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka -1 (novo) Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 1 – odstavek 1 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 6 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka -1 a (novo) Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 1 – odstavek 1 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 7 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 11 – odstavek 2 |
|||||
2. Države članice, ki sodelujejo v SIS 1+, z uporabo začasne strukture za migracijo in ob podpori Francije in Komisije migrirajo z N.SIS na N.SIS II. |
2. Države članice, ki sodelujejo v SIS 1+, z uporabo začasne strukture za migracijo in ob podpori Francije in Komisije migrirajo z N.SIS na N.SIS II najpozneje do 31. decembra 2011. Če se bo izvedla alternativna tehnična rešitev iz člena 11(5a), se datum lahko spremeni v skladu s postopkom iz člena 17(2). |
||||
Sprememba 8 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 a (novo) Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 11 – odstavek 5 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 9 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 - točka 3 b (novo) Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 11 – odstavek 5 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 10 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 3 c (novo) Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 14 – odstavek 5 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 11 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 17 a – odstavek 1 |
|||||
1. Brez poseganja v odgovornosti in dejavnosti Komisije, Francije in držav članic, ki sodelujejo v SIS 1+, se ustanovi skupina tehničnih strokovnjakov, imenovana Odbor za globalno upravljanje programa. Odbor za globalno upravljanje programa bo deloval kot forum za usklajevanje centralnih in nacionalnih projektov SIS II. |
1. Brez poseganja v odgovornosti in dejavnosti Komisije, Francije in držav članic, ki sodelujejo v SIS 1+, se ustanovi skupina tehničnih strokovnjakov, imenovana Odbor za globalno upravljanje programa. Odbor za globalno upravljanje programa bo deloval kot forum za pomoč pri razvoju osrednjega SIS II. Zagotavljal bo doslednost in usklajenost centralnih in nacionalnih projektov SIS II. |
||||
Sprememba 12 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 17 a – odstavek 2 |
|||||
2. V Odboru za globalno upravljanje programa bo največ 10 strokovnjakov . Države članice v okviru Sveta imenujejo največ osem strokovnjakov in enako število namestnikov. Dva strokovnjaka in namestnika imenuje generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije, in sicer izmed uradnikov Komisije. Sestankov Odbora za globalno upravljanje programa se lahko udeležujejo tudi drugi zainteresirani uradniki Komisije. |
2. V Odboru za globalno upravljanje programa bo največ 10 članov, ki bodo usposobljeni za dejavno prispevanje k razvoju SIS II in ki se bodo redno sestajali. Države članice v okviru Sveta imenujejo največ osem članov in enako število namestnikov. Največ dva člana in dva namestnika imenuje generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije, in sicer izmed uradnikov Komisije. Sestankov Odbora za globalno upravljanje programa se lahko udeležujejo zainteresirani poslanci ali ustrezno osebje Evropskega parlamenta, strokovnjaki iz držav članic in uradniki Komisije , ki so neposredno vključeni v razvoj projektov SIS II, na stroške njihovih uprave ali institucije. V poslovniku je določeno, da lahko Odbor za globalno upravljanje programa, sicer na stroške zadevnih uprav, institucij ali podjetij, k sodelovanju na svojih sejah povabi še druge strokovnjake. |
||||
Sprememba 13 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 17 a – odstavek 5 |
|||||
5. Odbor za globalno upravljanje programa določi svoje pristojnosti in naloge. Te začnejo veljati potem, ko generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije da pozitivno mnenje. |
5. Odbor za globalno upravljanje programa določi svoje pristojnosti in naloge. Te začnejo veljati potem, ko generalni direktor pristojnega generalnega direktorata Komisije da pozitivno mnenje. Pristojnosti in naloge Odbora za globalno upravljanje programa vključujejo zahtevo po objavljanju rednih poročil in zagotavljanju, da se ta poročila predložijo Evropskemu parlamentu, da se zagotovita popoln parlamentarni nadzor in pregled. |
||||
Sprememba 14 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 4 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 17 a – odstavek 6 |
|||||
6. Brez poseganja v člen 15(2) se upravni in potni stroški, ki nastanejo zaradi dejavnosti Odbora za upravljanje globalnega programa, krijejo iz splošnega proračuna Evropske unije, če se ne krijejo iz drugih virov. Za povračilo potnih stroškov strokovnjakov v Odboru za globalno upravljanje programa, ki jih imenujejo države članice v okviru Sveta, in strokovnjakov, povabljenih v skladu z odstavkom 3 tega člena, ki nastanejo pri delu Odbora za globalno upravljanje programa, se uporabljajo „Predpisi o nadomestilih za zunanje strokovnjake, ki jih Komisija povabi k sodelovanju“ Komisije. |
6. Brez poseganja v člen 15(2) se upravni in potni stroški, ki nastanejo zaradi dejavnosti Odbora za globalno upravljanje programa, krijejo iz splošnega proračuna Evropske unije, če se ne krijejo iz drugih virov. Za povračilo potnih stroškov strokovnjakov v Odboru za globalno upravljanje programa, ki jih imenujejo države članice v okviru Sveta, in strokovnjakov, povabljenih v skladu z odstavkom 3 tega člena, ki nastanejo pri delu Odbora za globalno upravljanje programa, se uporabljajo „Predpisi o nadomestilih za zunanje strokovnjake, ki jih Komisija povabi k sodelovanju“ Komisije. Sredstva, potrebna za kritje stroškov, nastalih zaradi zasedanj Odbora za globalno upravljanje programa, se namenijo iz odobrenih proračunskih sredstev, trenutno zagotovljenih s finančnim načrtovanjem za obdobje 2010–2013 za drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II). |
||||
Sprememba 15 |
|||||
Predlog uredbe – akt o spremembi Člen 1 – točka 5 Sklep Sveta 2008/839/PNZ Člen 19 |
|||||
Veljati preneha z dnem, ki ga določi Svet v skladu s členom 71(2) Sklepa 2007/533/PNZ. |
Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Veljati preneha z dnem, ki ga določi Svet v skladu s členom 71(2) Sklepa 2007/533/PNZ, v vsakem primeru pa najpozneje 31. decembra 2013. |
(1) Uredba (ES) št. 1987/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (UL L 381, 28.12.2006, str. 4).
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/177 |
Torek, 18. maj 2010
Enako obravnavanje moških in žensk, ki opravljajo samostojno dejavnost ***II
P7_TA(2010)0167
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o stališču Sveta v prvi obravnavi za sprejetje Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi načela enakega obravnavanja moških in žensk, ki opravljajo samostojno dejavnost, in o razveljavitvi Direktive 86/613/EGS (17279/3/2009 – C7-0075/2010 – 2008/0192(COD))
2011/C 161 E/29
(Redni zakonodajni postopek: druga obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju stališča Sveta v prvi obravnavi (17279/3/2009 – C7-0075/2010),
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2008)0636),
ob upoštevanju členov 251(2) in 141(3) Pogodbe ES, v skladu s katerima mu je Komisija predložila predlog (C6-0341/2008),
ob upoštevanju svojega stališča v prvi obravnavi (1),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja (KOM(2009)0665)“,
ob upoštevanju členov 294(7) in 157(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
ob upoštevanju člena 66 Poslovnika,
ob upoštevanju priporočila za drugo obravnavo Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A7-0146/2010),
1. |
sprejema v nadaljevanju navedeno stališče v drugi obravnavi; |
2. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Sprejeta besedila, 6.5.2009, P6_TA(2009)0364.
(2) UL C 228, 22.9.2009, str. 107.
Torek, 18. maj 2010
P7_TC2-COD(2008)0192
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v drugi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Direktive 2010/…/EU Evropskega parlamenta in Sveta o uporabi načela enakega obravnavanja moških in žensk, ki opravljajo samostojno dejavnost, in o razveljavitvi Direktive Sveta 86/613/EGS
(Ker je bil dosežen sporazum med Parlamentom in Svetom, je stališče Parlamenta enako končnemu zakonodajnemu aktu, Direktivi 2010/41/EU.)
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/179 |
Torek, 18. maj 2010
Tekstilna imena in s tem povezana označevanja tekstilnih izdelkov ***I
P7_TA(2010)0168
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov (KOM(2009)0031 – C6-0048/2009 – 2009/0006(COD))
2011/C 161 E/30
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu (KOM(2009)0031),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 95 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0048/2009),
ob upoštevanju sporočila Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju členov 294(3) in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora z dne 16. decembra 2009 (1),
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov (A7-0122/2010),
1. |
sprejme stališče v prvi obravnavi, kakor je določeno v nadaljevanju; |
2. |
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava svoj predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Še ni objavljeno v Uradnem listu.
Torek, 18. maj 2010
P7_TC1-COD(2009)0006
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Uredbe (EU) št. …/2010 Evropskega parlamenta in Sveta o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov ter o razveljavitvi Direktive Sveta 73/44/EGS, Direktive 96/73/ES in Direktive 2008/121/ES
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1) |
Direktiva Sveta 73/44/EGS z dne 26. februarja 1973 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z določenimi metodami za kvantitativno analizo trikomponentnih mešanic tekstilnih vlaken (3), Direktiva 96/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o nekaterih metodah za kvantitativno analizo dvokomponentnih mešanic tekstilnih vlaken (4) in Direktiva 2008/121/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. januarja 2009 o tekstilnih imenih (prenovljena) (5) so bile večkrat spremenjene. Ker so potrebne dodatne spremembe, je treba te akte zaradi jasnosti nadomestiti z enotnim pravnim instrumentom. |
(2) |
Zakonodaja Unije o tekstilnih imenih in s tem povezanim označevanjem tekstilnih izdelkov je po vsebini zelo tehnična in vsebuje podrobne določbe, ki jih je treba redno posodabljati. Da državam članicam ne bi bilo treba prenesti tehničnih sprememb v nacionalno zakonodajo, s čimer bi se znižala upravna obremenitev nacionalnih organov, in da se omogoči hitrejše sprejetje imen novih tekstilnih vlaken, ki se bodo istočasno uporabljala po vsej Uniji , se zdi uredba najustreznejši pravni instrument za poenostavitev zakonodaje. |
(3) |
Za odpravo morebitnih ovir za ustrezno delovanje notranjega trga, ki so posledica različnih določb držav članic v zvezi z imeni, sestavo in označevanjem tekstilnih izdelkov, je treba uskladiti imena tekstilnih vlaken in navedbe na etiketah, oznakah in spremni dokumentaciji tekstilnih izdelkov na različnih stopnjah njihove izdelave, predelave in distribucije. |
(4) |
Primerno je določiti pravila, na podlagi katerih lahko proizvajalec zahteva vključitev imena novega tekstilnega vlakna na seznam dovoljenih imen vlaken. |
(5) |
Vključiti je treba tudi določbe v zvezi z nekaterimi izdelki, ki niso izdelani samo iz tekstilnih materialov, vendar vsebujejo tekstil, ki je pomembna sestavina izdelka ali na katerega opozarjajo nosilci gospodarskih dejavnosti . |
(6) |
Odstopanje glede „ tujih vlaken“, ki se ne smejo navesti na etiketah, je treba uporabiti za čiste izdelke in mešanice. |
(7) |
Označitev sestave mora biti obvezna, da se zagotovi enaka razpoložljivost pravilnih informacij za vse potrošnike v Uniji . Kadar je med izdelavo s tehničnega vidika težko podrobno navesti sestavo izdelka, je treba zagotoviti možnost, da se na etiketi navedejo samo tista vlakna, ki so med izdelavo znana, če pomenijo določen odstotek končnega izdelka. |
(8) |
Za preprečitev različnih praks med državami članicami je treba določiti natančne metode označevanja nekaterih tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dveh ali več komponent, ter navesti komponente tekstilnih izdelkov, ki jih je treba upoštevati pri označevanju in analiziranju. |
(9) |
Tekstilni izdelki , za katere se zahteva le vključujoče označevanje, in tekstilni izdelki , ki se prodajajo na meter ali po narezani dolžini, morajo biti dostopni na trgu tako, da se lahko potrošnik popolnoma seznani z informacijami, ki so pritrjene na celoten navitek ali balo. |
(10) |
Določeni morajo biti nekateri pogoji za uporabo opisov ali imen, ki so med uporabniki in potrošniki zelo cenjeni. Poleg tega je za zagotavljanje informacij uporabnikom in potrošnikom primerno, da so imena tekstilnih vlaken povezana z značilnostmi vlakna. |
(11) |
Za tržni nadzor izdelkov s področja uporabe te uredbe ▐ v državah članicah veljajo določbe Direktive 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 3. decembra 2001 o splošni varnosti proizvodov (6) in določbe Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov (7). |
(12) |
Določiti je treba metode za razvrščanje in analiziranje tekstilnih izdelkov, da bi se izognili kakršni koli možnosti nasprotovanja uporabljenim metodam. Metode, uporabljene za uradna testiranja, ki se izvajajo v državah članicah za določitev sestave vlaken tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dvokomponentnih in trikomponentnih mešanic, morajo biti enotne glede predhodne obdelave vzorca in njegove kvantitativne analize; zato je treba v tej uredbi določiti enotne metode analize za večino tekstilnih izdelkov, sestavljenih iz dvokomponentnih in trikomponentnih mešanic, ki so na trgu. Za poenostavitev te uredbe in prilagoditev takšnih enotnih metod tehničnemu napredku pa je primerno, da se metode iz te uredbe spremenijo v evropske standarde. V ta namen bi morala Komisija organizirati prehod s sedanjega sistema, po katerem so metode opisane v tej uredbi, na sistem, ki bo temeljil na evropskih standardih. |
(13) |
Pri ▐ mešanicah vlaken , za katere ni enotne metode analize na ravni Unije , je treba laboratoriju, ki je odgovoren za testiranja, omogočiti določitev sestave takih mešanic ▐, pri čemer se v poročilu o analizi navedejo dobljeni rezultati, uporabljena metoda ter njena stopnja natančnosti ▐. |
(14) |
V tej uredbi je treba določiti dogovorjene dodatke, uporabljene za suho maso vsakega vlakna med določanjem vsebnosti vlaken v tekstilnih izdelkih z analizo, in navesti dva različna dogovorjena dodatka za izračunavanje sestave mikanih ali česanih vlaken, ki vsebujejo volno in/ali živalske dlake. Ker ni mogoče vedno ugotoviti, ali je izdelek mikan ali česan, zaradi česar lahko uporaba odstopanj med preverjanjem skladnosti tekstilnih izdelkov, ki se izvaja v Uniji , privede do neusklajenih rezultatov, je treba laboratorije, ki izvajajo navedena preverjanja, pooblastiti za uporabo enotnega dogovorjenega dodatka v dvomljivih primerih. |
(15) |
Določiti je treba pravila glede izdelkov, ki so izvzeti iz splošnih zahtev o označevanju iz te uredbe, zlasti izdelkov za enkratno uporabo ali izdelkov, za katere se zahteva le vključujoče označevanje. |
(16) |
Primerno je določiti postopek in posebne zahteve , ki jih mora upoštevati vsak proizvajalec ali vsaka oseba, ki nastopa v njegovem imenu , ki želi vključiti ime novega tekstilnega vlakna usklajen seznam imen tekstilnih vlaken iz Priloge I . ▐ ▐ |
(17) |
Za zagotovitev izpolnjevanja ciljev te uredbe v koraku s tehničnim napredkom bi morala biti Komisija v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, ki dopolnjujejo ali spreminjajo nebistvene elemente prilog I, II, IV, V, VI, VII, VIII in IX k tej uredbi . |
(18) |
Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 25. novembra 2009 o označevanju porekla (8) poudaril, da so za varstvo potrošnikov potrebna pregledna in skladna pravila trgovanja, vključno z navedbo porekla. Cilj teh navedb mora biti, da se potrošnikom omogoči, da se popolnoma zavedajo točnega porekla izdelkov, ki jih kupujejo, da bi jih zaščitili pred goljufivimi, netočnimi ali zavajajočimi trditvami o poreklu. V zvezi s tekstilnimi izdelki je treba v ta namen uvesti usklajena pravila. Kar zadeva uvožene izdelke, bi morala biti ta pravila v obliki obvezujočih zahtev za označevanje. Glede izdelkov, za katere ni obvezno označevanje porekla na ravni Unije, bi bilo treba določiti pravila, ki bi zagotavljala, da morebitne trditve o poreklu niso napačne ali zavajajoče. |
(19) |
Zahteve o označevanju porekla v skladu s to uredbo glede posameznih sektorjev tekstilnih izdelkov ne bi smele vplivati na pogovore v teku o splošno veljavnem režimu za oznake porekla za izdelke, uvožene iz tretjih držav, ki naj se določijo kot del skupne trgovinske politike Unije. |
(20) |
Ker ciljev predlaganega ukrepa, in sicer sprejetja enotnih pravil za uporabo tekstilnih imen in s tem povezanega označevanja tekstilnih izdelkov, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se ta cilj zaradi obsega predlaganega ukrepa laže doseže na ravni Unije , lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji . V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne prekoračuje tistega, kar je potrebno za dosego navedenih ciljev. |
(21) |
Potrošniki morajo za premišljeno odločitev o nakupu tekstilnega izdelka vedeti, ali ta vsebuje netekstilne dele živalskega izvora. Zato je bistvenega pomena, da se na etiketi navede vsebnost materialov živalskega izvora. |
(22) |
Ta uredba je omejena na pravila v zvezi z uskladitvijo imen tekstilnih vlaken in označevanjem sestave vlaken tekstilnih izdelkov. Za odpravo morebitnih ovir za pravilno delovanje notranjega trga zaradi različnih določb ali praks držav članic in za dohajanje napredka na področju elektronskega poslovanja in soočanje s prihodnjimi izzivi na trgu tekstilnih izdelkov je treba preučiti uskladitev in standardizacijo drugih vidikov označevanja tekstila. Zato mora Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o morebitnih novih zahtevah za označevanje, ki bi jih bilo treba uvesti na ravni Unije, da bi omogočili prosti pretok tekstilnih izdelkov na notranjem trgu in dosegli enotno visoko raven varstva potrošnikov v vsej Uniji. V poročilu je treba preučiti zlasti mnenja potrošnikov glede obsega informacij, ki morajo biti navedene na etiketah tekstilnih izdelkov, in raziskati, katere druge možnosti poleg označevanja bi bilo mogoče uporabiti za zagotovitev dodatnih informacij potrošnikom. Poročilo mora temeljiti na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa morajo biti priloženi tudi zakonodajni predlogi. V poročilu je treba preučiti zlasti dodano vrednost za potrošnike, ki jo imajo morebitne zahteve za označevanje v zvezi z vzdrževanjem tekstila, velikostjo, nevarnimi snovmi, vnetljivostjo, prijaznostjo tekstilnih izdelkov okolju, uporabo nejezikovnih znakov za določitev tekstilnih vlaken, oznakami socialne pravičnosti in elektronskim označevanjem ter vključitvijo identifikacijske številke na etiketi za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, zlasti na medmrežju. Poročilo mora temeljiti na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa morajo biti priloženi tudi zakonodajni predlogi. V poročilu je treba preučiti zlasti dodano vrednost za potrošnike, ki jo imajo morebitne zahteve za označevanje v zvezi z vzdrževanjem tekstila, velikostjo, nevarnimi snovmi, vnetljivostjo, prijaznostjo tekstilnih izdelkov okolju, uporabo nejezikovnih znakov za določitev tekstilnih vlaken, oznakami socialne pravičnosti in elektronskim označevanjem ter vključitvijo identifikacijske številke na etiketi za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, zlasti na medmrežju. |
(23) |
Direktive 73/44/EGS, 96/73/ES in 2008/121/ES je treba razveljaviti – |
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Poglavje 1
Splošne določbe
Člen 1
Predmet
Ta uredba določa pravila v zvezi z uporabo imen tekstilnih vlaken in označevanjem tekstilnih izdelkov ter določitvijo sestave vlaken tekstilnih izdelkov z enotnimi metodami kvantitativne analize, da se izboljša njihov prosti pretok na notranjem trgu, potrošnikom pa zagotovijo točne informacije .
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta uredba se uporablja za tekstilne izdelke:
Za namene te uredbe se naslednji izdelki obravnavajo enako kot tekstilni izdelki :
(a) |
izdelke, ki vsebujejo vsaj 80 mas. % tekstilnih vlaken; |
(b) |
oblazinjeno pohištvo, dežnike in sončnike, ki vsebujejo vsaj 80 mas. % tekstilnih komponent; |
(c) |
tekstilne komponente za večplastne talne obloge, posteljne vložke in opremo za šotorjenje ter tople podloge za obutev, rokavice, rokavice palčnike in dolge rokavice brez prstov/športne rokavice, če taki deli izdelka ali podloge tvorijo vsaj 80 mas. % celotnega izdelka; |
(d) |
tekstilne materiale, ki so sestavni deli drugih izdelkov in tvorijo njihov bistveni del, kadar je njihova sestava natančno določena. |
2. Določbe te uredbe ne veljajo za tekstilne izdelke, ki:
(a) |
so namenjeni izvozu v tretje države; |
(b) |
vstopijo v države članice pod carinskim nadzorom za tranzitne namene; |
(c) |
so uvoženi iz tretjih držav za aktivno dodelavo; |
(d) |
so oddani v delo osebam, ki delajo doma, ali samostojnim podjetjem, ki opravijo delo iz dobavljenih materialov za plačilo brez prenosa lastninske pravice; |
(e) |
so dobavljeni posameznim končnim potrošnikom kot izdelki, narejeni po naročilu. |
Člen 3
Opredelitev pojmov
1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a) |
„tekstilni izdelki“ so surovine, polizdelki in končni izdelki industrijske ali ročne izdelave ter delno ali v celoti izdelani konfekcijski izdelki, katerih surovinska sestava so samo tekstilna vlakna, ne glede na način mešanja ali sestavljanja v procesu izdelave; |
(b) |
„tekstilno vlakno“ pomeni eno od naslednjega:
|
(c) |
„vidna širina“ je širina nagubanega, zravnanega, stisnjenega ali zvitega traku ali izdelka cevaste oblike, ali povprečna širina, če širina ni enakomerna; |
(d) |
„tekstilna komponenta“ pomeni del tekstilnega izdelka z drugačno vsebnostjo vlaken; |
(e) |
„tuja vlakna“ so vlakna, ki niso navedena na etiketi; |
(f) |
„podloga“ pomeni ločen artikel, ki se uporablja pri izdelavi oblačil in drugih izdelkov, sestavljen iz ene ali več plasti tekstilnega materiala, ki je rahlo pritrjen vzdolž enega ali več robov; |
(g) |
„označevanje“ pomeni navedbo zahtevanih podatkov o tekstilnem izdelku na etiketi, ki je na izdelek prišita, izvezena, natisnjena, odtisnjena ali pritrjena s kakršno koli drugo tehnologijo; |
(h) |
„vključujoče označevanje“ pomeni način označevanja, pri čemer se enotna etiketa uporablja za več tekstilnih izdelkov ali komponent; |
(i) |
„izdelki za enkratno uporabo“ so izdelki, namenjeni le enkratni uporabi ali uporabi v omejenem času in katerih običajna uporaba onemogoča ponovno uporabo za enak ali podoben namen. |
2. Za namene te uredbe se uporabljajo opredelitve „dostopnost na trgu“, „dajanje na trg“, „proizvajalec“, „pooblaščeni zastopnik“, „uvoznik“, „distributer“, „gospodarski subjekti“, „harmonizirani standard“, „nadzor trga“ in „organ za nadzor trga“ iz Uredbe (ES) št. 765/2008.
Člen 4
Splošna pravila
1. Tekstilni izdelki so dostopni na trgu, samo če so označeni ali imajo spremne trgovinske dokumente v skladu z določbami te uredbe.
2. Če ta uredba ne določa drugače, nacionalna pravila in pravila Unije o varstvu industrijske in poslovne lastnine, o navedbi in oznakah porekla blaga ter preprečevanju nelojalne konkurence ostanejo veljavna za tekstilne izdelke .
Poglavje 2
Imena tekstilnih vlaken in s tem povezane zahteve o označevanju
Člen 5
Imena tekstilnih vlaken
1. Za navedbo sestave vlaken tekstilnih izdelkov se uporabljajo samo imena tekstilnih vlaken, navedena v Prilogi I.
2. Uporaba imen iz Priloge I je določena za vlakna, katerih lastnosti ustrezajo opisu iz navedene priloge.
Imena se ne uporabljajo za druga vlakna, niti kot celotno ime niti kot koren besede ali pridevnik.
Pojem „svila“ se pri filamentni preji tekstilnega vlakna ne sme uporabljati kot oznaka za obliko ali predstavitev.
Člen 6
Vloge za imena novih tekstilnih vlaken
Vsak proizvajalec ali vsaka oseba, ki nastopa v njegovem imenu, lahko Komisiji predloži vlogo za vključitev imena novega tekstilnega vlakna na seznam iz Priloge I.
Vloga vključuje tehnično dokumentacijo, pripravljeno v skladu s Prilogo II.
Člen 7
Čisti izdelki
1. Kot „100 %“, „čist“ ali „ves“ se lahko označi samo tekstilni izdelek, ki je sestavljen izključno iz ene vrste vlaken.
Navedeni ali podobni pojmi se ne uporabljajo za druge izdelke.
2. Za tekstilni izdelek lahko velja, da je sestavljen izključno iz ene vrste vlakna, če ne vsebuje več kot 2 mas. % tujih vlaken, pod pogojem, da je ta količina upravičena, ker je v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna, in ni redno dodana.
Pod enakimi pogoji za tekstilni izdelek, ki je vključen v postopek mikanja, lahko velja, da je sestavljen izključno iz ene vrste vlakna, če ne vsebuje več kot 5 mas. % tujih vlaken.
Člen 8
Volneni izdelki
1. Volnen izdelek se lahko označi z enim od imen iz Priloge III, pod pogojem, da je sestavljen samo iz volnenih vlaken, ki prej niso bila sestavni del drugega končnega izdelka, ki niso bila v nobenem postopku predenja in/ali polstenja razen tistih, ki so potrebni za izdelavo navedenega izdelka, in ki niso bila poškodovana med obdelovanjem ali med uporabo.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko imena, navedena v Prilogi III, uporabijo za opis volne v mešanici vlaken, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a) |
vsa volna, vsebovana v tej mešanici, ustreza zahtevam, ki so določene v odstavku 1; |
(b) |
ta volna ne predstavlja manj kot 25 % skupne mase mešanice; |
(c) |
je poleg volne v mešanici iz česanih vlaken le še ena vrsta vlaken, ki so prav tako česana. |
Navede se celotna odstotkovna sestava takšne mešanice.
3. Tuja vlakna v izdelkih iz odstavkov 1 in 2, vključno z volnenimi izdelki, ki so vključeni v postopek mikanja, ne presegajo 0,3 % skupne mase in so upravičena, ker so v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna .
Člen 9
Tekstilni izdelki iz več vlaken
1. Tekstilni izdelek se označi z imenom in masnim deležem vseh sestavnih vlaken v zaporedju po padajočem vrstnem red .
2. Z odstopanjem od odstavka 1 in brez poseganja v člen 7(2), se lahko vlakna, ki posamično predstavljajo do 3 % skupne mase tekstilnega izdelka, ali vlakna, ki skupaj predstavljajo do 10 % skupne mase, označijo z izrazom „tuja vlakna“, sledi pa njihov masni delež, pod pogojem, da tega ni mogoče enostavno navesti ob času proizvodnje .
3. Izdelki, ki imajo čisto bombažno osnovo ali čisti laneni votek, pri katerih odstotek lana predstavlja najmanj 40 % skupne mase neškrobljene tkanine, lahko dobijo ime „bombažno-lanena tkanina“, temu pa je treba dodati podroben opis surovinske sestave „čista bombažna osnova - čisti laneni votek“.
4. Brez poseganja v člen 5(1) se lahko pri tekstilnih izdelkih, katerih sestave med njihovo izdelavo ni mogoče enostavno določiti, na etiketi uporablja pojem „mešana vlakna“ ali „nedoločena tekstilna sestava“.
5. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko vlakna, ki niso vključena v Prilogo I, označijo z izrazom „tuja vlakna“, čemur sledi njihov skupni masni delež, pod pogojem, da je bil vložen zahtevek za vključitev teh vlaken v Prilogo I v skladu s členom 6.
Člen 10
Dekorativna vlakna in vlakna z antistatičnim učinkom
Vidnih posameznih vlaken, ki so le dekorativna in ne presegajo 7 % mase končnega izdelka, ni treba navesti v sestavi vlaken, kot to določata člena 7 in 9.
Enako velja za kovinska vlakna in druga vlakna, ki so dodana izdelku zaradi antistatičnega učinka in ki ne presegajo 2 % mase končnega izdelka.
Pri izdelkih iz člena 9(3) se ti odstotki izračunajo glede na maso osnove in votka posebej.
Člen 11
Materiali živalskega izvora
1. Če tekstilni izdelek vsebuje netekstilne dele živalskega izvora, je opremljen z etiketo, na kateri je navedeno, da so ti deli izdelani iz materialov živalskega izvora. Označevanje ne sme zavajati in je predstavljeno tako, da porabnik z lahkoto ugotovi, na kateri del izdelka se podatki na etiketi nanašajo.
2. Države članice obvestijo Komisijo do … (9) o analitičnih metodah, ki jih uporabljajo za ugotavljanje materialov živalskega izvora, ter potem vsakič, ko je to potrebno zaradi novih okoliščin.
3. Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi podrobno obliko in načine označevanja tekstilnih izdelkov iz odstavka 1 in oblikuje analitične metode za ugotavljanje materialov živalskega izvora.
Člen 12
Etiketiranje
1. Tekstilni izdelki se etiketirajo ▐, kadar koli postanejo dostopni na trgu .
Etiketa na tekstilnem izdelku je trdno pritrjena na lahko dostopnem in vidnem mestu. Ostati mora berljiva vso običajno dobo uporabe tekstilnega izdelka. Etiketa in način pritrditve morata biti takšna, da potrošnike čim manj motita pri nošenju tekstilnega izdelka.
Vendar se lahko etiketiranje zamenja ali dopolni s spremnimi trgovskimi dokumenti, kadar so izdelki dobavljeni gospodarskim subjektom v dobavni verigi ali kadar so dobavljeni po naročilu naročnika v skladu z Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (10).
Imena in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9 so jasno navedeni v spremnih trgovinskih dokumentih.
Okrajšave se ne uporabljajo, razen mehaniziranih procesnih šifer ali kadar so opredeljene v mednarodno priznanih standardih, pod pogojem, da so okrajšave obrazložene v istem trgovinskem dokumentu.
2. Pri dajanju tekstilnega izdelka na trg proizvajalec ali, če ta nima sedeža v Uniji, uvoznik zagotovi namestitev etikete in točnost informacij, vsebovanih na etiketi.
Pri dajanju tekstilnih izdelkov na trg distributer ▐ zagotovi, da so izdelki opremljeni z ustrezno etiketo, predpisano s to uredbo.
Distributer se obravnava kot proizvajalec za namene te uredbe, če da na trg izdelek pod svojim imenom ali blagovno znamko, doda etiketo ali spremeni vsebino etikete.
Gospodarski subjekti iz prvega in drugega pododstavka zagotovijo, da se noben podatek, naveden ob začetku dostopnosti tekstilnih izdelkov na trgu , ne more zamenjati z imeni in opisi, določenimi v tej uredbi.
Člen 13
Uporaba imen in opisov
▐
1. Ko tekstilni izdelek postane dostopen na trgu , so imena in sestava vlaken opisi iz členov 5, 7, 8 in 9 na lahko dostopen, viden in berljiv ▐ način ter z enotno velikostjo črk/številk, slogom in pisavo navedeni v katalogih in prodajni literaturi, na embalaži, ▐ in etiketi . Ti podatki so pred nakupom za potrošnika jasno vidni. To velja tudi za elektronske nakupe.
2. Blagovne znamke ali imena podjetij se lahko navedejo takoj pred ali za imeni in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9.
Kadar pa blagovna znamka ali ime podjetja sama po sebi ali kot pridevnik ali koren besede vsebujeta eno od imen iz Priloge I ali ime, ki ga je mogoče zamenjati s tem imenom, se takšna blagovna znamka ali ime navede takoj pred ali za imeni in opisi iz členov 5, 7, 8 in 9.
Druge informacije so vedno navedene ločeno.
3. Etiketiranje je vedno na voljo v uradnem jeziku Unije, ki je lahko razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer bodo tekstilni izdelki dostopni. Po potrebi se imena tekstilnih vlaken lahko zamenjajo ali dopolnijo z razumljivimi nejezikovnimi znaki .
Pri navitkih, vretencih za sukanec, predenih, klobčičih ali katerih koli drugih malih količinah sukanca za šivanje in krpanje ter prej za vezenje, se prvi pododstavek uporablja za vključujoče označevanje iz člena 16(3). Kadar se takšni izdelki končnemu uporabniku prodajo posamič, se lahko označijo v katerem koli uradnem jeziku Unije, če imajo enotno etiketo . Po potrebi se imena tekstilnih vlaken lahko zamenjajo ali dopolnijo z razumljivimi nejezikovnimi znaki .
Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi podrobne pogoje uporabe znakov iz tega odstavka.
Člen 14
Večkomponentni tekstilni izdelki
1. Vsak tekstilni izdelek, ki vsebuje dve ali več komponent, nosi etiketo z navedbo vsebnosti vlaken vsake komponente.
Taka etiketa ni obvezna za komponente, ki niso glavne podloge in pomenijo manj kot 30 % skupne mase izdelka.
2. Kadar je v dveh ali več tekstilnih izdelkih enaka vsebnost vlaken in običajno tvorijo enoto, lahko imajo samo eno etiketo.
Člen 15
Posebne določbe
Sestava vlaken izdelkov iz Priloge IV se navede v skladu s pravili označevanja, določenimi v navedeni prilogi.
Člen 16
Odstopanja
1. Z odstopanjem od členov 12, 13 in 14 se uporabljajo pravila iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena.
V vsakem primeru pa so izdelki iz odstavkov 3 in 4 tega člena dostopni na trgu tako, da se lahko končni potrošnik v celoti seznani s sestavo navedenih izdelkov.
2. Navedba imen tekstilnih vlaken ali sestave vlaken na etiketah ali oznaki tekstilnega izdelka iz Priloge V ni potrebna.
Kadar pa blagovna znamka ali ime podjetja sama po sebi ali kot pridevnik ali koren besede vsebujeta eno od imen iz Priloge I ali ime, ki ga je mogoče zamenjati s tem imenom, se uporabljajo členi 12, 13, in 14.
3. Kadar so tekstilni izdelki iz Priloge VI iste vrste in imajo enako sestavo, so lahko dostopni na trgu skupaj pod skupno etiketo.
4. Sestava tekstilnih izdelkov, ki se prodajajo na meter, se lahko prikaže le na dolžini ali navitku, ki je dostopen na trgu .
Poglavje 3
Nadzor trga ▐
Člen 17
Določbe o tržnem nadzoru
1. ▐ Organi za nadzor trga izvajajo nadzor skladnosti sestave tekstilnih izdelkov s predloženimi informacijami v zvezi s sestavo navedenih izdelkov v skladu s to uredbo .
2. Za določanje sestave vlaken tekstilnih izdelkov se nadzor iz odstavka 1 se izvaja v skladu z metodami ali harmoniziranimi standardi iz Priloge VIII.
V ta namen se določi odstotkovna sestava vlaken, določena v členih 7, 8 in 9, in sicer z uporabo ustreznih dogovorjenih dodatkov iz Priloge IX na suho snov posamezne vrste vlaken, potem ko se odstranijo artikli iz Priloge VII.
Pri določanju sestave vlaken iz členov 7, 8 in 9 se artikli iz Priloge VII ne upoštevajo.
3. V katerem koli laboratoriju, ki ga organi držav članic akreditirajo in odobrijo za testiranja dvokomponentnih tekstilnih mešanic, za katere ne obstaja enotna metoda analize na ravni Unije , se določi sestava vlaken takih mešanic ▐, tako da se v poročilu o analizi navedejo dobljeni rezultati, uporabljena metoda ter stopnja natančnosti te metode ▐.
Člen 18
Odstopanja
1. Za določitev sestave tekstilnih izdelkov, namenjenih končnemu potrošniku, se uporabljajo odstopanja iz odstavkov 2, 3 in 4.
2. Prisotnosti tujih vlaken v sestavi, ki jo je treba zagotoviti v skladu s členom 9, ni treba navesti, če odstotek navedenih vlaken ne dosega naslednjih vrednosti:
(a) |
2 % celotne mase tekstilnega izdelka, pod pogojem, da je ta količina ▐ upravičena, ker je v dobri proizvodni praksi tehnično neizogibna in ni redno dodana; |
(b) |
pod enakim pogojem 5 % celotne mase pri tekstilnih izdelkih, ki so vključeni v postopek mikanja. |
Točka (b) tega odstavka ne vpliva na člen 8(3).
3. Pri proizvodnem procesu je dovoljeno 3-odstotno odstopanje med navedeno odstotkovno sestavo vlaken, ki se zagotovi v skladu s členom 9, in odstotki, pridobljenimi z analizo, izvedeno v skladu s členom 17, glede na skupno maso vlaken, navedeno na etiketi. Takšno odstopanje se uporablja tudi za:
(a) |
vlakna na seznamu, ki so brez navedbe odstotka v skladu s členom 9(2); |
(b) |
odstotek volne iz člena 8(2)(b). |
Za namene analize se odstopanja izračunajo ločeno. Skupna masa, ki se upošteva pri izračunavanju odstopanja iz tega odstavka, je masa vlaken končnega izdelka, od katere se odšteje masa katerih koli tujih vlaken, ugotovljenih pri uporabi odstopanja iz odstavka 2.
Dodatek odstopanj iz odstavkov 2 in 3 je dovoljen samo, če se pokaže, da so katera koli tuja vlakna, ki so ugotovljena z uporabo odstopanja iz odstavka 2, kemično enake vrste kot eno ali več vlaken, navedenih na etiketi.
4. Pri posebnih izdelkih, za katere proizvodni proces zahteva odstopanja, ki so višja od tistih iz odstavkov 2 in 3, lahko Komisija odobri višja odstopanja pri preverjanju skladnosti izdelka v skladu s členom 17(1) samo v izjemnih primerih in kadar proizvajalec to ustrezno upraviči.
Proizvajalec predloži zahtevek, ki vsebuje zadostne razloge in dokaze o izjemnih proizvodnih okoliščinah.
Poglavje 4
Navedba porekla tekstilnih izdelkov
Člen 19
Navedba porekla tekstilnih izdelkov, uvoženih iz tretjih držav
1. Za namene tega člena se izraza „poreklo“ in „po poreklu“ nanašata na nepreferencialno poreklo v skladu s členi 35 in 36 Uredbe (ES) št. 450/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2008 o carinskem zakoniku Skupnosti (Modernizirani carinski zakonik) (11).
2. Za uvoz ali dajanje na trg tekstilnih izdelkov, uvoženih iz tretjih držav, razen tistih, ki so po poreklu iz Turčije in držav pogodbenic sporazuma EGP, velja označevanje porekla pod pogoji iz tega člena.
3. Država porekla tekstilnih izdelkov se navede na etiketi teh izdelkov. Če so izdelki v embalaži, se poreklo navede ločeno na embalaži. Navedbe države izvora ne sme nadomestiti ustrezna navedba v spremnih trgovskih dokumentih.
4. Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi določi primere, kjer je namesto etiketiranja samih izdelkov sprejemljiva navedba porekla na embalaži. To so lahko zlasti primeri, kjer izdelki običajno dosežejo končnega potrošnika ali uporabnika v svoji običajni embalaži.
5. Poreklo tekstilnih izdelkov se navaja z besedami „proizvedeno v“ („made in“) skupaj z imenom države porekla. Označevanje se izvede v uradnem jeziku Evropske unije, ki je zlahka razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer se bodo izdelki dali na trg.
6. Poreklo je označeno z jasno berljivimi in neizbrisnimi znaki, med normalnim rokovanjem z izdelkom je dobro vidno, jasno se razlikuje od drugih podatkov in je predstavljeno na način, ki ni niti zavajajoč niti ni zanj verjetno, da bi ustvaril napačno predstavo o poreklu izdelka.
7. Tekstilni izdelki so ob uvozu opremljeni z etiketo z zahtevanimi podatki. Ta etiketa se ne sme odstraniti ali prirediti, dokler se izdelki ne prodajo končnemu potrošniku ali uporabniku.
Člen 20
Navedba porekla drugih tekstilnih izdelkov
1. Če je na etiketi navedeno poreklo tekstilnih izdelkov, ki niso omenjeni v členu 19, za to navedbo veljajo pogoji iz tega člena.
2. Za izdelek velja, da je po poreklu iz države, v kateri je šel skozi vsaj dve od naslednjih proizvodnih faz:
— |
predenje; |
— |
tkanje; |
— |
zaključna dela; |
— |
izdelava. |
3. Na etiketi ne sme biti navedeno, da je tekstilni izdelek po poreklu v celoti iz države, razen če je šel v tej državi skozi vse proizvodne faze iz odstavka 2.
4. Poreklo izdelkov se navaja z besedami „proizvedeno v“ („made in“) skupaj z imenom države porekla. Označevanje se izvede v uradnem jeziku Evropske unije, ki je zlahka razumljiv za končnega potrošnika v državi članici, kjer se bo izdelek dal na trg.
5. Poreklo je označeno z jasno berljivimi in neizbrisnimi znaki, med normalnim rokovanjem z izdelkom je dobro vidno, jasno se razlikuje od drugih podatkov in je predstavljeno na način, ki ni zavajajoč niti ni zanj verjetno, da bi ustvaril napačno predstavo o poreklu izdelka.
Člen 21
Delegirani akti
Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26, s katerimi:
— |
določi podrobno obliko in načine označevanja porekla; |
— |
sestavi seznam izrazov v vseh uradnih jezikih Unije, ki jasno izražajo, da so izdelki po poreklu iz države, označene na etiketi; |
— |
določi primere, kjer običajno rabljene okrajšave nedvoumno označujejo državo porekla in se lahko uporabljajo za namene te uredbe; |
— |
določi primere, v katerih izdelkov zaradi tehničnih ali ekonomskih razlogov ni mogoče ali ni treba označiti; |
— |
določi druga pravila, ki so lahko potrebna, če izdelki niso v skladu s to uredbo. |
Člen 22
Splošne določbe
1. Za tekstilne izdelke iz člena 19 velja, da niso v skladu s to uredbo, če:
— |
niso opremljeni z označbo porekla; |
— |
označba porekla ne ustreza poreklu izdelkov; |
— |
je bila označba porekla spremenjena ali odstranjena ali kako drugače prirejena, razen v primerih, ko so bili potrebni popravki v skladu z odstavkom 5 tega člena. |
2. Za tekstilne izdelke, ki niso omenjeni v členu 19, velja, da niso v skladu s to uredbo, če:
— |
označba porekla ne ustreza poreklu izdelkov; |
— |
je bila označba porekla spremenjena ali odstranjena ali kako drugače prirejena, razen v primerih, ko so bili potrebni popravki v skladu z odstavkom 5 tega člena. |
3. Komisija lahko sprejme delegirane akte v skladu s členi 24, 25 in 26 glede izjav in podporne dokumentacije, ki velja kot dokaz za skladnost s to uredbo.
4. Države članice določijo pravila glede kazni, ki se uporabljajo pri kršitvi določb te uredbe, in sprejmejo vse potrebne ukrepe, da bi zagotovile izvrševanje teh kazni. Predvidene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice obvestijo Komisijo o teh določbah najpozneje v … (12) in jo nemudoma obvestijo tudi o vseh poznejših spremembah, ki vplivajo na te določbe.
5. Če izdelki niso v skladu s to uredbo, države članice nadalje sprejmejo potrebne ukrepe, da se od lastnika izdelkov ali druge osebe, odgovorne zanje, zahteva, da te izdelke na lastne stroške označijo v skladu s to uredbo.
6. Kjer je to potrebno za učinkovito izvajanje te uredbe, si pristojne oblasti lahko izmenjujejo podatke, prejete med nadzorom skladnosti s to uredbo, vključno z organi in drugimi osebami ali organizacijami, ki so jih države članice pooblastile v skladu s členom 11 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 o nepoštenih poslovnih praksah podjetij v razmerju do potrošnikov na notranjem trgu (13).
Poglavje 5
Končne določbe
Člen 23
Prilagoditev tehničnemu napredkui
▐ Spremembe prilog I, II, IV, V, VI, VII, VIII in IX, ki so potrebne za prilagoditev teh prilog tehničnemu napredku, sprejme Komisija z delegiranimi akti v skladu s členom 24 pod pogoji iz členov 25 in 26 .
Člen 24
Prenos pooblastil
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz členov 11, 13, 19, 21, 22 in 23 se Komisiji podeli obdobje petih let po … (14) . Komisija pripravi poročilo o prenesenih pooblastilih najpozneje šest mesecev pred iztekom petih let. Poročilu je po potrebi priložen zakonodajni predlog za podaljšanje pooblastila.
2. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o tem sočasno obvesti Evropski parlament in Svet.
Člen 25
Preklic prenesenih pooblastil
Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče prenos pooblastil iz členov 11, 13, 19, 21, 22 in 23.
Člen 26
Nasprotovanje delegiranim aktom
1. Evropski parlament ali Svet lahko nasprotuje delegiranemu aktu v treh mesecih od datuma uradnega obvestila.
Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se to obdobje podaljša za dva meseca.
2. Če do preteka obdobja iz odstavka 1 niti Evropski parlament niti Svet nista nasprotovala delegiranemu aktu ali če sta oba obvestila Komisijo, da ne nameravata nasprotovati, se akt objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na datum, ki je naveden v aktu.
▐
Člen 27
Poročanje
Komisija do … (15) predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o izvajanju te uredbe s poudarkom na vlogah in sprejetju imen novih tekstilnih vlaken ter predloži zakonodajni predlog, če je to utemeljeno .
Člen 28
Pregled
1. Komisija do … (16) Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o morebitnih novih zahtevah o označevanju, ki bodo uvedene na ravni Unije, da se potrošnikom zagotovijo točne, ustrezne, razumljive in primerljive informacije o lastnostih tekstilnih izdelkov. Poročilo temelji na širokem posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi, potrošniških raziskavah in podrobni analizi stroškovne učinkovitosti, po potrebi pa so priloženi tudi zakonodajni predlogi. Poročilo med drugim obravnava naslednja vprašanja:
— |
sistem usklajenega označevanja za vzdrževanje, |
— |
vseevropski sistem enotnega označevanja velikosti za oblačila in obutev, |
— |
navedba vseh morebitno alergenih ali nevarnih snovi, ki so bile uporabljene med proizvodnjo ali predelavo tekstilnega izdelka, |
— |
ekološko označevanje v zvezi s prijaznostjo okolju in trajnostno proizvodnjo tekstilnih izdelkov, |
— |
oznake socialne pravičnosti, da bi potrošnike obveščali o socialnih razmerah, v katerih je bil izdelek proizveden, |
— |
opozorilne oznake, ki potrošnike obveščajo o vnetljivosti tekstilnih izdelkov, zlasti na hitro vnetljivih oblačilih, |
— |
elektronsko označevanje, vključno z radiofrekvenčnimi identifikacijami (RFID), |
— |
vključitev identifikacijske številke na etiketi, ki se uporablja za pridobitev dodatnih informacij na zahtevo o značilnostih izdelka, na primer na internetu, |
— |
uporaba nejezikovnih znakov za določitev vlaken, uporabljenih v proizvodnji tekstilnega izdelka, na podlagi katerih potrošniki preprosto prepoznajo sestavo in zlasti, ali so bila uporabljena naravna ali sintetična vlakna. |
2. Do … (17) Komisija izvede študijo o tem, ali so snovi, uporabljene v proizvodnji ali predelavi tekstilnih izdelkov, morda nevarne za zdravje ljudi. V okviru študije se zlasti preuči, ali obstaja vzročna zveza med alergičnimi reakcijami in sintetičnimi vlakni, barvami, biocidi, konzervansi ali nanodelci, uporabljenimi v tekstilnih izdelkih. Študija temelji na znanstvenih dokazih in upošteva rezultate dejavnosti tržnega nadzora. Komisija na podlagi te študije, če je to utemeljeno, predloži zakonodajne predloge o prepovedi ali omejitvi uporabe morebitno nevarnih snovi, uporabljenih v tekstilnih izdelkih, v skladu z ustrezno zakonodajo EU.
Člen 29
Prehodna določba
Tekstilni izdelki, ki so v skladu z določbami Direktive 2008/121/ES in so bili dani na trg prej kot … (18) , se lahko dajejo na trg še do … (19) .
Člen 30
Razveljavitev
Direktive 73/44/EGS , 96/73/ES in 2008/121/ES se razveljavijo od … (20).
Sklici na razveljavljene direktive se upoštevajo kot sklici na to uredbo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge X.
Člen 31
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V,
Za Evropski parlament
Predsednik
Za Svet
Predsednik
(1) Mnenje z dne 16. decembra 2009 (še ni objavljeno v Uradnem listu).
(2) Stališče Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010.
(3) UL L 83, 30.3.1973, str. 1.
(4) UL L 32, 3.2.1997, str. 1.
(5) UL L 19, 23.1.2009, str. 29 .
(6) UL L 11, 15.1.2002, str. 4.
(7) UL L 218, 13.8.2008, str. 30 .
(8) Sprejeta besedila, P7_TA(2009)0093.
(9) UL: prosimo, vstavite datum začetka veljavnosti te uredbe.
(10) UL L 134, 30.4.2004, str. 114 .
(11) UL L 145, 4.6.2008, str. 1 .
(12) Devet mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(13) UL L 149, 11.6.2005, str. 22 .
(14) Datum začetka veljavnosti te uredbe.
(15) Tri leta od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(16) Dve leti od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(17) Dve leti od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(18) Šest mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(19) Dve leti in šest mesecev od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
(20) Datum začetka veljavnosti te uredbe.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA I
PREGLEDNICA TEKSTILNIH VLAKEN
Število |
Standardizirano ime |
Opis vlakna |
1 |
volna |
Vlakno runa ovce ali jagnjeta (Ovis aries) ali mešanica vlaken iz ovčjega ali jagnjetovega runa in dlak, ki so naštete pod št. 2. |
2 |
alpaka, lama, kama, kašmir, moher, angora vikunja, jak, gvanako, kašgora, bober, vidra, skupaj z imenom „volna“ ali „dlaka“ ali brez njega |
Dlake navedenih živali: alpaka, lama, kamela, kašmirska koza, angora koza, angora kunec, vikunja, jak, gvanako, kašgorska koza, bober, vidra |
3 |
živalska ali konjska dlaka, z ali brez navedbe vrste živali (npr. kravja dlaka, navadna kozja dlaka, konjska dlaka) |
Dlaka različnih živali, ki niso navedene pod št. 1 ali 2 |
4 |
svila |
Vlakno, pridobljeno samo od insektov, ki izločajo svilo, |
5 |
bombaž |
Vlakno, pridobljeno iz semenskih mešičkov bombaževca (Gossypium) |
6 |
kapok |
Vlakno, pridobljeno iz notranjosti kapokovega sadeža (Ceiba pentandra) |
7 |
lan |
Vlakno, pridobljeno iz ličja lanu (Linum usitatissimum) |
8 |
prava konoplja |
Vlakno, pridobljeno iz ličja konoplje (Cannabis sativa) |
9 |
juta |
Vlakno, pridobljeno iz ličja Corchorus olitorius in Corchorus capsularis. Za namene te uredbe morajo biti vlakna iz ličja pridobljena iz naslednjih rastlin: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata, obdelana na enak način kot juta |
10 |
abaka (manilska konoplja) |
Vlakno, pridobljeno iz listov Musa textilis |
11 |
alfa |
Vlakno, pridobljeno iz listov Stipa tenacissima |
12 |
kokosovo vlakno (kokos) |
Vlakno, pridobljeno iz sadeža Cocos nucifera |
13 |
žuka ali brnistra |
Vlakno, pridobljeno iz ličja Cytisus scoparius in/ali Spartium Junceum |
14 |
kitajska kopriva ali ramija |
Vlakno, pridobljeno iz ličja Boehmeria nivea in Boehmeria tenacissima |
15 |
sisal |
Vlakno, pridobljeno iz listov Agave sisalana |
16 |
heneken |
Vlakno iz ličja Crotalaria juncea |
17 |
mehiška agava ali kantala |
Vlakno iz listov Agave Fourcroydes |
18 |
kantala |
Vlakno iz listov Agave Cantala |
19 |
acetat |
Celulozno acetatno vlakno, v katerem je zaestrenih manj kot 92 %, vendar najmanj 74 % hidroksilnih skupin |
20 |
alginat |
Vlakno, pridobljeno iz kovinskih, soli alginske kisline |
21 |
bakrova vlakna (kuoksamska vlakna) |
Regenerirana celulozna vlakna, pridobljena po bakrovem amoniakalnem postopku |
22 |
modal |
Vlakno iz regenerirane celuloze, pridobljeno z modificiranim viskoznim postopkom, z visoko stopnjo pretržne trdnosti in visokim modulom elastičnosti v mokrem. Pretržna sila (Bc) v klimatiziranem stanju in sila (Bm), ki je potrebna za 5 % raztezek vlakna v mokrem stanju, sta: BC (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T pri čemer T pomeni povprečno dolžinsko maso v deciteksih |
23 |
beljakovine |
Vlakno, pridobljeno iz naravnih proteinov, regeneriranih in stabiliziranih s kemičnimi reagenti |
24 |
triacetat |
Celulozno acetatno vlakno, v katerem je zaestrenih najmanj 92 % hidroksilnih skupin |
25 |
viskoza |
Regenerirano celulozno vlakno, pridobljeno po viskoznem postopku |
26 |
akril |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki vključujejo vsaj 85 mas. % akrilonitrilnih ponavljajočih se enot |
27 |
klorovlakna |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi več kot 50 mas. % vinilkloridnih ali vinildenkloridnih monomernih enot |
28 |
fluorovlakna |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki so sestavljene iz alifatskih fluoriranih ogljikovodikovih monomerov |
29 |
modakril |
Vlakno oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi več kot 50 mas. % in manj kot 85 mas. % akrilonitrilnih ponavljajočih se enot |
30 |
poliamidna ali najlonska vlakna |
Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, ki imajo v svoji molekuli ponavljajoče se amidne vezi, od katerih je vsaj 85 % vezanih na alifatske ali cikloalifatske enote. |
31 |
aramid |
Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, sestavljenih iz aromatskih skupin, povezanih preko amidnih ali imidnih vezi, od katerih je vsaj 85 % neposredno vezanih na dva aromatska obroča in pri katerih število imidnih vezi, če so prisotne, ne presega število amidnih vezi |
32 |
poliimid |
Vlakno, oblikovano iz sintetičnih linearnih makromolekul, ki imajo v molekuli ponavljajoče imidne enote |
33 |
liocel |
Regenerirano celulozno vlakno, izdelano z raztapljanjem v organskem topilu in predenjem brez tvorbe stranskih derivatov |
34 |
polilaktid |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi vsaj 85 % (po masi) estrskih enot mlečne kisline, nastalih iz sladkorja v naravnem stanju, in ki ima talilno temperaturo vsaj 135 °C |
35 |
poliester |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki v verigi vsebujejo najmanj 85 mas. % estrskih skupin, nastalih v reakciji diola s teraftalno kislino |
36 |
polietilen |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, nesubstituiranih nasičenih alifatskih ogljikovodikov |
37 |
polipropilen |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul iz nasičenih alifatskih ogljikovodikovih enot, v katerih je na vsakem drugem atomu vezana metilna stranska skupina, običajno v izotaktični konfiguraciji in brez dodatne substitucije |
38 |
polikarbamid |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v svoji verigi ponavljajočo/periodično ureilensko (NH-CO-NH) funkcionalno skupino |
39 |
poliuretan |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, ki imajo v molekuli ponavljajočo se uretansko funkcionalno skupino |
40 |
vinilal |
Vlakno, oblikovano iz linearnih makromolekul, polivinilalkohola z različnimi stopnjami acetiliranja |
41 |
trivinil |
Vlakno, oblikovano iz trojnega polimera poliakrilonitrila, kloriranega vinil monomera in tretjega vinil monomera, od katerih nobeden ne predstavlja več kot 50 % skupne mase |
42 |
elastodien |
Elastično vlakno, sestavljeno iz naravnih ali sintetičnih poliizoprenov ali sestavljeno iz enega ali več dienov polimeriziranih z ali brez enega ali več vinilnih monomerov, ki se hitro in v veliki meri povrne v prvotno dolžino, kadar je raztegnjeno do trikratne prvotne dolžine in sproščeno |
43 |
elastan |
Elastomerno vlakno, sestavljeno vsaj iz 85 mas. % segmentiranega poliuretana, ki se hitro in v veliki meri povrne v prvotno dolžino, kadar je raztegnjeno do trikratne prvotne dolžine in sproščeno |
44 |
stekleno vlakno |
Vlakno, narejeno iz staljenega stekla |
45 |
ime, ki ustreza materialu, iz katerega so narejena vlakna, npr. kovina (kovinski, metaliziran), azbest, papir, kateremu sledi ali ne sledi beseda „preja“ ali „vlakno“ |
Vlakna, pridobljena iz mešanih ali novih materialov, ki zgoraj niso navedeni |
46 |
elastomultiestrsko vlakno |
Vlakna, ki nastanejo ob interakciji dveh ali več kemijsko različnih linearnih makromolekul v dveh ali več ločenih fazah (od katerih nobena ne presega 85 % skupne mase), katerih pretežna funkcionalna enota vsebuje estrske skupine (najmanj 85 %) in ki se ob ustrezni obdelavi po raztezanju na enainpolkratno dolžino po sprostitvi ponovno hitro skrčijo na začetno dolžino |
47 |
elastolefinsko vlakno |
Vlakno, ki je sestavljeno iz vsaj 95 % (mase) delno zamreženih makromolekul, sestavljenih iz etilena in vsaj še enega olefina, ter se po raztezanju na enainpolkratno prvotno dolžino hitro in skoraj povsem povrne na prvotno dolžino |
48 |
melaminsko vlakno |
Vlakno, ki je sestavljeno iz vsaj 85 mas. % zamreženih makromolekul, sestavljenih iz derivatov melamina |
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA II
MINIMALNE ZAHTEVE ZA TEHNIČNO DOKUMENTACIJO PRI PREDLOŽITVI VLOGE ZA IME NOVEGA TEKSTILNEGA VLAKNA
(Člen 6)
Tehnična dokumentacija pri predlogu za vključitev imena novega tekstilnega vlakna v Prilogo I, kakor je navedeno v členu 6, vsebuje vsaj naslednje podatke:
— |
Predlagano ime vlakna: predlagano ime se nanaša na kemično sestavo in zagotavlja informacije o lastnostih vlakna, če je to ustrezno. Predlagano ime je brez avtorskih pravic in ni povezano s proizvajalcem. |
— |
Predlagana opredelitev vlakna: lastnosti, navedene v opredelitvi novega vlakna, kot na primer elastičnost, so preverljive s preskusnimi metodami, ki jih je treba predložiti tehnični dokumentaciji skupaj z eksperimentalnimi rezultati analiz. |
— |
Identifikacija vlakna: kemijska formula, razlike glede na obstoječa vlakna, skupaj s, kadar je to ustrezno, podrobnimi podatki, kot so točka tališča, gostota, lomni količnik, gorljivost in spekter FTIR; |
— |
Predlagani dogovorjeni dodatek; |
— |
Ustrezno razvite metode identifikacije in kvantifikacije, vključno z eksperimentalnimi podatki; Vložnik oceni možnost uporabe metod, navedenih v Prilogi VIII k tej uredbi, za analizo najbolj pričakovanih komercialnih mešanic novih vlaken z drugimi vlakni ter predlaga vsaj eno od navedenih metod. Za tiste metode, pri katerih se lahko vlakno obravnava kot netopna komponenta, vložnik oceni korekcijske faktorje mase novih vlaken. Vlogi se predložijo vsi eksperimentalni podatki. Če metode iz te uredbe niso ustrezne, vložnik predloži ustrezne razloge in predlaga novo metodo. Vloga vsebuje vse eksperimentalne podatke za predlagane metode. Dokumentaciji se predložijo podatki o natančnosti, stabilnosti in ponovljivosti metod. |
— |
Rezultati preizkusov, izvedenih v skladu z ustrezno zakonodajo EU, da bi ugotovili morebitne alergične reakcije ali druge škodljive učinke novih vlaken na človekovo zdravje; |
— |
Dodatne informacije v podporo vlogi: proizvodni proces, pomembnost za potrošnika; |
— |
Proizvajalec ali njegov zastopnik na zahtevo Komisije zagotovita reprezentativne vzorce novih čistih vlaken in ustreznih mešanic vlaken, ki so potrebni za izvedbo vrednotenja predlaganih metod za identifikacijo in kvantifikacijo. |
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA III
IMENA IZ ČLENA 8(1)
– v bolgarščini: „необработена вълна“,
– v španščini: „lana virgen“ ali „lana de esquilado“,
– v češčini: „střižní vlna“,
– v danščini: „ren, ny uld“,
– v nemščini: „Schurwolle“,
– v estonščini: „uus vill“,
– v irščini: „olann lomra“
– v grščini: „παρθένο μαλλί“,
– v angleščini: „fleece wool“ ali „virgin wool“,
– v francoščini: „laine vierge“ ali „laine de tonte“,
– v italijanščini: „lana vergine“ ali „lana di tosa“,
– v latvijščini: „pirmlietojuma vilna“ ali „cirptā vilna“,
– v litovščini: „natūralioji vilna“,
– v madžarščini: „ élőgyapjú’“,
– v malteščini: „suf verġni“,
– v nizozemščini: „scheerwol“,
– v poljščini: „żywa wełna“,
– v portugalščini: „lã virgem“,
– v romunščini: „lână virgină“,
– v slovaščini: „strižná vlna“,
– v slovenščini: „runska volna“,
– v finščini: „uusi villa“,
– v švedščini: „ren ull“.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA IV
POSEBNE DOLOČBE, KI SE NANAŠAJO NA OZNAČEVANJE NEKATERIH IZDELKOV
(Člen 15)
Izdelki |
Določbe o označevanju: |
||
|
Sestava vlaken je na etiketi navedena tako, da se navede sestava celotnega izdelka ali pa se skupaj ali posebej navede sestava navedenih komponent: |
||
|
zunanja in notranja tkanina ali pletenina košaric in zadnjega dela, |
||
|
sprednji, zadnji in bočni vložki za učvrstitev, |
||
|
zunanja in notranja tkanina ali pletenina košaric, sprednji in zadnji vložki za učvrstitev in bočni vložki |
||
|
Sestava vlaken je na oznaki navedena tako, da se navede sestava celotnega izdelka ali pa se skupaj ali posebej navede sestava različnih komponent izdelkov: Za sestavne dele, ki predstavljajo manj kot 10 % celotne mase izdelka, tako označevanje ni potrebno. |
||
|
Ločeno označevanje različnih delov vrst steznikov se opravi tako, da končni porabnik z lahkoto ugotovi, na kateri del izdelka se podatki na etiketi nanašajo. |
||
|
Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava osnovnega blaga in jedkanih delov. Za navedene komponente je treba navesti ime. |
||
|
Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava osnovnega blaga in preje za vezenje. Za navedene komponente je treba navesti ime. Takšno označevanje je obvezno samo za vezene dele, ki znašajo vsaj 10 % površine izdelka. |
||
|
Sestava vlaken se navede za celoten izdelek, posebej pa se lahko navede sestava jedra in plašča. Za navedene komponente je treba navesti ime. |
||
|
Sestava vlakna se navede za celoten izdelek, kadar pa je izdelek narejen iz različnega osnovnega materiala in sprednje uporabne površine, se lahko sestava za navedeni komponenti navede ločeno. Za navedene komponente je treba navesti ime. |
||
|
Sestava se lahko navede samo za uporabno površino. Za uporabno površino je treba navesti ime. |
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA V
IZDELKI, ZA KATERE ETIKETIRANJE ALI OZNAČEVANJE NI OBVEZNO
(Člen 16(2))
1. |
Zapolnilni, podporni trakovi za rokavni šiv |
2. |
Pasovi za ure iz tekstilnih materialov |
3. |
Etikete in našitki |
4. |
Tekstilne prijemalke s polnilom za delo v kuhinji |
5. |
Ogrevače (grelne kape) za kavne posode |
6. |
Ogrevače (grelne kape) za čajnike |
7. |
Ščitniki za rokave pri pisanju |
8. |
Mufi, ki niso iz plišastega materiala |
9. |
Umetne rože |
10. |
Blazinice za bucike/igle, |
11. |
Poslikana platna |
12. |
Dodatki za povečanje trdnosti in ojačanje, medvloge in platnene podlage ▐ |
13. |
Stari konfekcionirani izdelki, ki so kot taki tudi označeni |
14. |
Gamaše |
15. |
Embalaža, ki ni nova in ki se kot taka prodaja ▐ |
16. |
Škatle, ki so mehke in brez trdega dna, sedlarske potrebščine iz tekstilnih materialov |
17. |
Potovalni izdelki iz tekstilnih materialov |
18. |
Izdelane ali neizdelane ročno vezene tapiserije in materiali, potrebni za izdelavo le-te, skupaj s sukancem za vezenje, ki se ne prodaja skupaj s platnom in je posebej namenjen uporabi za takšne tapiserije |
19. |
Zadrge |
20. |
Gumbi in zaponke, prevlečeni s tekstilnimi materiali |
21. |
Knjižne platnice iz tekstilnih materialov ▐ |
22. |
Tekstilni deli obuval razen toplih vložkov |
23. |
Namizni pogrinjki, ki imajo več sestavnih delov in katerih površina ne presega 500 cm2 |
24. |
Kuhinjske rokavice in krpe za prijemanje vročih predmetov |
25. |
Ogrevače (grelne kape) za jajca |
26. |
Torbice za ličila |
27. |
Mošnje za tobak iz tekstilnega blaga |
28. |
Toki za očala, cigarete, cigare, vžigalnike in glavnike iz tekstilnega blaga |
29. |
Zaščitne potrebščine za šport razen rokavic |
30. |
Toaletne torbice |
31. |
Torbice za predmete za čiščenje čevljev |
32. |
Pogrebni artikli |
33. |
Predmeti za enkratno uporabo razen vate |
34. |
Tekstilni izdelki, za katere veljajo pravila Evropske farmakopeje in ki so zajeti s sklicevanjem na ta pravila, medicinske in ortopedske obveze, ki niso za enkratno uporabo, ter ortopedski tekstilni izdelki na splošno |
35. |
Tekstilni izdelki, ki zajemajo vrvi, motvoz in vrvice, skladno s točko 12 Priloge VI, ki se običajno uporabljajo:
|
36. |
Tekstilni izdelki, namenjeni zaščiti in varnosti, kot so varnostni pasovi, padala, rešilni jopiči, drsalnica za zasilni spust, oprema za gašenje požara, neprebojni jopiči in posebna zaščitna oblačila (npr. zaščita pred ognjem, kemičnimi snovmi in drugimi nevarnostmi) |
37. |
Zračne strukture na prostem (npr. športne dvorane, razstavne stojnice in prostori za skladiščenje), če ustrezajo lastnostim in tehničnim zahtevam, ki se od njih pričakujejo |
38. |
Jadra |
39. |
Oblačila za živali |
40. |
Zastave in prapori |
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA VI
IZDELKI, ZA KATERE JE OBVEZNO SAMO VKLJUČUJOČE ETIKETIRANJE ALI OZNAČEVANJE
(Člen 16(3))
1. |
Krpe za čiščenje tal |
2. |
Krpe za čiščenje |
3. |
Našitki in dekorativne obrobe, čipke, vezenine ter trakovi za robljenje |
4. |
Pozamenterija |
5. |
Pasovi |
6. |
Naramnice |
7. |
Podveze in pasovi za nogavice |
8. |
Vezalke za čevlje in škornje |
9. |
Trakovi |
10. |
Elastika |
11. |
Nova embalaža, ki je v prodaji kot tak |
12. |
Pakirna vrvica in kmetijska vrvica; niti, vrvi in konopci razen tistih, ki spadajo v točko 35 Priloge V (1) |
13. |
Namizni podstavki |
14. |
Robci |
15. |
Mrežice za fige iz las in za lase |
16. |
Kravate in metuljčki za otroke |
17. |
Bibs; Slinčki, rokavice za umivanje in krpice za umivanje obraza |
18. |
Sukanec za šivanje, krpanje in vezenje, ki se v maloprodaji prodajajo v majhnih količinah z neto maso 1 gram ali manj |
19. |
Trak za zavese ter rolete in zastore. |
(1) Pri izdelkih, ki spadajo pod to št. in se prodajajo v rezanih dolžinah, je skupna oznaka na motku. Med vrvi in konopce, ki spadajo pod to št., se štejejo tudi tisti, ki se uporabljajo v gorskih in vodnih športih.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA VII
ARTIKLI, KI SE NE UPOŠTEVAJO PRI DOLOČANJU ODSTOTKOVNE SESTAVE VLAKEN
(Člen 17)
Izdelki |
Izključeni artikli |
||||||
|
|
||||||
|
vsi sestavni deli razen uporabne površine; |
||||||
|
povezovalna in polnilna osnova in votek, ki ne tvorita dela uporabne površine; |
||||||
|
povezovalna in polnilna osnova in votek, ki ne tvorita lice blaga; |
||||||
|
elastični materiali, ki se uporabljajo pri manšetah, ter materiali za povečanje trdnosti in ojačitev sprednjega in zadnjega dela stopala; |
||||||
|
elastični materiali, ki se uporabljajo pri pasovih, ter materiali za povečanje trdnosti in ojačitev sprednjega in zadnjega dela stopala; |
||||||
|
tkanine, ki služijo kot osnova ali podloga, dodatki za povečanje trdnosti in ojačanje, medvloge in platnene podloge, niti za šivanje in sestavljanje, razen če nadomestijo osnovo in/ali votek tkanine, polnila, ki nimajo izolacijske funkcije, ter podloge iz člena 14(1); Za namene zgornje določbe:
|
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA VIII
METODE ZA KVANTITATIVNO ANALIZO DVO- IN TRIKOMPONENTNIH MEŠANIC TEKSTILNIH VLAKEN
POGLAVJE 1
I. Priprava preskusnih vzorcev in preskusnih primerkov za določitev sestave tekstilnih izdelkov
1. PODROČJE UPORABE
To poglavje navaja postopke za pridobivanje laboratorijskih preskusnih vzorcev ustrezne velikosti za predobdelavo za kvantitativno analizo (t.j. vzorcev, katerih masa ne presega 100 g) iz laboratorijskih osnovnih vzorcev ter za izbor preskusnih primerkov iz laboratorijskih preskusnih vzorcev, ki so bili že predobdelani tako, da so bile iz njih izločene nevlakenske snovi (1)
2. OPREDELITEV POJMOV
2.1. Osnovni vzorec— količina materiala, ki se oceni na podlagi ene serije preskusnih rezultatov. Ta količina lahko obsega na primer celotno količino ene pošiljke oblačil; vso tkanino, stkano iz določenega osnovnega valja; eno pošiljko preje; balo ali skupino bal surovih vlaken.
2.2. Laboratorijski osnovni vzorec— tisti del osnovnega vzorca, ki je odvzet kot reprezentativni za celoto in ki je dan na razpolago laboratoriju. Velikost in narava laboratorijskega osnovnega vzorca ustrezno pokrivata sipanje v osnovnem vzorcu in omogočati enostavno rokovanje v laboratoriju (2).
2.3. Laboratorijski preskusni vzorec— tisti del laboratorijskega osnovnega vzorca, na katerem je izvršena predobdelava za izločitev nevlakenskega materiala in iz katerega so vzeti preskusni primerki. Velikost in narava laboratorijskega osnovnega vzorca ustrezno pokrivata sipanje v laboratorijskem osnovnem vzorcu (3).
2.4. Preskusni primerek— delež materiala, ki je potreben za pridobitev posameznega preskusnega rezultata, izbran iz laboratorijskega preskusnega vzorca.
3. NAČIN
Laboratorijski preskusni vzorec je izbran tako, da je reprezentativen za laboratorijski osnovni vzorec.
Preskusni primerki so odvzeti iz laboratorijskega preskusnega vzorca tako, da je vsak od njih reprezentativen za laboratorijski preskusni vzorec.
4. VZORČENJE VLAKEN V PROSTEM STANJU
4.1. |
Nevzporejena vlakna – pridobite laboratorijski preskusni vzorec z naključnim odvzemanjem snopičev iz laboratorijskega osnovnega vzorca. Z laboratorijskim mikalnikom temeljito premešajte ves laboratorijski preskusni vzorec (4). Izvedite predobdelavo koprene ali mešanice, vključno z nevpetimi vlakni in vlakni, ki so se nabrala na opremi za mešanje. Potem izberite preskusne primerke skladno z ustreznimi masami, iz koprene ali mešanice, iz nevpetih vlaken in iz vlaken, ki so se nabrala na opremi. Če mikana koprena ostane po predobdelavi nespremenjena, izberite preskusne primerke po načinu, opisanem v točki 4.2. Če so vlakna mikane koprene po predobdelavi medsebojno neorientirana, izberite vsak preskusni primerek z naključnim izvlekom vsaj 16 majhnih snopičev ustrezne in približno enake velikosti in jih nato združite. |
4.2. |
Vzporejena vlakna (mikanke, koprene, predpreje, prameni) – iz naključno izbranih delov laboratorijskega osnovnega vzorca izrežite ne manj kot 10 presekov, vsakega mase približno 1 g. Izvedite predobdelavo tako oblikovanega laboratorijskega preskusnega vzorca. Ponovno sestavite preseke tako, da jih zložite enega ob drugem, nato pa pridobite preskusni primerek z rezom skozi vzporejene preseke tako, da vsebuje preskusni primerek del vsakega od 10 presekov. |
5. VZORČENJE PREJE
5.1. |
Preja v navitkih ali v partijah – vzorčite iz vseh navitkov laboratorijskega osnovnega vzorca. Izvlecite določeno, neprekinjeno in enako dolžino iz vsakega navitka, bodisi z navijanjem predenc na motovilu pri enakem številu obratov (5) ali na kak drug način. Laboratorijski preskusni vzorec oblikujete tako, da zložite vse dolžine drugo ob drugi kot eno predence ali kot kabel. Pri tem morate zagotoviti, da je v predencu ali kablu enaka dolžina preje iz vseh navitkov. Predobdelajte laboratorijski preskusni vzorec. Vzemite laboratorijske preskusne primerke iz laboratorijskega preskusnega vzorca tako, da izrežete snop vlaken enakih dolžin iz predenca ali kabla, pri tem pa pazite, da snop vsebuje vsa vlakna iz vzorca. Če je teks preje dolžinska masa t in če je število navitkov, vzetih iz laboratorijskega osnovnega vzorca, n, potem je dolžina preje, ki jo je treba vzeti iz vsakega paketa za pridobitev preskusnega vzorca mase 10 g, 106/nt cm. Če je vrednost nt visoka, t.j. več kot 2 000, navijte večje predence in jih prerežite na dveh mestih, tako da dobite trak ustrezne mase. Konci vsakega vzorca v obliki traku se pred predobdelavo trdno povežejo na obeh koncih, preskusni primerki pa vzamejo z mest stran od povezovalnih trakov. |
5.2. |
Preja na snovalnem valju – laboratorijski preskusni vzorec vzamete tako, da odrežete odmerjeno dolžino, ki ni manjša od 20 cm, od začetka valja, in ki obsega vso prejo razen robov, ki jih zavržete. Zvežite skupaj snop niti na enem koncu. Če je vzorec prevelik za predobdelavo v enem kosu, ga razdelite na dva ali več delov, katerih vsakega povežete skupaj za predobdelavo, po ločeni predobdelavi pa te dele spet združite. Preskusni primerek vzemite z odrezom ustrezne dolžine iz laboratorijskega preskusnega vzorca na mestu, dovolj oddaljenem od povezovalnega traku, tako da vsebuje vse niti osnove. Za osnovo, ki jo sestavlja N niti teksa (dolžinske mase) t, je za preskusni primerek mase 1 g treba odrezati dolžino 105/Nt cm. |
6. VZORČENJE PLOSKOVNIH TEKSTILIJ
6.1. Iz laboratorijskega osnovnega vzorca, ki vsebuje en reprezentativni kos blaga,
izrežite po diagonali trak in odstranite robove. Ta trak je laboratorijski preskusni vzorec. Za pridobitev laboratorijskega preskusnega vzorca količine x g je površina traku x104/G cm2.
pri čemer je G masa blaga v g/m2.
Izvedite predobdelavo laboratorijskega preizkusnega vzorca, nato razrežite trak prečno na štiri enake dolžine in jih zložite drugo na drugo. Preskusne primerke vzemite iz katerega koli dela tega večplastno zloženega materiala z odrezom skozi vse plasti tako, da vsak preskusni primerek vsebuje enake dolžine vseh plasti.
Če ima tkanina tkani vzorec, mora biti širina laboratorijskega preskusnega vzorca, merjena vzporedno v smeri osnove, vsaj za eno sosledje osnove v vzorcu. Če je ob tem izpolnjenem pogoju laboratorijski preskusni vzorec prevelik za predobdelavo v enem kosu, ga razrežite na enake kose, po ločeni predobdelavi pa pred jemanjem preskusnih primerkov te dele spet zložite drugega na drugega, pri zlaganju pa pazite, da isti deli vzorca niso drug na drugem.
6.2. Iz laboratorijskega osnovnega vzorca, ki ga sestavlja več odrezkov,
vsak odrezek obdelajte, kot je opisano v točki 6.1, in podajte rezultate ločeno.
7. VZORČENJE IZDELANIH IN KONČNIH IZDELKOV
Laboratorijski osnovni vzorec je običajno en cel izdelan ali končni izdelek ali njegov reprezentativni delec.
Kadar je to smiselno, ugotovite odstotke različnih delov izdelka, ki nimajo enake vsebnosti vlaken, da lahko ugotovite skladnost s členom 14.
Izberite laboratorijski preskusni vzorec, reprezentativen za del izdelanega ali končnega izdelka, katerega sestava mora biti navedena na etiketi. Če ima izdelek več etiket, izberite laboratorijske preizkusne vzorce, reprezentativne za vsak del izdelka, ki ustrezajo posamezni etiketi.
Če izdelek, katerega sestavo je treba ugotoviti, ni enoten, je morda treba izbrati laboratorijske preskusne vzorce iz vsakega dela izdelka in določiti relativne deleže različnih delov izdelka v obravnavanem izdelku.
Nato izračunajte odstotke z upoštevanjem relativnih deležev vzorčenih delov.
Izvedite predobdelavo laboratorijskih preskusnih vzorcev.
Nato izberite preskusne primerke, reprezentativne za predobdelane laboratorijske preskusne primerke.
II. Uvod k metodam kvantitativne analize mešanic tekstilnih vlaken
Metode kvantitativne analize mešanic vlaken temeljijo na dveh procesih, mehanskem in kemičnem ločevanju vlaken.
Metoda ročnega ločevanja se uporablja, kadar je to mogoče, saj na splošno daje točnejše rezultate od kemične metode. Lahko se uporabi za vse tekstilije, katerih vlakenske komponente ne tvorijo enotne mešanice, tako kot npr. pri prejah, ki so sestavljene iz več elementov, od katerih je vsak izdelan iz ene vrste vlaken, ali tkaninah, pri katerih je vlakno osnovne niti drugačno od vlakna votkovne niti, ali pletenin, ki jih je mogoče razplesti v posamezne preje različnih tipov.
Na splošno metode kemične kvantitativne analize temeljijo na izbirnem raztapljanju posameznih komponent. Po odstranitvi ene komponente se netopni ostanek stehta, delež topne komponente pa se izračuna iz masne izgube. Ta prvi del Priloge vsebuje informacije, veljavne za vse analize vseh vlakenskih mešanic po tej metodi, obravnavane v Prilogi, ne glede na njihovo sestavo. To poglavje se zato uporablja skupaj s posameznimi oddelki v nadaljevanju Priloge, ki podajajo podrobne postopke za posamezne vlakenske mešanice. Včasih posamezna analiza temelji na načinu, drugačnem od izbirnega raztapljanja; v takem primeru vse podrobnosti podane v ustreznem poglavju.
Vlakenske mešanice med predelavo in, v manjši meri tudi končni izdelki, lahko vsebujejo nevlakenske snovi, kot npr. maščobe, voske in nanose ali v vodi topne snovi, naravnega izvora ali dodane z namenom olajšati predelavo. Pred analizo je treba odstraniti nevlakenske snovi. V ta namen je opisana tudi metoda odstranjevanja olj, maščob, voskov in v vodi topnih snovi.
Tekstilije lahko vsebujejo tudi smole ali druge snovi, dodane za doseganje posebnih lastnosti. Take snovi, v izjemnih primerih vključno z barvili, lahko součinkujejo z reagentom na topne komponente in/ali jih lahko reagent v celoti ali deloma izloči. Te vrste snovi lahko zato povzročijo napake in se pred analizo vzorca odstranijo. Če ni mogoče odstraniti tovrstnih dodatkov, metode kvantitativne kemične analize, podane v tej Prilogi, niso uporabne.
Barvila v barvanih tkaninah veljajo za sestavni del vlaken in se jih ne odstranjuje.
Analize izvajamo na podlagi suhe mase, podani postopek pa velja za določanje suhe mase snovi.
Rezultat dobimo z uporabo dogovorjenih dodatkov, naštetih v Prilogi IX k tej uredbi, na suho maso vsakega vlakna.
Pred izvajanjem analize se identificirajo vsa vlakna, prisotna v mešanici vlaken. Pri nekaterih postopkih lahko reagent, uporabljen za raztapljanje topne komponente, delno raztopi tudi netopno komponento mešanice.
Kadar je mogoče, so izbrani taki reagenti, ki nimajo nobenega ali imajo kar najmanjši učinek na netopna vlakna. Če je znano, da med analizo pride do masne izgube netopne komponente, se rezultati popravijo; za to potrebni korekcijski faktorji so podani. Te faktorje so določili v različnih laboratorijih z obdelavo vlaken, predhodno očiščenih s predobdelavo, v ustreznih reagentih, kot so navedeni pri postopkih analize.
Ti korekcijski faktorji veljajo samo za nepoškodovana vlakna; če so bila vlakna pred predelavo ali v njej poškodovana, pa je treba uporabljati drugačne korekcijske faktorje. Dani postopki veljajo za posamezne določitve.
Izvedeta se najmanj dve določitvi na različnih preskusnih primerkih, pri mehanskem ločevanju in pri kemičnem ločevanju.
Za potrditev rezultatov je priporočljivo, če je tehnično izvedljivo, uporabiti alternativne postopke, pri katerih je sestavina, ki je pri standardni metodi ostanek, raztopljena prva.
POGLAVJE 2
Metode kvantitativne analize nekaterih dvokomponentnih mešanic vlaken
I. Splošne informacije o metodah za kvantitativno kemično analizo mešanic tekstilnih vlaken
I.1. Področje uporabe
Področje uporabe vsake metode opredeljuje, za katera vlakna je metoda uporabna.
I.2. Način
Po identifikaciji komponent v mešanici vlaken z ustrezno predobdelavo izločimo nevlakenske snovi, nato pa eno od komponent, običajno z izbirnim raztapljanjem (6). Netopni ostanek stehtamo in izračunamo delež topne komponente iz masne izgube. Razen v primerih, ko bi to povzročalo tehnične težave, je priporočljivo najprej raztopiti tisto komponento, katere delež je večji, tako da dobimo netopno vlakno kot ostanek po raztapljanju.
I.3. Materiali in oprema
I.3.1. Aparati
I.3.1.1. |
Filtrirni lončki in tehtiči, dovolj veliki za polaganje teh filtrirnih lončkov, ali aparat, ki daje enake rezultate. |
I.3.1.2. |
Presesalna buča. |
I.3.1.3. |
Desikator s samoindikatorskim silikagelom. |
I.3.1.4. |
Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. |
I.3.1.5. |
Analitična tehtnica, natančna do 0,0002 g. |
I.3.1.6. |
Ekstrakcijski aparat soxhlet ali katerikoli aparat, ki da enake rezultate. |
I.3.2. Reagenti
I.3.2.1. |
Dvakrat destilirani lahki bencin z vreliščem od 40 do 60 °C. |
I.3.2.2. |
Drugi reagenti so določeni v ustreznih točkah opisov posameznih metod. Vsi uporabljeni reagenti morajo biti kemično čisti. |
I.3.2.3. |
Destilirana ali deionizirana voda. |
I.3.2.4. |
Aceton |
I.3.2.5. |
Ortofosforna kislina. |
I.3.2.6. |
Sečnina. |
I.3.2.7. |
Natrijev bikarbonat. |
Vsi uporabljeni reagenti so kemično čisti.
I.4. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera
Ker se določajo suhe mase, klimatizacija preskusnih primerkov ni potrebna, prav tako pa ni treba izvajati analize v klimatizirani atmosferi.
I.5. Laboratorijski preskusni vzorec
Vzemite laboratorijski preskusni vzorec, reprezentativen za laboratorijski osnovni vzorec in dovolj velik, da iz njega lahko pridobite vse potrebne preskusne primerke, ki naj tehtajo vsak vsaj 1 g.
I.6. Predobdelava laboratorijskega preskusnega vzorca (7)
Kadar je prisotna snov, ki je pri izračunih odstotkov ni treba upoštevati (glej člen 17 te uredbe), se najprej odstrani z ustrezno metodo, ki ne učinkuje na nobeno drugo vlakensko komponento.
V ta namen izločimo snovi, ki jih je mogoče izločiti z lahkim bencinom in vodo, z enourno obdelavo na zraku posušenega vzorca v soxhletovem ekstraktorju z lahkim bencinom z najmanj šest cikli na uro. Pustite, da lahki bencin izhlapi iz vzorca, nato pa snovi izločite z direktno obdelavo, ki jo sestavljata enourno namakanje vzorca v vodi pri sobni temperaturi in nato še enourno namakanje v vodi pri temperaturi 65 ± 5 °C, pri čemer vodo od časa do časa pretresite. Uporabljajte razmerje med tekočino in vzorcem 100:1. Preostanek vode odstranite iz vzorca s stiskanjem, odsesavanjem ali centrifugiranjem, nato pa vzorec posušite na zraku.
Pri elastolefinu ali mešanicah vlaken, ki vsebujejo elastolefin in druga vlakna (volno, živalsko dlako, svilo, bombaž, lan, konopljo, juto, abako, alfo, kokosova vlakna, košeničico, ramijo, sisal, bakrena vlakna, modalna vlakna, proteinska vlakna, viskozna vlakna, akrilna vlakna, poliamidna ali najlonska vlakna, poliestrska vlakna, elastomultiestrska vlakna), se pravkar opisani postopek nekoliko spremeni, in sicer se lahki bencin nadomesti z acetonom.
Pri dvokomponentnih mešanicah, ki vsebujejo elastolefin in acetat, se za predobdelavo uporabi naslednji postopek. Vzorec ekstrahirajte 10 minut pri 80 °C z raztopino, ki vsebuje 25 g/l 50 % ortofosforne kisline in 50 g/l sečnine. Uporabljajte razmerje med tekočino in vzorcem 100:1. Izperite vzorec v vodi, nato ga posušite in izperite v 0,1 % raztopini natrijevega bikarbonata ter ga nazadnje dobro izperite v vodi.
Kadar nevlakenske snovi ni mogoče ekstrahirati z lahkim bencinom in vodo, se odstranijo z nadomestitvijo zgoraj opisane vodne metode z ustrezno metodo, ki bistveno ne spremeni nobene vlakenske komponente. Vendar je treba opozoriti, da pri nekaterih nebarvanih naravnih rastlinskih vlaknih (npr. pri juti, kokosovih vlaknih) običajna predobdelava z lahkim bencinom in vodo ne odstrani vseh naravnih nevlakenskih snovi; kljub temu pa se ne uporablja dodatnih predobdelav, razen če vzorec vsebuje v obeh topilih netopne apreture.
Analitična poročila vključujejo vse podrobnosti o metodah, uporabljenih v predobdelavi.
I.7. Potek postopka
I.7.1. Splošna navodila
I.7.1.1. Sušenje
Vse postopke sušenja izvajajte najmanj štiri ure in največ 16 ur pri 105 ± 3 °C v sušilniku z ventilacijo, katerega vrata so ves čas zaprta. Če je čas sušenja krajši od 14 ur, je treba preskusni primerek stehtati, da ugotovimo, ali se je njegova masa ustalila. Na ustalitev mase lahko sklepamo, če se po nadaljnjih 60 minutah sušenja spremeni za manj kot 0,05 %.
Med sušenjem, hlajenjem in tehtanjem čim manj prijemajte filtrirne lončke, tehtiče, preskusne primerke in ostanke raztapljanja z golimi rokami.
Preskusne primerke sušite v tehtiču, njegov pokrov pa mora biti položen zraven njega. Po sušenju pokrijte tehtič preden ga vzamete iz sušilnika in ga hitro prestavite v desikator.
Filtrirni lonček sušite v tehtiču, njegov pokrov pa mora biti položen zraven njega v sušilnik. Po sušenju pokrijte tehtič in ga hitro prestavite v desikator.
Kadar uporabljate namesto filtrirnega lončka kako drugo aparaturo, se sušenje v sušilniku izvede tako, da lahko ugotovite maso suhih vlaken brez izgub mase.
I.7.1.2. Hlajenje
Vse postopke hlajenja v desikatorju izvajajte tako, da je eksikator zraven tehtnice, dokler ne dosežete popolne ohladitve tehtiča, nikakor pa ne manj kot dve uri.
I.7.1.3. Tehtanje
Po ohladitvi stehtajte tehtič v dveh minutah po njegovi odstranitvi iz desikatorja. Tehtajte z natančnostjo 0,0002 g.
I.7.2. Postopek
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca vzemite preskusni primerek mase najmanj 1 g. Narežite prejo ali tkanino na dolžine približno 10 mm, kolikor je mogoče drobno. Posušite primerek v tehtiču, ohladite ga v desikatorju in stehtajte. Prestavite preskusni primerek v stekleno posodo, določeno v ustrezni točki metode, predpisane v Uniji , takoj ponovno stehtajte tehtič in iz razlike izračunajte suho maso preskusnega primerka. Opravite preskuse po navodilih v ustrezni točki opisa metode, ki jo uporabljate. Z mikroskopom preglejte ostanek, da ugotovite, ali je obdelava resnično popolnoma odstranila topno vlakno.
I.8. Izračun in navajanje rezultatov
Masa netopne komponente je podana v odstotkih celotne mase vlakenske mešanice. Odstotek topne komponente izračunate kot razliko. Rezultate računajte na podlagi čiste suhe mase, z upoštevanjem (a) dogovorjenih dodatkov in (b) korekcijskih faktorjev, ki jih je treba upoštevati zaradi zmanjšanja mase med predobdelavo in analizo. Izračuni so narejeni z uporabo enačbe, podane v točki I.8.2.
I.8.1. |
Izračun odstotka netopne komponente na podlagi čiste suhe mase, neupoštevajoč zmanjšanje mase vlaken med predobdelavo
pri čemer je
Te vrednosti „d“ so normalne vrednosti, ki jih lahko uporabimo pri kemično nepoškodovanih vlaknih. |
I.8.2. |
Izračun odstotka netopne komponente na podlagi čiste suhe mase, upoštevajoč dogovorjene faktorje, kjer je potrebno, pa tudi korekcijske faktorje izgube mase vlaken med predobdelavo
pri čemer je
Odstotek druge komponente (P2A%) je enak 100 - P1A% Kadar je uporabljena posebna predobdelava, se določita vrednosti b1 in b2, po možnosti z izvedbo v analizi uporabljene predobdelave na čisti vlakenski komponenti. Uporabiti je treba taka čista vlakna, iz katerih so bile odstranjene vse nevlakenske snovi razen tistih, ki jih navadno vsebujejo (ali so naravno prisotne ali dodane v procesu predelave), in v stanju (nebarvana, barvana) pred analizo. Kadar nimamo na voljo čistih ločenih vlakenskih komponent, iz katerih je izdelan preiskovani material, uporabimo povprečne vrednosti b1 in b2, ki jih izračunamo na podlagi preskusov na čistih vlaknih, podobnih tistim v vlakenski mešanici, ki jo preiskujemo. Pri normalni predobdelavi z odstranjevanjem z lahkim bencinom in vodo lahko korekcijska faktorja b1 in b2 na splošno zanemarimo, razen v primerih nebarvanega bombaža, nebarvanega lanu in nebarvane konoplje, kjer upoštevamo dogovorjeno izgubo mase zaradi predobdelave 4 %, ter pri polipropilenu, kjer upoštevamo izgubo mase 1 %. Pri drugih vlaknih običajno v izračunih zanemarimo zmanjšanje izgube mase zaradi predobdelave. |
II. Metoda kvantitativne analize z ročnim ločevanjem
II.1. Področje uporabe
Ta metoda je uporabna za tekstilna vlakna vseh vrst pod pogojem, da ne tvorijo enotnih mešanice in da jih je mogoče ločevati ročno.
II.2. Način
Po identifikaciji komponent tekstilije odstranimo nevlakenske snovi z ustrezno predobdelavo, nato ročno ločimo vlakna, osušimo in stehtamo, iz rezultatov tehtanja pa izračunamo delež vsakega vlakna v mešanici.
II.3. Aparati
II.3.1. |
Tehtič ali kak drug aparat, ki daje enake rezultate. |
II.3.2. |
Desikator s samoindikatorskim silikagelom. |
II.3.3. |
Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. |
II.3.4. |
Analitična tehtnica, natančna do 0,0002 g. |
II.3.5. |
Ekstrakcijski aparat soxhlet ali drug aparat, ki daje enake rezultate. |
II.3.6. |
Igla. |
II.3.7. |
Preskuševalnik vitja ali podobna aparatura. |
II.4. Reagenti
II.4.1. |
Dvakrat destilirani lahki bencin, razpon vrelišča od 40 do 60 °C. |
II.4.2. |
Destilirana ali deionizirana voda. |
II.5. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera
Glej I.4.
II.6. Laboratorijski preskusni vzorec
Glej I.5.
II.7. Predobdelava laboratorijskega preskusnega vzorca
Glej I.6.
II.8. Postopek
II.8.1. Analiza preje
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca izberite preskusni primerek mase najmanj 1 g. Pri zelo fini preji lahko analizo izvedete na dolžini preje najmanj 30 m, ne glede na maso preskusnega primerka.
Razrežite prejo na dele primerne dolžine in ločite posamezne vrste vlaken z iglo in po potrebi s preskuševalcem vitja. Tako dobljene posamezne vrste vlaken vstavite v predhodno stehtane tehtiče, nato pa posušite pri temperaturi 105 ± 3 °C, dokler se njihove mase ne ustalijo, kakor je opisano v I.7.1 in I.7.2.
II.8.2. Analiza blaga
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca izberite preskusni primerek mase najmanj 1 g, precej stran od njegovih robov, skrbno obrežite robove, da ne pride do cefranja, preskusni primerek pa naj teče vzporedno z nitmi osnove ali votka, pri pleteninah pa vzporedno z zančnim stolpcem in zančno vrsto. Ločite vlakna različnih vrst, zberite jih v predhodno stehtane tehtiče in nato postopajte po navodilih iz II.8.1.
II.9. Izračun in navajanje rezultatov
Izrazite maso vsake vlakenske komponente v odstotkih celotne suhe mase vlakenske mešanice. Rezultate računajte na podlagi čiste suhe mase, z upoštevanjem (a) dogovorjenih dodatkov in (b) korekcijskih faktorjev, ki jih je treba upoštevati zaradi masne izgube med predobdelavo in analizo.
II.9.1. |
Izračun odstotkov mas na podlagi čiste suhe mase vlaken, neupoštevajoč masne izgube vlaken med predobdelavo
|
II.9.2. |
Za izračun odstotkov komponent z upoštevanjem dogovorjenih dodatkov in po potrebi korekcijskih faktorjev za masno izgubo med predobdelavo glej I.8.2. |
III.1. Natančnost metod
Natančnost posamezne metode je povezana s ponovljivostjo.
Ponovljivost kaže na zanesljivost, t.j. sovpadanje preskusnih vrednosti, ki jih dobijo delavci v različnih laboratorijih ali ob različnih časih pri uporabi iste metode na enakem vzorcu homogene mešanice.
Ponovljivost je izražena z mejami zanesljivosti rezultatov za 95 % stopnjo zanesljivosti.
Zato bo razlika med dvema rezultatoma v vrsti analiz, izvedenih v različnih laboratorijih, ob normalni in pravilni uporabi metode na enaki in homogeni mešanici, prekoračena le v petih od 100 primerov.
III.2. Poročilo o preskusu
III.2.1. |
Navedite, da je bila analiza izvedena v skladu s to metodo. |
III.2.2. |
Navedite podatke o kakršnikoli posebni predobdelavi (glej I.6). |
III.2.3. |
Navedite posamezne rezultate in aritmetično srednjo vrednost, vsako z natančnostjo 0,1. |
IV. Posebne metode
ZBIRNA TABELA
Metoda |
Področje uporabe |
Reagent |
|
topna komponenta |
netopna komponenta |
||
1. |
acetat |
nekatera druga vlakna |
Aceton |
2. |
nekatera proteinska vlakna |
nekatera druga vlakna |
hipoklorit |
3. |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž, elastolefinska ali melaminska vlakna |
mravljična kislina in cinkov klorid |
4. |
poliamidna ali najlonska vlakna |
nekatera druga vlakna |
mravljična kislina, 80 % m/m |
5. |
acetat |
triacetatna, elastolefinska ali melaminska vlakna |
benzil alkohol |
6. |
triacetatna vlakna ali poliaktidna vlakna |
nekatera druga vlakna |
diklormetan |
7. |
nekatera celulozna vlakna |
poliester, elastomultiester ali elastolefin |
žveplova kislina, 75 % m/m |
8. |
akrilna vlakna, nekatera modakrilna vlakna ali nekatera vlakna iz kloropolimerov |
nekatera druga vlakna |
dimetilformamid |
9. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
nekatera druga vlakna |
ogljikov disulfid/ aceton v razmerju 55,5/44,5 v/v |
10. |
acetat |
nekatera klorovlakna, elastofeinska ali melaminska vlakna |
ledocetna kislina |
11. |
svila |
volna, dlaka, elastofeinska ali melaminska vlakna |
žveplova kislina, 75 % m/m |
12. |
juta |
nekatera živalska vlakna |
metoda z določanjem vsebnosti dušika |
13. |
polipropilen |
nekatera druga vlakna |
ksilen |
14. |
nekatera druga vlakna |
klorovlakna (homopolimeri vinilklorida), elastofeinska ali melaminska vlakna |
metoda z uporabo koncentrirane žveplove kisline |
15. |
vlakna iz kloropolimerov, nekatera modakrilna vlakna, nekatera elastanska vlakna, acetatna vlakna, triacetatna vlakna |
nekatera druga vlakna |
cikloheksanon |
16. |
melamin |
bombaž ali aramid |
vroča mravljična kislina, 90 % m/m |
METODA št. 1
ACETATNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo acetona)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
acetatnih vlaken (19), z: |
2. |
volno (1), živalsko dlako (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), lanom (7), pravo konopljo (8), juto (9), abako (10), alfo (11), kokosovimi vlakni (12), košeničico (13), ramijo (14), sisalom (15), bakrenimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), proteinskimi vlakni (23), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Ta metoda nikakor ni uporabna za acetatna vlakna, ki so bila površinsko dezacetilirana.
2. NAČIN
Acetat se iz znane suhe mase mešanice raztopi v acetonu. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih acetatnih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
Erlenmajerica z brušenim zamaškom, prostornine najmanj 200 ml.
3.2. Reagent
Aceton
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku v erlenmajerici, prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml acetona na gram preskusnega primerka, pretresite erlenmajerico, jo pustite 30 minut pri sobni temperaturi, pri čemer jo od časa do časa pretresite, nato pa izlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. |
|
Ponovite postopek še dvakrat (tako da dobite skupaj tri ekstrakcije), vendar samo po 15 minut, tako da je skupni čas obdelave v acetonu ena ura. Prenesite ostanek v filtrirni lonček. Sperite ostanek v filtrirnem lončku z acetonom in odsesajte tekočino. Nato spet napolnite filtrirni lonček z acetonom in pustite, da tekočina odteče zaradi težnosti. |
|
Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 2
NEKATERA PROTEINSKA VLAKNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo hipoklorita)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
nekaterih proteinskih vlaken: volne (1), živalskih dlak (2 in 3), svile (4), beljakovin (23), z: |
2. |
bombažem (5), bakrenimi vlakni (21), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), vlakni iz kloropolimerov (27), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), polipropilenskimi vlakni (37), elastanskimi vlakni (43), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Če so prisotna različna proteinska vlakna, metoda določi njihovo skupno količino, ne pa količin posameznih vlaken.
2. NAČIN
Proteinska vlakna s hipokloritom raztopimo iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih proteinskih vlaken izračunamo iz razlike.
Za pripravo hipokloritne raztopine lahko uporabimo litijev hipoklorit ali natrijev hipoklorit.
Litijev hipoklorit je priporočljiv v primerih, kjer gre za manjše število analiz ali za analize, ki jih izvajamo v daljših presledkih. Razlog za to je, da je delež hipoklorita v trdnem litijevem hipokloritu - nasprotno kot pri natrijevem hipokloritu - skoraj konstanten. Če je delež hipoklorita znan, nam vsebnosti hipoklorita ni treba določati iodometrično za vsako analizo posebej, saj lahko uporabimo konstantni delež litijevega hipoklorita.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim steklenim zamaškom, 250 ml |
(ii) |
Termostat, nastavljiv na 20 (± 2) °C. |
3.2. Reagenti
(i) Hipokloritni reagent
(a) Raztopina litijevega hipoklorita
Ta sestoji iz sveže pripravljene raztopine, ki vsebuje 35 (± 2) g/l aktivnega klora (približno 1 M), ki ji je dodano 5 (± 0,5) g/l predhodno raztopljenega natrijevega hidroksida. Za pripravo raztopite 100 gramov litijevega hipoklorita, ki vsebuje 35 % aktivnega klora (ali 115 gramov, ki vsebuje 30 % aktivnega klora) v približno 700 ml destilirane vode, dodajte 5 gramov natrijevega hidroksida, raztopljenega v približno 200 ml destilirane vode, in dolijte destilirano vodo, tako da dobite skupno prostornino 1 liter. Sveže pripravljene raztopine ni treba iodometrično preverjati.
(b) Raztopina natrijevega hipoklorita
Ta sestoji iz sveže pripravljene raztopine, ki vsebuje 35 (± 2) g/l aktivnega klora (približno 1 M), ki ji je dodano 5 (± 0,5) g/l predhodno raztopljenega natrijevega hidroksida.
Pred vsako analizo iodometrično preverite vsebnost aktivnega klora.
(ii) Ocetna kislina, razredčena raztopina
Razredčite 5 ml ledocetne kisline v 1 litru vode.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Zmešajte približno 1 gram vzorca s približno 100 raztopine hipoklorita (litijevega ali natrijevega hipoklorita) v čašo prostornine 250 ml in temeljito pretresite, da omočite vzorec.
Nato 40 minut ogrevajte čašo na termostatirano temperaturo 20 °C in ves čas ali vsaj v rednih časovnih presledkih pretresajte. Ker je raztapljanje volne eksotermen proces, je treba reakcijsko toploto pri tej metodi odvajati. Drugače lahko pride do precejšnih napak zaradi raztapljanja netopnih vlaken.
Po 40 minutah filtrirajte vsebino čaše skozi stehtan stekleni filtrirni lonček in prenesite vsa morebitna preostala vlakna v filtrirni lonček, tako da čašo izperete z manjšo količino hipokloritnega reagenta. Odsesajte tekočino iz lončka in temeljito sperite ostanek z vodo, razredčeno ocetno kislino in nazadnje z vodo; po vsakem izpiranju odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti.
Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte.
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za bombaž, viskozo, modalna vlakna in melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01, in za nebeljeni bombaž, za katerega velja vrednost „d“ = 1,03.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 za stopnjo zanesljivosti 95 %.
METODA št. 3
VISKOZNA VLAKNA, BAKROVA VLAKNA ALI NEKATERE VRSTE MODALNIH VLAKEN IN BOMBAŽA
(Metoda z uporabo mravljične kisline in cinkovega klorida)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
viskoznih vlaken (25) ali bakrovih vlaken (21), skupaj z nekaterimi vrstami modalnih vlaken (22), z: |
2. |
bombažem (5), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Če ugotovimo prisotnost modalnega vlakna, je treba izvesti predhodni preskus, da ugotovimo, ali je to vlakno topljivo v reagentu.
Ta metoda ni uporabna za mešanice, v katerih je bombaž kemično bistveno razgrajen, prav tako ne v primerih, kadar viskozna ali bakrova vlakna niso popolnoma topna zaradi prisotnosti določenih barvil ali apretur, ki jih ni mogoče v celoti odstraniti.
2. NAČIN
Viskozna, bakrova ali modalna vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z reagentom, ki je mravljična kislina ali cinkov klorid. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; korigirano maso ostanka izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih viskoznih, bakrovih ali modalnih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml; |
(ii) |
Grelec, ki omogoča vzdrževanje temperature erlenmajerice na 40 (± 2) °C. |
3.2. Reagenti
(i) |
Raztopina, vsebujoča 20 g raztaljenega brezvodnega cinkovega klorida in 68 g brezvodne mravljične kisline ter dopolnjena do 100 g z vodo (20 masnih deležev raztaljenega brezvodnega cinkovega klorida na 80 masnih deležev 85 % m/m mravljične kisline). Opomba: V tej zvezi vas opozarjamo na točko I.3.2.2, ki opredeljuje, da morajo biti vsi uporabljeni reagenti kemično čisti; poleg tega je bistveno, da uporabljate izključno raztaljeni brezvodni cinkov klorid. |
(ii) |
Raztopina amonijevega hidroksida: Razredčite 20 ml koncentrirane raztopine amoniaka (s specifično težo 0,880 g/ml) v 1 litru vode. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Postavite preskusni primerek nemudoma v erlenmajerico, predgreto na temperaturo 40 °C. Dolijte preskusnemu primerku 100 ml raztopine mravljične kisline in cinkovega klorida, predgreto na temperaturo 40 °C. Zamašite erlenmajerico z zamaškom in jo močno pretresite. Pustite steklenico in njeno vsebino dve uri in pol na temperaturi 40 °C, vsako uro jo pretresite.
Filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi stehtan filtrirni lonček in z reagentom prenesite v lonček vsa v erlenmajerici preostala vlakna. Sperite z 20 ml reagenta.
Temeljito sperite lonček in ostanek z vodo temperature 40 °C. Sperite vlaknati ostanek v približno 100 ml hladne raztopine amoniaka (3.2.ii) tako, da je ostanek vlaken popolnoma potopljen v tej raztopini 10 minut; nato ga temeljito sperite s hladno vodo.
Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti.
Končno odstranite preostalo tekočino z odsesavanjem, osušite lonček in ostanek, ju ohladite in stehtajte.
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,02 za bombaž, 1,01 za melaminska vlakna in 1,00 za elastolefinska vlakna.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 2 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 4
POLIAMIDNA ALI NAJLONSKA VLAKNA TER NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo mravljične kisline koncentracije 80 % m/m)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
poliamidnih ali najlonskih vlaken (30), z: |
2. |
volno (1), vlakni iz živalske dlake (2 in 3), bombažem (5), bakrenimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), vlakni iz kloropolimerov (27), poliestrskimi vlakni (35), polipropilenskimi vlakni (37), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Kot je navedeno zgoraj, je ta metoda uporabna tudi za mešanice z volno, kadar pa vsebnost volne presega 25 %, je treba uporabljati metodo št. 2 (raztapljanje volne v raztopini alkalnega natrijevega hipoklorita).
2. NAČIN
Poliamidna vlakna raztopimo z mravljično kislino iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih poliamidnih ali najlonskih vlaken izračunamo kot razliko.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml.
3.2. Reagenti
(i) |
Mravljična kislina (koncentracije 80 % m/m, relativne gostote 1,186 pri 20 °C): Raztopite 880 ml 90 % mravljične kisline (relativne gostote 1,204 pri 20 °C) v 1 litru vode. Drugače raztopite 98 do 100 % mravljične kisline (koncentracije 780 ml m/m, relativne gostote 1,220 pri 20 °C): z vodo dopolnimo do 1 litra. Koncentracija mravljične kisline ni kritična v območju od 77 do 83 % m/m. |
(ii) |
Amoniak, razredčena raztopina: razredčite 80 ml koncentrirane amonijeve raztopine (relativna gostota 0,880 pri 20 °C): z vodo dopolnimo do 1 litra. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim: Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml mravljične kisline na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo pretresite, da se preskusni primerek omoči. Pustite erlenmajerico 15 minut pri sobni temperaturi, med tem jo občasno pretresajte. Filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi stehtan stekleni filtrirni lonček in prenesite morebitna preostala vlakna v filtrirni lonček, tako da erlenmajerico izperete z manjšo količino mravljične kisline.
Odsesajte tekočino iz lončka in temeljito sperite ostanek na filtru zaporedoma z mravljično kislino, vročo vodo, razredčeno raztopino amoniaka, in nazadnje s hladno vodo. Po izpiranju vsake tekočine to tekočino odsesajte iz lončka. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti.
Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte.
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 5
ACETATNA IN TRIACETATNA VLAKNA
(Metoda z uporabo benzilalkohola)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
— |
acetata (19) s: |
— |
triacetatom (24), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
2. NAČIN
Acetatna vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z benzil-alkoholom pri temperaturi 52 ± 2 °C.
Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih acetatnih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Mehanski stresalnik. |
(iii) |
Grelec ali drugi aparat za vzdrževanje temperature erlenmajerice na 52 ± 2 °C. |
3.2. Reagenti
(i) |
Benzilalkohol. |
(ii) |
Etanol. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico, prilijte 100 ml benzilalkohola na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo pritrdite v stresalnik, tako da je potopljena v vodno kopel, katere temperatura je vzdrževana na 52 ± 2 °C, nato pa jo 20 minut stresajte pri tej temperaturi. (Namesto v mehanskem stresalniku lahko erlenmajerico močno stresate ročno). |
|
Zlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. Dolijte naslednjo količino benzilalkohola v stekleničko in stresajte enako kot prej 20 minut pri temperaturi 52 ± 2 °C. |
|
Pretočite tekočino skozi filtrirni lonček. Ponovite cikel še tretjič. |
|
Končno zlijte tekočino in ostanek v lonček; sperite vsa preostala vlakna iz erlenmajerice v lonček z dodatno količino benzilalkohola s temperaturo 52 ± 2 °C. Temeljito odstranite tekočino iz lončka. |
|
Prenesite vlakna v erlenmajerico, sperite z etanolom in po ročnem stresanju pretočite skozi filtrirni lonček. |
|
Ta postopek spiranja ponovite dvakrat ali trikrat. Prenesite ostanek v lonček in temeljito odstranite tekočino. Osušite lonček in ostanek vlaken, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“ = 1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 6
TRIACETATNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo diklormetana)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
triacetatnih vlaken (24) ali poliaktidnih vlaken (34). z: |
2. |
volno (1), živalskimi dlakami (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), bakrenimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Opomba:
Triacetatna vlakna, ki so bila končno obdelana tako, da je prišlo do delne hidrolize, niso več popolno topna v reagentu. V takih primerih ta metoda ni uporabna.
2. NAČIN
Triacetatna ali poliaktidna vlakna z raztapljanjem v diklorometanu izločimo iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotni masni delež suhih triacetatnih ali poliaktidnih vlaken izračunamo prek razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml.
3.2. Reagent
Diklormetan.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte, z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico 200 ml, prilijte 100 ml diklormetana na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo ob pretresanju vsakih 10 minut, da se preskusni primerek omoči, pustite 30 minut pri sobni temperaturi, med tem jo v rednih presledkih pretresajte. Zlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. V erlenmajerico, v kateri je ostanek, dolijte 60 ml diklormetana, ročno pretresite in filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi filtrirni lonček. Prenesite vlakna ostanka v lonček tako, da erlenmajerico sperete še z nekaj diklormetana. Odsesajte odvečno tekočino iz lončka, ponovno napolnite lonček z diklormetanom in ga pustite odteči zaradi težnosti. |
|
Nazadnje odsesajte odvečno tekočino, nato operite ostanek z vrelo vodo, da odstranite vse topilo, odsesajte tekočino, osušite lonček in ostanek, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen pri poliestrskih, elastomultiestrskih, elastolefinskih in melaminskih vlaknih, pri katerih je vrednost „d“ 1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 7
NEKATERA CELULOZNA VLAKNA IN POLIESTRSKA VLAKNA
(Metoda z uporabo žveplove kisline koncentracije 75 % m/m)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
bombaža (5), lanu (7), prave konoplje (8), ramije (14), bakrovih vlaken (21), modalnih vlaken (22), viskoznih vlaken (25), s: |
2. |
poliestrskimi vlakni (35), elastomultiestrskimi vlakni (46) in elastolefinskimi vlakni (47). |
2. NAČIN
Celulozna vlakna raztopimo z žvepleno kislino koncentracije 75 % m/m iz znane suhe mase mešanice. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih celuloznih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 500 ml. |
(ii) |
Grelec ali podoben aparat, ki vzdržuje erlenmajerico na temperaturi 50 ± 5 °C. |
3.2. Reagenti
(i) Žveplova kislina, 75 ± 2 % m/m
Pripravite jo s previdnim dolivanjem ob hkratnem hlajenju 700 ml žveplove kisline (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C) v 350 ml destilirane vode.
Ko se raztopina ohladi na sobno temperaturo, jo razredčite z vodo do skupne prostornine 1 litra.
(ii) Amoniak, razredčena raztopina
Razredčite 80 ml amonijeve raztopine (relativna gostota 0,88 pri 20 °C): z vodo dopolnimo do 1 litra.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico prostornine najmanj 500 ml, prilijte 200 ml žveplove kisline koncentracije 75 % na gram preskusnega primerka, zamašite erlenmajerico in jo previdno pretresite, da se preskusni primerek omoči. |
|
Eno uro pustite erlenmajerico na temperaturi 50 ± 5 °C, med tem jo redno stresajte približno vsakih 10 minut. Z odsesavanjem filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi stehtan stekleni filtrirni lonček. Prenesite morebitna preostala vlakna v filtrirni lonček, tako da erlenmajerico izperete z manjšo količino žveplove kisline koncentracije 75 %. Odsesajte tekočino iz lončka in sperite ostanek na filtru z enkratnim dolitjem sveže žveplove kisline v lonček. Odsesavanje uporabite šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. |
|
Ostanek izperite večkrat zaporedoma s hladno vodo, nato dvakrat z razredčeno raztopino amoniaka, nato pa temeljito s hladno vodo. Po vsakem izpiranju odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. Nazadnje odsesajte tekočino iz lončka, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 8
AKRILNA, NEKATERA MODAKRILNA ALI DOLOČENA KLOROVLAKNA TER NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo dimetilformamida)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
akrilnih vlaken (26), nekaterih modakrilnih vlaken (29) ali nekaterih klorovlaken (27) (8) z: |
2. |
volno (1), živalsko dlako (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), bakrovimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), elastomultiestrskimi vlakni (46), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
Metoda je prav tako uporabna za akrilna vlakna in nekatera modakrilna vlakna, ki so barvana s kovinsko kompleksnimi barvili, vendar ne za vlakna, barvana s kromirnimi barvili.
2. NAČIN
Akrilna, modakrilna ali klorovlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z dimetilformamidom, ki ga ogrevamo v vreli vodni kopeli. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih akrilnih, modakrilnih ali klorovih vlaken izračunamo kot razliko.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Vrela vodna kopel. |
3.2. Reagent
Dimetilformamid (vrelišče 153 ± 1 °C), ki ne vsebuje več kot 0,1 % vode.
Ta reagent je strupen, zato se priporoča uporaba nape.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte na gram preskusnega primerka 80 ml dimetilformamida, prej segretega v vreli vodni kopeli. Zamašite erlemnmajerico, jo pretresite, da se preskusni primerek omoči, in segrevajte v vreli vodni kopeli eno uro. V tem času vsakih pet minut z roko rahlo pretresite erlenmajerico in njeno vsebino. |
|
Prelijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček, tako da vlakna ostanejo v erlenmajerici. V erlenmajerico dolijte še 60 ml dimetilformamida in segrevajte nadaljnjih 30 minut. V tem času dvakrat ročno pretresite erlenmajerico in njeno vsebino. |
|
Filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi filtrirni lonček z odsesavanjem. |
|
Prenesite vlakna ostanka v lonček tako, da erlenmajerico sperete z dimetilformamidom. Odsesajte tekočino iz lončka. Operite ostanek s približno 1 litrom vroče vode temperature od 70 - 80 °C, tako da z njo postopoma polnite lonček. |
|
Po vsaki napolnitvi lončka z vodo le-to kratko odsesavajte, vendar šele po tem, ko odteče zaradi težnosti. Če izpiralna tekočina odteka skozi lonček prepočasi, lahko uporabite rahlo odsesavanje. |
|
Nazadnje lonček s ostankom osušite, ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen v naslednjih primerih:
|
volna 1,01 |
|
bombaž 1,01 |
|
bakrova vlakna 1,01 |
|
modalna vlakna 1,01 |
|
poliestrska vlakna 1,01 |
|
elastomultiestrska vlakna 1,01 |
|
melaminska vlakna 1,01 |
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 9
NEKATERA KLOROVLAKNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo mešanice ogljikovega disulfida in acetona v razmerju 55,5/44,5)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
nekaterih klorovlaken (27), in sicer polivinilkloridnih vlaken, obdelanih ali neobdelanih z naknadnim kloriranjem (9) z: |
2. |
volno (1), živalskimi dlakami (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), bakrovimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46) in melaminskimi vlakni (48). |
Kadar vsebnost volne ali svile v mešanici presega 25 %, je treba uporabiti metodo št. 2.
Kadar vsebnost poliamidnih ali najlonskih vlaken v mešanici presega 25 %, je treba uporabiti metodo št. 4.
2. NAČIN
Klorovlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice z azeotropno zmesjo ogljikovega disulfida in acetona. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih polivinilkloridnih vlaken izračunamo kot razliko.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Mehanski stresalnik. |
3.2. Reagenti
(i) |
Azeotropna mešanica ogljikovega disulfida in acetona (v razmerju 55,5 % ogljikovega disulfida proti 44,5 % acetona). Ta reagent je strupen, zato se priporoča uporaba nape. |
(ii) |
Etanol (92 vol. %) ali metanol. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte na gram preskusnega primerka 100 ml azeotropne mešanice ogljikovega disulfida in acetona. Trdno zamašite erlenmajerico in jo pretresajte v mehanskem stresalniku oziroma močno pretresajte ročno 20 minut pri sobni temperaturi. |
|
Prelijte na površini plavajočo tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. |
|
Ta postopek ponovite s 100 ml svežega reagenta. Nadaljujte te cikle, dokler ne dosežete, da po izparenju kapljice ekstrahirane tekočine na urnem steklu ne ostane nič polimernega sedimenta. S še nekaj reagenta prenesite ostanek v filtrirni lonček, odsesajte tekočino in sperite lonček in ostanek z 20 ml alkohola, nato pa še trikrat z vodo. Pred odsesavanjem pustite, da izpiralna tekočina odteče zaradi težnosti. Lonček z ostankom osušite, ohladite in stehtajte. |
Opomba:
Pri nekaterih mešanicah z veliko vsebnostjo klorovlaken se lahko preskusni primerek med sušenjem močno skrči, zaradi česar se raztapljanje klorovlaken v topilu upočasni.
To ne vpliva na končno raztopitev klorovlaken v topilu.
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“=1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 10
ACETATNA VLAKNA IN NEKATERA KLOROVLAKNA
(Metoda z uporabo ledocetne kisline)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
acetatnih vlaken (19), z: |
2. |
nekaterimi klorovlakni (27), nekaterimi polivinilkloridnimi vlakni, obdelanimi ali neobdelanimi z naknadnim kloriranjem, elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
2. NAČIN
Acetatna vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice v ledocetni kislini. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih acetatnih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Mehanski stresalnik. |
3.2. Reagent
Ledocetna kislina (nad 99 %). S tem reagentom je treba ravnati previdno, saj je močno jedek.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml ledocetne kisline na gram preskusnega primerka. Trdno zamašite erlenmajerico in jo stresajte v mehanskem stresalniku ali močno stresajte ročno 20 minut pri sobni temperaturi. Prelijte na površini plavajočo tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. Ponovite ta postopek dvakrat, vsakič s 100 ml svežega reagenta tako, da so narejene tri ekstrakcije. |
|
Prenesite ostanek v filtrirni lonček, odsesajte tekočino in sperite lonček in ostanek s 50 ml ledocetne kisline, nato pa še trikrat z vodo. Po vsakem izpiranju pustite, da izpiralna tekočina odteče zaradi težnosti, nato jo odsesajte. Lonček s ostankom osušite, ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 11
SVILA IN VOLNA ALI DLAKA
(Metoda z uporabo žveplove kisline koncentracije 75 % m/m)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
svile (4), z: |
2. |
volno (1), živalsko dlako (2 in 3), elastolefinskimi vlakni (47) in melaminskimi vlakni (48). |
2. NAČIN
Celulozna vlakna raztopimo z žvepleno kislino koncentracije 75 % m/m iz znane suhe mase mešanice (10).
Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhe svile izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml.
3.2. Reagenti
(i) |
Žveplova kislina (koncentracije 75 ± 2 % m/m) Pripravite jo s previdnim dolivanjem ob hkratnem hlajenju 700 ml žveplove kisline (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C) v 350 ml destilirane vode. Ko se raztopina ohladi na sobno temperaturo, jo razredčite z vodo do skupne prostornine 1 litra. |
(ii) |
Žveplova kislina, razredčena raztopina: počasi dodajte 100 ml žveplove kisline (gostote 1,84 pri 20 °C): v 1 900 ml destilirane vode. |
(iii) |
Amoniak, razredčena raztopina: razredčite 200 ml koncentriranega amoniaka (gostote 0,880 pri 20 °C): v 1 000 ml vode. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenem v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml žveplove kisline koncentracije 75 % na gram preskusnega primerka in erlenmajerico zamašite. Močno jo pretresite in pustite stati 30 minut pri sobni temperaturi. Ponovno jo pretresite in pustite stati nadaljnjih 30 minut. |
|
Pretresite jo še zadnjič in filtrirajte njeno vsebino skozi stehtani filtrirni lonček. Sperite vsa preostala vlakna iz erlenmajerice z žveplovo kislino koncentracije 75 %. Sperite ostanek v lončku zaporedoma s 50 ml razredčene žveplove kisline, 50 ml vode in 50 ml razredčene raztopine amoniaka. Vsakič pustite, da so vlakna v stiku s tekočino približno 10 minut, nato tekočino odsesajte. Nazadnje izperite z vodo, pri čemer pustite vlakna v stiku z vodo približno 30 minut. |
|
Odsesajte tekočino iz lončka, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 0,985 za volno, 1,00 za elastolefinska in 1,01 za melaminska vlakna.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 12
JUTA IN NEKATERA ŽIVALSKA VLAKNA
(Metoda z določanjem vsebnosti dušika)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
jute (9), z: |
2. |
nekaterimi živalskimi vlakni. |
Komponento živalskih vlaken lahko predstavlja samo ena od dlak (2 in 3) ali volna (1) ali poljubna mešanica teh dveh. Ta metoda ni uporabna za tekstilne mešanice, ki vsebujejo nevlakenske snovi (barvila, apreture itd.) na dušikovi osnovi.
2. NAČIN
Določimo vsebnost dušika v preiskovani mešanici; iz te vsebnosti in iz znane ali domnevne vsebnosti dušika v vsaki komponenti izračunamo delež vsake komponente.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Kjeldahlova bučka za razklop, prostornine 200 do 300 ml. |
(ii) |
Kjeldahlov destilacijski aparat z vbrizgavanjem pare. |
(iii) |
Titracijski aparat, ki omogoča natančnost 0,05 ml. |
3.2. Reagenti
(i) |
Toluen. |
(ii) |
Metanol. |
(iii) |
Žveplova kislina, relativne gostote 1,84 pri 20 °C. |
(iv) |
Kalijev sulfat. |
(v) |
Selenov dioksid. |
(vi) |
Natrijev hidroksid, raztopina (400 g/l): Raztopite 400 g natrijevega hidroksida v 400 do 500 ml vode in razredčite z vodo do skupne prostornine 1 litra. |
(vii) |
Mešani indikator Raztopite 0,1 g metil rdečega v 95 ml etanola in 5 ml vode in zmešajte z 0,5 g bromokrezol zelenega, raztopljenega v 475 ml etanola in 25 ml vode. |
(viii) |
Borova kislina, raztopina: Raztopite 20 g borove kisline v 1 litru vode. |
(ix) |
Žveplova kislina 0,02 N (standardna volumetrična raztopina). |
4. PREDOBDELAVA PRESKUSNEGA VZORCA
Namesto predobdelave, opisane v splošnih navodilih, izvedite naslednji postopek predobdelave:
Najmanj štiri ure ekstrahirajte zračno suh vzorec v soxhlet aparatu (aparatu za ekstrakcijo) z mešanico iz 1 volumske enote toluena in 3 volumskih enot metanola, ob minimalni pogostosti 5 ciklov na uro. Pustite topilo na zraku izhlapeti iz vzorca, ostanki pa se odstranijo v sušilniku pri temperaturi 105 ± 3 °C. Nato ekstrahirajte vzorec v vodi (50 ml na gram vzorca) s 30-minutnim vrenjem ob uporabi povratnega hladilnika. Filtrirajte, vrnite vzorec v bučko in ponovite ekstrakcijo z enako količino vode. Filtrirajte, odstranite odvečno vodo iz vzorca z ožemanjem, odsesavanjem ali centrifugiranjem, nato pa pustite, da se vzorec posuši na zraku.
Opomba:
Upoštevajte strupenost toluena in metanola in pri njuni uporabi izvajajte vse varnostne ukrepe.
5. PRESKUSNI POSTOPEK
5.1. Splošna navodila
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, za izbor, sušenje in tehtanje preskusnega primerka.
5.2. Podroben opis postopka
Vstavite preskusni primerek v kjeldahlovo bučko za razklop. Preskusnemu primerku mase najmanj 1 g v bučki za razklop dodajte v naslednjem zaporedju: 2,5 g kalijevega sulfata, 0,1 do 0,2 g selenovega dioksida in 10 ml žveplove kisline (relativne gostote 1,84). Segrejte bučko, sprva počasi, dokler se ne razkrojijo vsa vlakna, nato pa jo segrevajte močneje, dokler se raztopina ne zbistri in postane skoraj brezbarvna. Segrevajte jo nadaljnjih 15 minut. Pustite bučko, da se ohladi, pazljivo razredčite vsebino z 10 do 20 ml vode, ohladite, kvantitativno prelijte vsebino v merilno bučko prostornine 200 ml in dolijte toliko vode, da dobite raztopino izvlečka. Nalijte približno 20 ml raztopine borove kisline v erlenmajerico prostornine 100 ml in podstavite erlenmajerico pod povratni hladilnik kjeldahlovega destilacijskega aparata tako, da dovajalna cev sega tik pod površino raztopine borove kisline. Vlijte natanko 10 ml raztopine izvlečka v destilacijsko bučko, dodajte najmanj 5 ml raztopine natrijevega hidroksida v lij, rahlo pridvignite zamašek in pustite, da raztopina natrijevega hidroksida počasi steče v bučko. Če raztopina izvlečka in raztopina natrijevega hidroksida ostaneta kot dve ločeni plasti, ju pomešajte z rahlim tresenjem. Počasi segrejte destilacijsko bučko in vanjo uvajajte paro iz generatorja. Zberite približno 20 ml destilata, spustite posodo za prestrezanje destilata tako, da je vrh dovajalne cevi kondenzatorja približno 20 mm nad površino tekočine in destilirajte še 1 minuto. Sperite vrh dovajalne cevi z vodo, tako da izpiralno tekočino ujamete v posodo za prestrezanje destilata. Umaknite posodo za prestrezanje destilata in namesto nje podstavite drugo, v kateri je približno 10 ml raztopine borove kisline ter ulovite vanjo okoli 10 ml destilata.
Ločeno titrirajte oba destilata z žveplovo kislino 0,02N, uporabite mešani indikator. Zapišite celotno titracijsko vrednost vsakega destilata. Če je titracijska vrednost drugega destilata večja od 0,2 ml, ponovite preskus in začnite destilirati nov odmerek nasičene raztopine.
Izvedite slepi poskus, t.j. razkroj in destilacijo samo z uporabo reagentov.
6. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
6.1. |
Izračunajte odstotek vsebnosti dušika v suhem preskusnem primerku na naslednji način:
pri čemer je
|
6.2. |
Ob upoštevanju vrednosti 0,22 % za vsebnost dušika v juti in vrednosti 16,2 % za vsebnost dušika v živalskih vlaknih, pri čemer sta obe vsebnosti izraženi glede na suho maso vlaken, izračunajte sestavo mešanice na naslednji način:
pri čemer je
|
7. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 13
PROPILENSKA VLAKNA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo ksilena)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
propilenskih vlaken (37), z: |
2. |
volno (1), živalskimi dlakami (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), acetatnimi vlakni (19), bakrovimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), triacetatnimi vlakni (24), viskoznimi vlakni (25), akrilnimi vlakni (26), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), steklenimi vlakni (44), elastomultiestrskimi vlakni (46) in melaminskimi vlakni (48). |
2. NAČIN
Propilenska vlakna raztopimo iz znane suhe mase mešanice v vrelem ksilenu. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek suhih propilenskih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Povratni hladilnik (primeren za tekočine z visokim vreliščem), ki ga lahko vstavimo v erlenmajerico (i). |
3.2. Reagent
Ksilen, destilat med 137 in 142 °C.
Opomba:
Ta reagent je močno vnetljiv, njegove pare so strupene. Pri njegovi uporabi so potrebni ustrezni varnostni ukrepi.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico (3.1(i)), dolijte 100 ml ksilena (3.2) na gram preskusnega primerka. Namestite povratni hladilnik (3.1(ii)), segrejte vsebino do vrelišča in vzdržujte na temperaturi vrelišča tri minute. |
|
Takoj zlijte vročo tekočino skozi stehtani filtrirni lonček (glej opombo 1). Ponovite ta postopek še dvakrat, pri tem vsakič uporabite odmerek 50 ml svežega topila. |
|
Sperite ostanek v steklenici zaporedoma s 30 ml vrelega ksilena (dvakrat), nato s 75 ml lahkega bencina (I.3.2.1 v splošnih navodilih) (dvakrat). Po drugem izpiranju z lahkim bencinom filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi lonček, prenesite vsa ostala vlakna v lonček s pomočjo manjše količine lahkega bencina, in pustite, da topilo izhlapi. Osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. |
Opombe:
1. |
Filtrirni lonček, skozi katerega se filtrira ksilen, se predgreje. |
2. |
Po obdelavi z vrelim ksilenom pred vlivanjem lahkega bencina zagotovo ustrezno ohladite erlenmajerico z ostankom vlaken. |
3. |
Za zmanjšanje nevarnosti požara ali zastrupitve laboranta lahko uporabljate aparat za vročo ekstrakcijo, ki ob ustreznih postopkih daje identične rezultate (11). |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“=1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 14
KLOROVLAKNA (HOMOPOLIMERI VINILKLORIDA) IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo koncentrirane žveplove kisline)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
klorovlaken (27) na podlagi homopolimerov vinilklorida, naknadno kloriranih ali ne, in elastolefinskih vlaken (47) z: |
2. |
volno (5), acetatnimi vlakni (19), bakrovimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), triacetatnimi vlakni (24), viskoznimi vlakni (25), nekaterimi akrilnimi vlakni (26), nekaterimi modakrilnimi vlakni (29), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), poliestrskimi vlakni (35), elastomultiestrskimi vlakni (46) in melaminskimi vlakni (48). |
Zadevna modakrilna vlakna so tista, ki dajo prozorno raztopino, ko jih potopimo v koncentrirano žveplovo kislino (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C).
To metodo lahko uporabljamo namesto metod št. 8 in 9.
2. NAČIN
Vse sestavine razen klorovlaken vlaken ali elastolefinskih vlaken (t.j. vlakna, našteta v točki odstavku 1.2) raztopimo iz znane suhe mase mešanice s koncentrirano žveplovo kislino (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C).
Ostanek, ki ga sestavljajo vlakna iz kloropolimerov ali elastolefinskih vlaken, združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek druge sestavine izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Steklena paličica s sploščenim koncem. |
3.2. Reagenti
(i) |
Koncentrirana žveplova kislina (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C). |
(ii) |
Žveplova kislina, raztopina v vodi s približno koncentracijo 50 % (m/m) Pripravite jo s previdnim dolivanjem ob hkratnem hlajenju 400 ml žveplove kisline (relativne gostote 1,84 pri temperaturi 20 °C) v 500 ml destilirane ali deionizirane vode. Ko se raztopina ohladi na sobno temperaturo, jo razredčite z vodo do skupne prostornine enega litra. |
(iii) |
Amoniak, razredčena raztopina Razredčite 60 ml koncentrirane raztopine amoniaka (relativne gostote 0,880 pri 20 °C) z vodo do skupne prostornine enega litra. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico(3.1(i)), dolijte 100 ml žveplove kisline (3.2(i)) na gram preskusnega primerka. |
|
Pustite erlenmajerico in njeno vsebino stati 10 minut pri sobni temperaturi, v tem času pa vsebino občasno premešajte s stekleno paličico. Če preizkušate tkanino ali pletenino, jih s paličico pritisnite ob steno erlenmajerice in narahlo pritisnite, da iz tkanine izločite material, ki ga je kislina že raztopila. |
|
Zlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. Nalijte v erlenmajerico 100 ml sveže žveplove kisline (3.2(i)) in ponovite isti postopek. Prelijte vsebino erlenmajerice v filtrirni lonček in s pomočjo steklene palčke prenesite vanj tudi druga vlakna. Po potrebi nalijte v erlenmajerico malo koncentrirane žveplove kisline (3.2(i)), da odstranite morebitna ostala vlakna z njenih sten. Odsesajte tekočino iz lončka. Odsesajte tekočino iz lončka, odstranite filtrat tako, da spraznite ali zamenjate filtrirno posodo, operite ostanek v lončku zaporedoma z raztopino žveplove kisline koncentracije 50 % (3.2(ii)), destilirano ali deionizirano vodo (točka I.3.2.3 v splošnih navodilih), raztopino amoniaka (3.2(iii)) in nazadnje temeljito izperite z destilirano ali deionizirano vodo. Po vsakem izpiranju izpiralno tekočino odsesajte iz lončka. (Pri teh zaporednih pranjih tekočino odsesajte šele po tem, ko tekočina že odteče zaradi težnosti). Osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, razen za melaminska vlakna, za katera velja vrednost „d“=1,01.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA št. 15
KLOROVLAKNA, NEKATERA MODAAKRILNA VLAKNA, NEKATERI ELASTANI ACETATNA VLAKNA, TRIACETATNA VLAKNA TER NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo cikloheksanona)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
acetatnih vlaken (19), triacetatnih vlaken (24), klorovlaken (27), nekaterih modakrilnih vlaken (29), nekaterih elastanov (43), z: |
2. |
volno (1), živalskimi dlakami (2 in 3), svilo (4), bombažem (5), bakrovimi vlakni (21), modalnimi vlakni (22), viskoznimi vlakni (25), poliamidnimi ali najlonskimi vlakni (30), akrilnimi vlakni (26), steklenimi vlakni (44) in melaminskimi vlakni (48). |
Kadar so prisotna modakrilna vlakna ali elastani, je treba najprej opraviti predhodni preskus za določitev, ali je vlakno v raztopini popolnoma topno.
Mogoče je analizirati tudi mešanice, ki vsebujejo klorovlakna, z uporabo metod št. 9 ali 14.
2. NAČIN
Acetatna vlakna, triacetatna vlakna, klorovlakna, nekatera modakrilna vlakna in nekatere elastane raztopimo iz znane suhe mase mešanice s cikloheksanonom pri temperaturi blizu vrelišča. Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek acetatnih vlaken, triacetatnih vlaken, klorovlaken, modakrilnih vlaken, elastanov, acetatnih in triacetatnih vlaken izračunamo iz razlike.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Aparat za vročo ekstrakcijo, primeren za uporabo v preskusnem postopku, opisanem v točki 4 (glej sliko: (See figure: prikazana je različica aparata, opisana v Melliand Textillberichte 56 (1975), str. 643 do 645). |
(ii) |
Filtrirni lonček za preskusni primerek. |
(iii) |
Porozna opna (razred poroznosti 1). |
(iv) |
Povratni hladilnik, ki ga lahko vstavimo v destilacijsko bučko. |
(v) |
Grelec. |
3.2. Reagenti
(i) |
Cikloheksanon, vrelišče pri 156 °C. |
(ii) |
Etilni alkohol volumske koncentracije 50 %. |
Opomba:
Cikloheksanon je vnetljiv in strupen. Pri njegovi uporabi so potrebni ustrezni varnostni ukrepi.
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
|
V destilacijsko steklenico nalijte 100 ml cikloheksanona na gram preskusnega primerka, vstavite ekstrakcijsko posodo, v katero ste pred tem nekoliko poševno vstavili filtrirni lonček s preskusnim primerkom in porozno opno. Vstavite povratni hladilnik. Segrejte do vrenja in nadaljujte ekstrakcijo še 60 minut ob najmanjši hitrosti 12 ciklov na uro. |
|
Po ekstrakciji in ohladitvi umaknite ekstrakcijsko posodo, odstranite filtrirni lonček in porozno opno. Trikrat ali štirikrat operite filtrirni lonček s 50-odstotnim etilnim alkoholom, segretim na približno 60 °C, nato pa še z 1 litrom vode s temperaturo 60 °C. |
|
Med posameznim izpiranjem ali med izpiranji ne odsesavajte tekočine. Pustite, da tekočina odteče zaradi težnosti in šele nato odsesajte. |
|
Nazadnje lonček z ostankom osušite, ohladite in stehtajte. |
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ je 1,00, z naslednjima izjemama:
— |
svila in melaminska vlakna 1,01 |
— |
akril 0,98. |
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 1 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
METODA 16
MELAMINSKA IN NEKATERA DRUGA VLAKNA
(Metoda z uporabo vroče mravljične kisline)
1. PODROČJE UPORABE
Ta metoda je po odstranitvi nevlakenskih snovi uporabna za dvokomponentne mešanice:
1. |
melaminska vlakna (47) z: |
2. |
bombažem (5) in aramidnimi vlakni (31). |
2. NAČIN
Melaminska vlakna raztopimo z vročo mravljično kislino iz znane suhe mase mešanice (90 % po masi).
Ostanek združimo, speremo, posušimo in stehtamo; maso ostanka, po potrebi korigirano, izrazimo kot odstotek suhe mase mešanice. Odstotek druge sestavine izračunamo iz razlike.
Opomba:
Strogo upoštevajte priporočeni temperaturni razpon, saj je topnost melamina zelo odvisna od temperature.
3. APARATI IN REAGENTI (poleg tistih, navedenih v splošnih navodilih)
3.1. Aparati
(i) |
Erlenmajerica z brušenim zamaškom prostornine najmanj 200 ml. |
(ii) |
Stresalna vodna kopel ali drug aparat za stresanje, pri čemer se erlenmajerica vzdržuje pri temperaturi 90 ± 2 °C. |
3.2. Reagenti
(i) |
Mravljična kislina (koncentracije 90 % m/m, relativne gostote 1,204 g/ml pri 20 °C): Razredčite 890 ml mravljične kisline, koncentracije 98 do 100 % m/m (relativne gostote 1,220 g/ml pri 20 °C), v 1 litru vode. Vroča mravljična kislina je zelo jedka, zato je treba z njo ravnati previdno. |
(ii) |
Amoniak, razredčena raztopina: razredčite 80 ml koncentrirane amonijeve raztopine (relativna gostota 0,880 pri 20 °C) v 1 litru vode. |
4. PRESKUSNI POSTOPEK
Izvedite postopek, opisan v splošnih navodilih, in nadaljujte z naslednjim:
Preskusnemu primerku, vstavljenemu v erlenmajerico prostornine najmanj 200 ml, prilijte 100 ml ledocetne kisline na gram preskusnega primerka. Zamašite erlenmajerico in jo pretresite, da se preskusni primerek omoči. Erlenmajerico vzdržujte eno uro v stresalni vodni kopeli pri 90 ± 2 °C, pri tem pa jo močno stresajte. Erlenmajerico ohladite na sobno temperaturo. Zlijte tekočino skozi stehtani filtrirni lonček. V erlenmajerico, v kateri je ostanek, dolijte 50 ml diklormetana, ročno pretresite in filtrirajte vsebino erlenmajerice skozi filtrirni lonček. Prenesite vlakna ostanka v lonček tako, da erlenmajerico sperete še z nekaj diklormetana. Odsesajte tekočino iz lončka in temeljito sperite ostanek na filtru zaporedoma z mravljično kislino, vročo vodo, razredčeno raztopino amoniaka in nazadnje s hladno vodo. Po izpiranju vsake tekočine to tekočino odsesajte iz lončka. Odsesavanje uporabite vsakič šele po tem, ko je tekočina že odtekla zaradi težnosti. Nazadnje odstranite tekočino iz lončka z odsesavanjem, osušite lonček z ostankom, ju ohladite in stehtajte.
5. IZRAČUN IN PRIKAZ REZULTATOV
Rezultate izračunajte, kakor je opisano v splošnih navodilih. Vrednost „d“ za bombaž in aramidno vlakno je 1,02.
6. NATANČNOST
Za homogeno mešanico tekstilnih materialov meje zanesljivosti rezultatov, dobljenih s to metodo, ne presegajo ± 2 pri stopnji zanesljivosti 95 %.
POGLAVJE 3
Kvantitativna analiza trikomponentnih mešanic tekstilnih vlaken
UVOD
Metode kvantitativne kemične analize na splošno temeljijo na izbirnem raztapljanju posameznih komponent. Možne so štiri različice te metode:
1. |
Ob uporabi dveh različnih preskusnih primerkov se komponenta (a) raztopi v prvem preskusnem primerku, druga komponenta (b) pa v drugem preskusnem primerku. Netopni ostanki obeh preskusnih primerkov se stehtajo in iz posamezne masne izgube se izračuna odstotek obeh topnih komponent. Odstotek tretje komponente (c) se izračuna iz razlike. |
2. |
Ob uporabi dveh različnih preskusnih primerkov se komponenta (a) raztopi v prvem preskusnem primerku, dve komponenti (a in b) pa v drugem preskusnem primerku. Netopni ostanek prvega preskusnega primerka se stehta in iz masne izgube se izračuna odstotek komponente (a). Netopni ostanek drugega preskusnega primerka se stehta; ustreza komponenti (c). Odstotek tretje komponente (b) se izračuna iz razlike. |
3. |
Ob uporabi dveh različnih preskusnih primerkov se komponenti (a in b) raztopita v prvem preskusnem primerku, komponenti (b in c) pa v drugem preskusnem primerku. Netopni ostanki ustrezajo komponentama (c) in (a). Odstotek tretje komponente (b) se izračuna iz razlike. |
4. |
Ob uporabi le enega preskusnega primerka se po odstranitvi ene od komponent netopni ostanek, ki ga sestavljata drugi dve komponenti, stehta, in iz masne izgube se izračuna odstotek topne komponente. Eno od dveh vrst vlakna ostanka se raztopi, netopna komponenta se stehta in iz masne izgube se izračuna odstotek druge topne komponente. |
Kadar je možna izbira, se priporoča uporaba ene od prvih treh različic.
Pri kemični analizi mora strokovnjak, ki je odgovoren za analizo, poskrbeti za izbiro metod, pri katerih se uporabljajo topila, ki raztopijo samo izbrano(a) vlakno(vlakna), drugo(a) vlakno(vlakna) pa pustijo nepoškodovano(a).
V poglavju 3 Priloge VI je na primer navedena tabela, ki vsebuje določeno število trikomponentnih mešanic, skupaj z metodami za analizo dvokomponentnih mešanic, ki jih je načeloma mogoče uporabiti za analizo teh trikomponentnih mešanic.
Da bi čim bolj zmanjšali možnost napake, je priporočljivo, da se, kadar koli je to mogoče, opravi kemična analiza, ki uporablja vsaj dve od štirih zgoraj navedenih različic.
Pred obdelavo s kakršno koli analizo je treba ugotoviti vse vrste vlaken, ki so prisotne v mešanici. Pri nekaterih postopkih lahko reagent, uporabljen za raztapljanje topne komponente, delno raztopi tudi netopno komponento mešanice. Kadar koli je mogoče, se izberejo reagenti, katerih učinek na netopna vlakna je majhen ali ga sploh ni. Če se med analizo opazi masna izguba, je treba rezultat popraviti; za to so podani korekcijski faktorji. Te faktorje so določili v različnih laboratorijih z obdelavo vlaken, predhodno očiščenih s predobdelavo, v ustreznih reagentih, kot so navedeni pri postopkih analize. Ti korekcijski faktorji veljajo samo za nepoškodovana vlakna; če so bila vlakna pred predelavo ali v njej poškodovana, pa je treba uporabljati drugačne korekcijske faktorje. Če je treba uporabiti četrto različico, v kateri se tekstilno vlakno izpostavi zaporednemu delovanju dveh različnih topil, je treba uporabiti korekcijske faktorje za možne masne izgube, do katerih je prišlo po dvojni obdelavi vlakna. Pri obeh, ročnem in kemičnem ločevanju, je treba opraviti vsaj dve določitvi.
I. Splošne informacije o metodah za kvantitativno kemično analizo trikomponentnih mešanic vlaken
Skupne informacije o metodah za kvantitativno kemično analizo trikomponentnih vlakenskih mešanic
I.1. Področje uporabe
Področje uporabe vsake metode za analizo dvokomponentnih mešanic vlaken določa, za katera vlakna se metoda uporablja. (Glej poglavje 2 o določenih metodah za kvantitativno analizo dvokomponentih vlakenskih mešanic.)
I.2. Način
Po identifikaciji komponent v vlakenski mešanici se nevlakenski material odstrani z ustrezno predobdelavo, potem pa se uporabi ena ali več izmed štirih različic postopka selektivnega raztapljanja, kakor so opisane v uvodu. Razen kadar to predstavlja tehnične težave, je bolj zaželeno raztapljanje glavnih komponent vlakna, da bi manjše vlakenske komponente dobili kot netopni ostanek.
I.3. Materiali in oprema
I.3.1. Aparati
I.3.1.1. |
Filtrirni lončki in tehtiči, dovolj veliki za polaganje teh filtrirnih lončkov, ali aparat, ki daje enake rezultate. |
I.3.1.2. |
Presesalna buča. |
I.3.1.3. |
Desikator s samoindikatorskim silikagelom. |
I.3.1.4. |
Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. |
I.3.1.5. |
Analitična tehtnica, natančna do 0,0002 g. |
I.3.1.6. |
Ekstrakcijski aparat soxhlet ali katerikoli aparat, ki da enake rezultate. |
I.3.2. Reagenti
I.3.2.1. |
Dvakrat destilirani lahki bencin z vreliščem od 40 do 60 °C. |
I.3.2.2. |
Drugi reagenti so določeni v ustreznih točkah opisov posameznih metod. Vsi uporabljeni reagenti morajo biti kemično čisti. |
I.3.2.3. |
Destilirana ali deionizirana voda. |
I.3.2.4. |
Aceton |
I.3.2.5. |
Ortofosforna kislina. |
I.3.2.6. |
Sečnina. |
I.3.2.7. |
Natrijev bikarbonat. |
I.4. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera
Ker se določajo suhe mase, klimatizacija preskusnih primerkov ni potrebna, prav tako ni treba izvajati analize v klimatizirani atmosferi.
I.5. Laboratorijski preskusni vzorec
Vzemite laboratorijski preskusni vzorec, reprezentativen za laboratorijski osnovni vzorec in dovolj velik, da iz njega lahko pridobite vse potrebne preskusne primerke, ki naj tehtajo vsak vsaj 1 g.
I.6. Predobdelava laboratorijskega preskusnega vzorca (12)
Kadar je prisotna snov, ki je pri izračunih odstotkov ni treba upoštevati (glej člen 17 te uredbe), se najprej odstrani z ustrezno metodo, ki ne učinkuje na nobeno drugo vlakensko komponento.
V ta namen izločimo snovi, ki jih je mogoče izločiti z lahkim bencinom in vodo, z enourno obdelavo na zraku posušenega vzorca v soxhletovem ekstraktorju z lahkim bencinom z najmanj šest cikli na uro. Pustite, da lahki bencin izhlapi iz vzorca, nato pa snovi izločite z direktno obdelavo, ki jo sestavljata enourno namakanje vzorca v vodi pri sobni temperaturi in nato še enourno namakanje v vodi pri temperaturi 65 ± 5 °C, pri čemer vodo od časa do časa pretresite. Uporabljajte razmerje tekočina: vzorec 100:1. Preostanek vode odstranite iz vzorca s stiskanjem, odsesavanjem ali centrifugiranjem, nato pa vzorec posušite na zraku.
Pri elastolefinu ali mešanicah vlaken, ki vsebujejo elastolefin in druga vlakna (volno, živalsko dlako, svilo, bombaž, lan, konopljo, juto, abako, alfo, kokosova vlakna, košeničico, ramijo, sisal, bakrena vlakna, modalna vlakna, proteinska vlakna, viskozna vlakna, akrilna vlakna, poliamidna ali najlonska vlakna, poliestrska vlakna, elastomultiestrska vlakna), je treba pravkar opisani postopek nekoliko spremeniti, in sicer je treba lahki bencin nadomestiti z acetonom.
Kadar nevlakenske snovi ni mogoče ekstrahirati z lahkim bencinom in vodo, se jih odstrani z nadomestitvijo zgoraj opisane vodne metode z ustrezno metodo, ki bistveno ne spremeni nobene vlakenske komponente. Vendar je treba opozoriti, da pri nekaterih nebarvanih naravnih rastlinskih vlaknih (npr. pri juti, kokosovih vlaknih) običajna predobdelava z lahkim bencinom in vodo ne odstrani vseh naravnih nevlakenskih snovi; kljub temu pa se dodatne predobdelave ne uporabijo, razen če vzorec vsebuje v obeh topilih netopne apreture.
Analitična poročila vključujejo vse podrobnosti o metodah, uporabljenih v predobdelavi.
I.7. Potek postopka
I.7.1. Splošna navodila
I.7.1.1. Sušenje
Vse postopke sušenja izvajajte najmanj 4 ure in največ 16 ur pri 105 ± 3 °C v sušilniku z ventilacijo, katerega vrata so ves čas zaprta. Če je čas sušenja krajši od 14 ur, je treba preskusni primerek ponovno stehtati, da bi ugotovili, ali je njegova masa konstantna. Masa je stalna, če se po nadaljnjih 60 minutah sušenja spremeni za manj kot 0,05 %.
Med sušenjem, hlajenjem in tehtanjem čim manj prijemajte filtrirne lončke, tehtiče, preskusne primerke in ostanke raztapljanja z golimi rokami.
Preskusne primerke sušite v tehtiču, njegov pokrov pa naj bo položen zraven njega. Po sušenju pokrijte tehtič, preden ga vzamete iz sušilnika, in ga hitro prestavite v desikator.
Filtrirni lonček sušite v tehtiču, njegov pokrov pa naj bo položen zraven njega v sušilnik. Po sušenju pokrijte tehtič in ga hitro prestavite v desikator.
Kadar uporabljate kakšen drug pribor kot filtrirni lonček, je treba proces sušenja izvajati v sušilniku tako, da se določi suha masa vlaken brez izgub.
I.7.1.2. Hlajenje
Vse operacije hlajenja izvajajte v desikatorju, ki je ob tehtnici, dokler ni hlajenje tehtičev končano in v vsakem primeru najmanj 2 uri.
I.7.1.3. Tehtanje
Po hlajenju stehtajte tehtič v 2 minutah po njegovi odstranitvi iz desikatorja. Tehtajte do 0,0002 grama natančno.
I.7.2. Postopek
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca vzemite preskusni primerek, ki tehta vsaj 1 gram (v masi). Prejo ali tkanino narežite na dolžine približno 10 mm, ki so čim bolj razvlaknjene. Preskusne primerke posušite v (a) tehtiču(-ih) za sušenje, jih ohladite v desikatorju in jih stehtajte. Prenesite preskusne primerke v stekleno(e) posodo(e), določeno(e) v ustreznem oddelku metode Unije , tehtič (e) takoj ponovno stehtajte in z razliko ugotovite suho maso preskusnih primerkov. Dokončajte postopek, kot je določeno v ustreznem oddelku primerne metode. Z mikroskopom preglejte ostanek(ostanke), da preverite, ali je obdelava dejansko popolnoma odstranila topno(a) vlakno(a).
I.8. Izračun in navajanje rezultatov
Masa netopne komponente je podana v odstotkih celotne mase vlakenske mešanice. Rezultate izračunajte na podlagi čiste suhe mase, prilagojene z (a) dogovorjenimi dodatki in (b) s korekcijskimi faktorji, ki so potrebni za upoštevanje izgube nevlakenske snovi med predobdelavo in analizo.
I.8.1. Izračun odstotkov mase čistih suhih vlaken, ne glede na izgube mase vlakna med predobdelavo.
I.8.1.1. RAZLIČICA 1.
Formule, ki se uporabljajo, kadar se ena komponenta mešanice odstrani iz enega preskusnega primerka, druga komponenta pa iz drugega preskusnega primerka:
|
P1 % je odstotek prve čiste suhe komponente (komponenta v prvem preskusnem primerku, raztopljena v prvem reagentu); |
|
P2 % je odstotek druge čiste suhe komponente (komponenta v drugem preskusnem primerku, raztopljena v drugem reagentu); |
|
P3 % je odstotek tretje čiste suhe komponente (komponenta, neraztopljena v obeh preskusnih primerkih); |
|
m1 je suha masa prvega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
m2 je suha masa drugega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
r1 je suha masa ostanka po odstranitvi prve komponente iz prvega preskusnega primerka v prvem reagentu; |
|
r2 je suha masa ostanka po odstranitvi druge komponente iz drugega preskusnega primerka v drugem reagentu; |
|
d1 je korekcijski faktor za izgubo mase druge komponente, neraztopljene v prvem preskusnem primerku, v prvem reagentu (13), |
|
d2 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente, neraztopljene v prvem preskusnem primerku, v prvem reagentu; |
|
d3 je korekcijski faktor za izgubo mase prve komponente, neraztopljene v drugem preskusnem primerku, v drugem reagentu, |
|
d4 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente, neraztopljene v drugem preskusnem primerku, v drugem reagentu. |
I.8.1.2. RAZLIČICA 2.
Formule, ki se uporabljajo, kadar se komponenta (a) odstrani iz prvega preskusnega primerka in kot ostanek pusti drugi komponenti (b + c), komponenti (a + b) pa se odstranita iz drugega preskusnega primerka in kot ostanek pustita tretjo komponento (c):
|
P1 % je odstotek prve čiste suhe komponente (komponenta v prvem preskusnem primerku, raztopljena v prvem reagentu); |
|
P2 % je odstotek druge čiste suhe komponente (komponenta, ki je sočasno s prvo komponento drugega preskusnega primerka raztopljena v drugem reagentu); |
|
P3 % je odstotek tretje čiste suhe komponente (komponenta, neraztopljena v obeh preskusnih primerkih); |
|
m1 je suha masa prvega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
m2 je suha masa drugega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
r1 je suha masa ostanka po odstranitvi prve komponente iz prvega preskusnega primerka v prvem reagentu; |
|
r2 je suha masa ostanka po odstranitvi prve in druge komponente iz drugega preskusnega primerka v drugem reagentu; |
|
d1 je korekcijski faktor za izgubo mase druge komponente, raztopljene v prvem preskusnem primerku, v prvem reagentu, |
|
d2 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente, raztopljene v prvem preskusnem primerku, v prvem reagentu; |
|
d4 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente, raztopljene v drugem preskusnem primerku, v drugem reagentu. |
I.8.1.3. RAZLIČICA 3.
Formule, ki se uporabljajo, kadar se komponenti (a + b) odstranita iz preskusnega primerka in kot ostanek pustita tretjo komponento (c), potem pa se komponenti (b + c) odstranita iz drugega preskusnega primerka in kot ostanek pustita prvo komponento (a):
|
P1 % je odstotek prve čiste suhe komponente (komponenta, raztopljena v reagentu); |
|
P2 % je odstotek druge čiste suhe komponente (komponenta, raztopljena v reagentu); |
|
P3 % je odstotek tretje čiste suhe komponente (komponenta, raztopljena v drugem preskusnem primerku z reagentom); |
|
m1 je suha masa prvega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
m2 je suha masa drugega preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
r1 je suha masa ostanka po odstranitvi prve in druge komponente iz prvega preskusnega primerka s prvim reagentom; |
|
r2 je suha masa ostanka po odstranitvi druge in tretje komponente iz drugega preskusnega primerka z drugim reagentom; |
|
d2 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente, neraztopljene v prvem preskusnem primerku, v prvem reagentu; |
|
d3 je korekcijski faktor za izgubo mase prve komponente, neraztopljene v drugem preskusnem primerku, v drugem reagentu. |
I.8.1.4. RAZLIČICA 4.
Formule, ki se uporabljajo pri zaporedni odstranitvi dveh komponent iz mešanice ob uporabi istega preskusnega primerka:
|
P1 % je odstotek prve čiste suhe komponente (prva topna komponenta); |
|
P2 % je odstotek druge čiste suhe komponente (druga topna komponenta); |
|
P3 % je odstotek tretje čiste suhe komponente (netopna komponenta); |
|
m je suha masa preskusnega primerka po predobdelavi; |
|
r1 je suha masa ostanka po odstranitvi prve komponente s prvim reagentom; |
|
r2 je suha masa ostanka po odstranitvi prve in druge komponente s prvim in drugim reagentom; |
|
d1 je korekcijski faktor za izgubo mase druge komponente v prvem reagentu; |
|
d2 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente v prvem reagentu; |
|
d3 je korekcijski faktor za izgubo mase tretje komponente v prvem in drugem reagentu. |
1.8.2. Izračun odstotka vsake komponente z upoštevanjem dogovorjenih dodatkov in, če je primerno, korekcijskih faktorjev za masne izgube med postopki predobdelave:
Če velja:
potem je:
|
P1A % je odstotek prve čiste suhe komponente, vključno z vsebnostjo vlage ter izgubo mase med predobdelavo; |
|
P2A % je odstotek druge čiste suhe komponente, vključno z vsebnostjo vlage ter izgubo mase med predobdelavo; |
|
P3A % je odstotek tretje čiste suhe komponente, vključno z vsebnostjo vlage ter izgubo mase med predobdelavo; |
|
P1 je odstotek prve čiste suhe komponente, pridobljene z eno od formul iz točke I.8.1. |
|
P2 je odstotek druge čiste suhe komponente, pridobljene z eno od formul iz točke I.8.1. |
|
P3 je odstotek tretje čiste suhe komponente, pridobljene z eno od formul iz točke I.8.1. |
|
a1 je dogovorjeni dodatek prve komponente; |
|
a2 je dogovorjeni dodatek druge komponente; |
|
a3 je dogovorjeni dodatek tretje komponente; |
|
b1 je odstotek izgube mase prve komponente med predobdelavo; |
|
b2 je odstotek izgube mase druge komponente med predobdelavo; |
|
b3 je odstotek izgube mase tretje komponente med predobdelavo. |
Kadar se uporablja posebna predobdelava, se, če je mogoče, vrednosti b1, b2 in b3 določijo tako, da se vsaka od čistih vlakenskih komponent predobdela na način, ki je uporabljen v analizi. Čista vlakna so tista, ki so brez vseh nevlakenskih snovi, razen tistih, ki jih normalno vsebujejo (naravno ali zaradi proizvodnega procesa), v stanju (nebeljeno, beljeno), v kakršnem so pred analizo.
Kadar ni na voljo nobenih čistih ločenih vlakenskih komponent, uporabljenih pri izdelavi materiala, ki ga je treba analizirati, je treba uporabiti povprečne vrednosti b1, b2 in b3, dobljene iz testov, opravljenih na čistih vlaknih, ki so podobna tistim v analizirani mešanici.
Pri normalni predobdelavi z odstranjevanjem z lahkim bencinom in vodo lahko korekcijske faktorje b1, b2 in b3 na splošno zanemarimo, razen v primerih nebeljenega bombaža, nebarvanega lanu in nebeljene konoplje, kjer upoštevamo dogovorjeno izgubo mase zaradi predobdelave 4 %, ter pri polipropilenu, kjer upoštevamo izgubo mase 1 %.
Pri drugih vlaknih se v izračunih izgube zaradi predobdelave navadno zanemarijo.
I.8.3. Opomba
Primeri izračunov so v poglavju 3 Priloge V.
II. Metoda kvantitativne analize z ročnim ločevanjem trikomponentnih mešanic vlaken
II.1. Področje uporabe
Ta metoda je uporabna za tekstilna vlakna vseh vrst pod pogojem, da ne tvorijo enotne mešanice in da jih je mogoče ločevati ročno.
II.2. Način
Po ugotovitvi tekstilnih komponent se nevlakenska snov odstrani z ustrezno predobdelavo, potem pa se vlakna ročno ločijo, osušijo in stehtajo za izračun deleža vsakega vlakna v mešanici.
II.3. Aparati
II.3.1. |
Tehtiči ali drug pribor, ki daje enake rezultate. |
II.3.2. |
Desikator s samoindikatorskim silikagelom. |
II.3.3. |
Sušilnik z ventilacijo za sušenje preskusnih primerkov pri 105 ± 3 °C. |
II.3.4. |
Analitska tehtnica z natančnostjo 0,0002 g. |
II.3.5. |
Ekstrakcijski aparat soxhlet ali druga naprava, ki daje enake rezultate. |
II.3.6. |
Igla. |
II.3.7. |
Preskuševalnik vitja ali podobna aparatura. |
II.4. Reagenti
II.4.1. |
Dvakrat destilirani lahki bencin, razpon vrelišča od 40 do 60 °C. |
II.4.2. |
Destilirana ali deionizirana voda. |
II.5. Klimatizacija in preskuševalna atmosfera
Glej I.4.
II.6. Laboratorijski preskusni vzorec
Glej I.5.
II.7. Predobdelava laboratorijskih preskusnih vzorcev
Glej I.6.
II.8. Postopek
II.8.1. Analiza preje.
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca vzemite preskusni primerek z maso, ki ni manjša od 1 grama. Pri zelo tanki preji je analizo mogoče opraviti na dolžini najmanj 30 metrov ne glede na maso.
Razrežite prejo na dele primerne dolžine in ločite posamezne vrste vlaken z iglo in po potrebi s preskuševalcem vitja. Tako dobljene vrste vlaken namestite v predhodno stehtane tehtiče in jih pri 105 ± 3 °C posušite, da dosežete konstantno maso, kot je opisano v I.7.1 in I.7.2.
II.8.2. Analiza blaga
Iz predobdelanega laboratorijskega preskusnega vzorca vzemite preskusni primerek z maso, ki ni manjša od 1 grama, brez robov, ki so pazljivo obrezani, da bi se izognili cefranju in paranju, vzporedno s prejo osnovne ali votkovne niti ali v liniji zančnih vrst in zančnih stolpcev pri pleteninah. Ločite različne vrste vlaken in jih zberite v predhodno stehtanih tehtičih ter obdelajte, kot je opisano v II.8.1.
II.9. Izračun in navajanje rezultatov
Izrazite maso vsake vlakenske komponente kot odstotek skupne mase vlakenske mešanice. Rezultate izračunajte na podlagi čiste suhe mase, prilagojene z (a) dogovorjenimi dodatki in (b) korekcijskimi faktorji, ki so potrebni za upoštevanje masnih izgub med postopki predobdelave.
II.9.1. |
Izračun odstotkov mas čistega suhega vlakna ob zanemarjanju masne izgube vlaken med predobdelavo:
|
II.9.2. |
Za izračun odstotka vsake komponente s prilagoditvijo z dogovorjenimi dodatki in, kjer je primerno, s korekcijskimi faktorji za masne izgube med predobdelavo glej I.8.2. |
III. Metoda kvantitativne analize trikomponentnih mešanic vlaken z metodami ročnega ločevanja in kemičnega ločevanja
Kadar koli je mogoče, se uporabi ročno ločevanje ob upoštevanju deležev komponent, ločenih pred kakršno koli kemično obdelavo vsake od ločenih komponent.
IV.1. Natančnost metod
Natančnost, ki je navedena pri vsaki metodi analize dvokomponentnih mešanic, je povezana s ponovljivostjo (glej poglavje 2 o nekaterih metodah za kvantitativno analizo dvokomponentnih mešanic tekstilnih vlaken).
Ponovljivost kaže na zanesljivost metode, to je na ujemanje eksperimentalnih vrednosti, ki so jih izvajalci preskusov dobili z isto metodo v različnih laboratorijih ali v različnih časih na preskusnih primerkih iste homogene mešanice
Ponovljivost je izražena z mejami zanesljivosti rezultatov za stopnjo zanesljivosti 95 %.
To pomeni, da bi bila razlika med dvema rezultatoma v vrsti analiz, opravljenih v različnih laboratorijih, ob normalni in pravilni uporabi metode, za identično in homogeno mešanico presežena samo v 5 primerih od 100.
Za določitev točnosti analize trikomponentne mešanice se na običajen način uporabljajo vrednosti, navedene v metodah za analizo dvokomponentnih mešanic, ki so bile uporabljene za analizo trikomponentne mešanice.
Če je bilo v štirih različicah kvantitativne kemične analize trikomponentnih mešanic določeno, da je treba opraviti dve raztapljanji (ob uporabi ločenih preskusnih primerkov za prve tri različice in enega samega preskusnega primerka za četrto različico), in ob predvidevanju, da E1 in E2 pomenita natančnost obeh metod pri analizi dvokomponentnih mešanic, je točnost rezultatov za vsako komponento prikazana v naslednji tabeli:
Komponenta vlakna |
Različice |
||
1; |
2 in 3; |
4. |
|
a |
E1 |
E1 |
E1 |
b |
E2 |
E1+E2 |
E1+E2 |
c |
E1+E2 |
E2 |
E1+E2 |
Če se uporablja četrta različica, je lahko stopnja natančnosti nižja od tiste, ki je izračunana z zgoraj navedeno metodo, kar je posledica možnega delovanja prvega reagenta na ostanek, ki je sestavljen iz sestavin b in c, kar bi bilo težko oceniti.
IV.2. Poročilo o preskusu
IV.1. |
Navedite različico(e), ki ste jo(jih) uporabili pri analizi, metode, reagente in korekcijske faktorje. |
IV.2. |
Navedite podrobnosti o kakršnih koli predobdelavah (glej I.6). |
IV.3. |
Navedite posamezne rezultate in aritmetično sredino, oboje do 1 decimalnega mesta. |
IV.4. |
Kjer je mogoče, za vsako komponento navedite natančnost metode, izračunano v skladu s tabelo v oddelku IV.1. |
V. Primeri izračunavanja odstotkov komponent nekaterih trikomponentnih mešanic ob uporabi nekaterih različic, opisanih v točki I.8.1.
Po opravljeni kvalitativni analizi surovinske sestave so bile ugotovljene naslednje komponente: 1. mikana volna; 2. najlon (poliamid); 3. nebeljeni bombaž.
RAZLIČICA št. 1
Ob uporabi te različice, ki uporablja dva različna preskusna primerka ter odstranjuje eno komponento (a = volna) z raztapljanjem iz prvega preskusnega primerka in drugo komponento (b = poliamid) iz drugega preskusnega primerka, je mogoče dobiti naslednje rezultate:
1. |
suha masa prvega preskusnega primerka po predobdelavi je (m1) = 1,6000 g |
2. |
suha masa ostanka po obdelavi z alkalnim natrijevim hipokloritom (poliamid+bombaž) (r1) = 1,4166 g |
3. |
suha masa drugega preskusnega primerka po predobdelavi je (m2) = 1,8000 g |
4. |
suha masa ostanka po obdelavi z mravljično kislino (volna+bombaž) (r2) = 0,9000 g |
Obdelava z alkalnim natrijevim hipokloritom ne povzroči nobene masne izgube poliamida, medtem ko nebeljeni bombaž izgubi 3 %, torej d1 = 1,0 in d2 = 1,03.
Obdelava z mravljično kislino ne povzroči nobene masne izgube volne ali nebeljenega bombaža, torej d3 in d4 = 1,0.
Če v formulo v točki I.8.1.1 vnesemo vrednosti, dobljene s kemično analizo in korekcijskimi faktorji, dobimo naslednji rezultat:
|
P1 % (volna) = [1,03/1,0 – 1,03 × 1,4166/1,6000 + 0,9000/1,8000 × (1 – 1,03/1,0)] × 100 = 10,30 |
|
P2 % (poliamid) = [1,0/1,0 – 1,0 × 0,9000 / 1,8000 + 1,4166/1,6000 × (1– 1,0/1,0)] × 100 = 50,00 |
|
P3 % (bombaž) = 100 – (10,30 + 50,00) = 39,70 |
Odstotki različnih čistih suhih vlaken v mešanici so naslednji:
volna |
10,30 % |
poliamid |
50,00 % |
bombaž |
39,70 % |
Da bi upoštevali tudi dogovorjene dodatke in korekcijske faktorje za kakršne koli masne izgube po predobdelavi, je treba te odstotke popraviti v skladu s formulami v točki I.8.2.
Kot je navedeno v Prilogi IX, so dogovorjeni dodatki naslednji: mikana volna 17,0 %, poliamid 6,25 %, bombaž 8,5 %, tudi nebeljeni bombaž kaže izgubo mase v višini 4 % po predobdelavi z lahkim bencinom in vodo.
Zato:
|
P1A % (volna) = 10,30 × [1 + (17,0 + 0,0)/100]/[10,30 × (1+ (17,0 + 0,0)/100) + 50,00 × (1 + (6,25 + 0,0)/100) + 39,70 × (1 + (8,5+4,0/100)] × 100 = 10,97 |
|
P2A % (poliamid) = 50,0 × (1+ (6,25 + 0,0)/100)/109,8385 × 100 = 48,37 |
|
P3A % (bombaž) = 100 - (10,97 + 48,37) = 40,66 |
Surovinska sestava preje je naslednja:
poliamid |
48,4 % |
bombaž |
40,6 % |
volna |
11,0 % |
|
100,0 % |
RAZLIČICA št. 4
Po opravljeni kvalitativni analizi vlakenske mešanice so bile ugotovljene naslednje komponente: mikana volna, viskoza, nebeljeni bombaž.
Ob uporabi različice 4, ki iz mešanice enega samega preskusnega primerka zaporedno odstranjuje dve komponenti, so rezultati naslednji:
1. |
Suha masa preskusnega primerka po predobdelavi (m1) = 1,6000 g |
2. |
Suha masa ostanka po obdelavi z alkalnim natrijevim hipokloritom (viskoza+bombaž) (r1) = 1,4166 g |
3. |
Suha masa ostanka po drugi obdelavi ostanka r1 s cinkovim kloridom/mravljično kislino (bombaž) (r2) = 0,6630 g |
Obdelava z alkalnim natrijevim hipokloritom ne povzroči nobene masne izgube viskoze, medtem ko nebeljeni bombaž izgubi 3 %, torej d1 = 1,0 in d2 = 1,03.
Kot rezultat obdelave s cinkovim kloridom/mravljično kislino se masa bombaža poveča za 4 %, tako da je d3 = 1,03x0,96) = 0,9888, zaokroženo na 0,99 (d3 je korekcijski faktor za izgubo ali povečanje mase tretje komponente v prvem in drugem reagentu).
Če v formulo v točki I.8.1.4 vnesemo vrednosti, dobljene s kemično analizo in korekcijskimi faktorji, dobimo naslednji rezultat:
|
P2 % (viskoza) = 1,0 × 1,4166/1,6000 × 100 – 1,0/1,03 × 40,98 = 48,75 % |
|
P3 % (bombaž) = 0,99 × 0,6630/1,6000 × 100 = 41,02 % |
|
P1 % (volna) = 100 - (48,75 + 41,02) = 10,23 % |
Kot je navedeno že za različico 1, je treba te odstotke popraviti s formulami, navedenimi v točki I.8.2.
P1A % (volna) = 10,23 × [1 + (17,0 + 0,0/100)]/[10,23 × (1 + (17,00 + 0,0)/100) + 48,75 × (1 + (13 + 0,0/100) + 41,02 × (1 + (8,5 + 4,0)/100)] × 100 = 10,57 %
P2A % (viskoza) = 48,75 × [1+(13+0,0)/100]/113,2041 × 100 = 48,65 %
P3A % (bombaž) = 100 - (10,57 + 48,65) = 40,78 %
Surovinska sestava mešanice je zato naslednja:
viskoza |
48,6 % |
bombaž |
40,8 % |
volna |
10,6 % |
|
100,0 % |
VI. Razpredelnica tipičnih trikomponentnih mešanic se lahko analizira z uporabo metod analize dvokomponentnih mešanic, ki se uporabljajo v Uniji (kot ponazoritev)
Mešanica št. |
Vlakenske komponente |
Različica |
Številka uporabljene metode in reagent za dvokomponentne mešanice |
||
Komponenta 1: |
Komponenta 2: |
Komponenta 3: |
|||
1. |
volna ali žimnata vlakna |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
Bombaž |
1 in/ali 4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 3. (cinkov klorid/mravljična kislina) |
2. |
volna ali žimnata vlakna |
poliamid 6 ali 6-6 |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
1 in/ali 4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
3. |
volna, žimnata vlakna ali svila |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
viskoza, bakrova ali modalna vlakna ali bombaž |
1 in/ali 4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 9. (ogljikov disulfid/aceton 55,5/44,5 m/m) |
4. |
volna ali žimnata vlakna |
poliamid 6 ali 6-6 |
poliester, polipropilen, akrilna ali steklena vlakna |
1 in/ali 4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
5. |
volna, žimnata vlakna ali svila |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
poliester, akrilna vlakna, poliamid ali steklena vlakna |
1 in/ali 4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 9. (ogljiko disulfid/aceton 55,5/44,5 m/m) |
6. |
Svila |
volna ali žimnata vlakna |
Poliester |
2 |
11. (žveplova kislina 75 % m/m) in 2. (alkalni natrijev hipoklorit) |
7. |
poliamid 6 ali 6-6 |
akrilna vlakna |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
1 in/ali 4 |
4. (mravljična kislina 80 % m/m) in 8. (dimetilformamid) |
8. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
poliamid 6 ali 6-6 |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
1 in/ali 4 |
8. (dimetilformamid) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) ali 9. (ogljikov disulfid/aceton, 55,5/44,5 % m/m) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
9. |
akrilna vlakna |
polamid 6 ali 6-6 |
Poliester |
1 in/ali 4 |
8. (dimetilformamid) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
10. |
acetat |
poliamid 6 ali 6-6 |
viskoza, bakrova ali modalna vlakna ali bombaž |
4 |
1. (aceton) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
11. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
akrilna vlakna |
poliamid |
2 in/ali 4 |
9. (ogljikov disulfid/aceton 55,5/44,5 % m/m) in 8. (dimetilformamid) |
12. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
poliamid 6 ali 6-6 |
akrilna vlakna |
1 in/ali 4 |
9. (ogljikov disulfid/aceton 55,5/44,5. % m/m) in 4. (mravljična kislina, 80 % m/m) |
13. |
poliamid 6 ali 6-6 |
viskoza, bakrova ali modalna vlakna ali bombaž |
poliester |
4 |
4. (mravljična kislina, 80 % m/m) in 7. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
14. |
acetat |
viskoza, bakrova ali modalna vlakna ali bombaž |
poliester |
4 |
1. (aceton) in 7 (žveplova kislina, 75 % m/m) |
15. |
akrilna vlakna |
viskoza, bakrova ali modalna vlakna ali bombaž |
poliester |
4 |
8. (dimetilformamid) in 7 (žveplova kislina, 75 % m/m) |
16. |
acetat |
volna, žimnata vlakna ali svila |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna, poliamid, poliester, akrilna vlakna |
4 |
1. (aceton) in 2. (alkalni natrijev hipoklorit) |
17. |
triacetat |
volna, žimnata vlakna ali svila |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna, poliamid, poliester, akrilna vlakna |
4 |
6. (diklorometan) in 2. (alkalni natrijev hipoklorit) |
18. |
akrilna vlakna |
volna, žimnata vlakna ali svila |
poliester |
1 in/ali 4 |
8. (dimetilformamid) in 2. (alkalni natrijev hipoklorit) |
19. |
akrilna vlakna |
svila |
volna ali žimnata vlakna |
4 |
8. (dimetilformamid) in 11. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
20. |
akrilna vlakna |
volna, žimnata vlakna ali svila |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
1 in/ali 4 |
8. (dimetilformamid) in 2 (alkalni natrijev hipoklorit) |
21. |
volna, žimnata vlakna ali svila |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
poliester |
4 |
2. (alkalni natrijev hipoklorit) in 7. (žveplova kislina 75 %) |
22. |
viskoza, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž |
poliester |
2 in/ali 4 |
3. (cinkov klorid/mravljična kislina) in 7. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
23. |
akrilna vlakna |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž |
4 |
8. (dimetilformamid) in 3. (cinkov klorid/mravljična kislina) |
24. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž |
1 in/ali 4 |
9. (ogljikov disulfid/aceton, 55,5/44,5 % m/m) in 3. (cinkov klorid/mravljična kislina) ali 8. (dimetilformamid) in 3. (cinkov klorid/mravljična kislina) |
25. |
acetat |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž |
4 |
1. (aceton) in 3 (cinkov klorid/mravljična kislina) |
26. |
triacetat |
viskozna vlakna, bakrena vlakna ali nekatere vrste modalnih vlaken |
bombaž |
4 |
6. (diklorometan) in 3. (cinkov klorid/mravljična kislina) |
27. |
acetat |
svila |
volna ali žimnata vlakna |
4 |
1. (aceton) in 11. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
28. |
triacetat |
svila |
volna ali žimnata vlakna |
4 |
6. (diklorometan) in 11. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
29. |
acetat |
akrilna vlakna |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
4 |
1. (aceton) in 8. (dimetilformamid) |
30. |
triacetat |
akrilna vlakna |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
4 |
6. (diklorometan) in 8. (dimetilformamid) |
31. |
triacetat |
poliamid 6 ali 6-6 |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
4 |
6. (diklorometan) in 4. (formic acid 80 % w/w) |
32. |
triacetat |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
poliester |
4 |
6. (diklorometan) in 7. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
33. |
acetat |
poliamid 6 ali 6-6 |
poliester ali akrilna vlakna |
4 |
1. (aceton) in 4. (mravljična kislina 80 % m/m) |
34. |
acetat |
akrilna vlakna |
poliester |
4 |
1. (aceton) in 8. (dimetilformamid) |
35. |
nekatera vlakna iz kloropolimerov |
bombaž, viskoza, bakrova ali modalna vlakna |
poliester |
4 |
8. (dimetilformamid) in 7. (žveplova kislina, 75 % m/m) or 9 (ogljikov disulfid/aceton, 55,5/44,5 % m/m) in 7. (žveplova kislina, 75 % m/m) |
36. |
bombaž |
poliester |
elastolefinska vlakna |
2 in/ali 4 |
7 (žveplova kislina, 75 % m/m) in 14. (koncentrirana žveplova kislina) |
37 |
nekatera modakrilna vlakna |
poliester |
melaminska vlakna |
2 in/ali 4 |
8 (dimetilformamid) in 14. (koncentrirana žveplova kislina) |
(1) V nekaterih primerih je potrebno predhodno obdelati posamezni preskušanec.
(2) Za izdelane artikle in končne izdelke glej oddelek 7.
(3) Prim. s točko 1.
(4) Namesto laboratorijskega mikalnika lahko uporabite mešalnik vlaken, lahko pa vlakna pomešate tudi po metodi „kosmi in izmet“.
(5) Namesto laboratorijskega mikalnika lahko uporabite mešalnik vlaken, lahko pa vlakna pomešate tudi po metodi „kosmi in izmet“.
(6) Metoda 12 je izjema. Temelji na določanju vsebnosti sestavne snovi ene od dveh komponent.
(7) Glej poglavje 1.1.
(8) Pred izvedbo analize se preveri topnost modakrilnih vlaken oziroma klorovih vlaken v reagentu.
(9) Pred izvedbo analize se preveri topljivost polivinilkloridovih vlaken v reagentu.
(10) Nekatere naravne svile, kot je groba svila, niso popolnoma topne v žveplovi kislini koncentracije 75 % m/m.
(11) Za primer glej aparat, opisan v Melliand Textilberichte 56 (1975), str. 643–645.
(12) Glej poglavje 1.1.
(13) Vrednosti so navedene v poglavju 2 te priloge, ki se nanaša na različne metode analize dvokomponentnih mešanic.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA IX
DOGOVORJENI DODATKI, KI SE UPORABLJAJO ZA IZRAČUN MASE VLAKEN V TEKSTILNEM IZDELKU
(Člen 17(2))
Št. vlakna |
Vlakna |
Odstotki |
1–2 |
volna in živalska dlaka |
|
česana vlakna |
18,25 |
|
mikana vlakna |
17,00 (1) |
|
3 |
živalska dlaka: |
|
česana vlakna |
18,25 |
|
mikana vlakna |
17,00 (1) |
|
konjska dlaka: |
|
|
česana vlakna |
16,00 |
|
mikana vlakna |
15,00 |
|
4 |
svila |
11,00 |
5 |
bombaž: |
|
nemercerizirana vlakna |
8,50 |
|
mercerizirana vlakna |
10,50 |
|
6 |
kapok |
10,90 |
7 |
lan |
12,00 |
8 |
čista konoplja |
12,00 |
9 |
juta |
17,00 |
10 |
abaka (manilska konoplja) |
14,00 |
11 |
alfa |
14,00 |
12 |
kokos |
13,00 |
13 |
žuka ali brnistra |
14,00 |
14 |
ramija (beljena vlakna) |
8,50 |
15 |
bengaljska konoplja |
14,00 |
16 |
heneken |
12,00 |
17 |
mehiška agava ali kantala |
14,00 |
18 |
kantala. |
14,00 |
19 |
acetat |
9,00 |
20 |
alginat |
20,00 |
21 |
bakrova vlakna |
13,00 |
22 |
modalna vlakna |
13,00 |
23 |
beljakovine |
17,00 |
24 |
triacetat |
7,00 |
25 |
viskoza |
13,00 |
26 |
akrilna vlakna |
2,00 |
27 |
klorovlakna |
2,00 |
28 |
fluorovlakna |
0,00 |
29 |
modakrilna vlakna |
2,00 |
30 |
poliamid ali najlon |
|
rezana vlakna |
6,25 |
|
filament |
5,75 |
|
31 |
aramidna vlakna |
8,00 |
32 |
poliimid |
3,50 |
33 |
liocel |
13,00 |
34 |
polilaktid |
1,50 |
35 |
poliester |
|
rezana vlakna |
1,50 |
|
filament |
1,50 |
|
36 |
polietilen |
1,50 |
37 |
polipropilen |
2,00 |
38 |
polikarbamid |
2,00 |
39 |
poliuretan |
|
rezana vlakna |
3,50 |
|
filament |
3,00 |
|
40 |
vinilal |
5,00 |
41 |
trivinil |
3,00 |
42 |
Elastodien |
1,00 |
43 |
Elastan |
1,50 |
44 |
steklena vlakna: |
|
s povprečnim premerom nad 5 μm |
2,00 |
|
s povprečnim premerom 5 μm ali manj |
3,00 |
|
45 |
kovinska vlakna |
2,00 |
Metalizirana vlakna |
2,00 |
|
Azbest |
2,00 |
|
papirnata preja |
13,75 |
|
46 |
elastomultiestrska vlakna |
1,50 |
47 |
elastolefinska vlakna |
1,50 |
48 |
Melaminska vlakna |
7,00 |
(1) Dovoljeni dodatek 17,00 % velja tudi, kadar ni mogoče ugotoviti, ali je tekstilni izdelek z vsebino volne in/ali živalske dlake česan ali mikan.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA X
KORELACIJSKE TABELE
Direktiva 2008/121/ES |
Ta uredba |
Člen 1(1) |
Člen 4(1) |
Člen 1(2) |
Člen 2(2) |
Člen 2(1)(a) |
Člen 3(1)(a) |
Člen 2(1)(b), uvodno besedilo |
Člen 3(1), uvodno besedilo |
Člen 2(1)(b)(i) |
Člen 3(1)(b)(i) |
Člen 2(1)(b)(ii) |
Člen 3(1)(b)(ii) |
Člen 2(2), uvodno besedilo |
Člen 2(1), uvodno besedilo |
Člen 2(2)(a) |
Člen 2(1)(a) |
Člen 2(2)(b) |
Člen 2(1)(b) in (c) |
Člen 2(2)(c) |
Člen 2(1)(d) |
Člen 3 |
Člen 5 |
Člen 4 |
Člen 7 |
Člen 5(1) |
Člen 8(1) in Priloga III |
Člen 5(2) |
Člen 8(2) |
Člen 5(3) |
Člen 8(3) |
Člen 6(1) |
Člen 9(1) |
Člen 6(2) |
Člen 9(2) |
Člen 6(3) |
Člen 9(3) |
Člen 6(4) |
Člen 9(4) |
Člen 6(5) |
Člen 18 |
Člen 7 |
Člen 10 |
Člen 8(1) |
Člen 12(1) |
Člen 8(2) |
▐ |
Člen 8(3) |
Člen 13(12) in (2) |
Člen 8(4) |
Člen 13(3) |
Člen 8(5) |
— |
Člen 9(1) |
Člen 14(1) |
Člen 9(2) |
Člen 14(2) |
Člen 9(3) |
Člen 15 in Priloga IV |
Člen 10(1)(a) |
Člen 16(2) |
Člen 10(1)(b) |
Člen 16(3) |
Člen 10(1)(c) |
Člen 16(4) |
Člen 10(2) |
Člen 16(1), drugi pododstavek |
Člen 11 |
Člen 12(2), četrti pododstavek |
Člen 12 |
▐ Priloga VII |
Člen 13 |
Člen 17(2) |
Člen 14(1) |
— |
Člen 14(2) |
Člen 4(2) |
Člena 15 in 16 |
Člen 23▐ |
Člen 17 |
— |
Člena 19 in 20 |
— |
Priloga I, št. 1 do 47 |
Priloga I, št. 1 do 47 |
Priloga II, št. 1 do 47 |
Priloga IX, št. 1 do 47 |
Priloga III |
Priloga V |
Priloga III, točka 36 |
Člen 3(1)(i) |
Priloga IV |
Priloga VI |
Direktiva 96/73/ES |
Ta uredba |
Člen 1 |
Člen 1 |
Člen 2 |
Priloga VIII, poglavje 1, oddelek I(2) |
Člen 3 |
Člen 17(2), prvi pododstavek |
Člen 4 |
Člen 17(3) |
Člen 5(1) |
▐ |
Člen 5(2) |
Člen 23 |
Člen 6 |
▐ |
Člen 7 |
— |
Člen 8 |
— |
Člen 9 |
— |
Priloga I |
Priloga VIII, poglavje 1, oddelek I |
Priloga II(1), uvod |
Priloga VIII, poglavje 1, oddelek II |
Priloga II(1), oddelki I, II in III |
Priloga VIII, poglavje 2, oddelki I, II in III |
Priloga II(2) |
Priloga VIII, poglavje 2 oddelek IV |
Direktiva 73/44/EGS |
Ta uredba |
Člen 1 |
Člen 1 |
Člen 2 |
Priloga VIII, poglavje 1, oddelek I |
Člen 3 |
Člen 17(2), prvi pododstavek |
Člen 4 |
Člen 17(3) |
Člen 5 |
Člen 23▐ |
Člen 6 |
— |
Člen 7 |
— |
Priloga I |
Priloga VIII, poglavje 3, uvod in oddelki I do IV |
Priloga II |
Priloga VIII, poglavje 3, oddelek V |
Priloga III |
Priloga VIII, poglavje 3, oddelek VI |
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/256 |
Torek, 18. maj 2010
Makrofinančna pomoč Ukrajini ***I
P7_TA(2010)0169
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju makrofinančne pomoči Ukrajini (KOM(2009)0580 – C7-0277/2009 – 2009/0162(COD))
2011/C 161 E/31
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Svetu (KOM(2009)0580),
ob upoštevanju člena 308 Pogodbe ES, v skladu s katerim se je Svet posvetoval s Parlamentom (C7-0101/2009),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665) in dodatka k sporočilu (KOM(2010)0147),
ob upoštevanju členov 294(3) in 212 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU),
ob upoštevanju predstavnika Sveta, ki se je zavezal v pismu z dne 17. maja 2010, da bo odobril stališče Evropskega parlamenta v skladu s členom 294(4) PDEU,
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za mednarodno trgovino in mnenja Odbora za zunanje zadeve (A7-0058/2010),
1. |
sprejme stališče v prvi obravnavi, kakor je določeno v nadaljevanju; |
2. |
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava svoj predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
Torek, 18. maj 2010
P7_TC1-COD(2009)0162
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Sklepa št. …/2010/EU Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju makrofinančne pomoči Ukrajini
(Ker je bil dosežen sporazum med Parlamentom in Svetom, je stališče Parlamenta enako končnemu zakonodajnemu aktu, Sklepu št. 388/2010/EU.)
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/257 |
Torek, 18. maj 2010
Posebni ukrepi za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije (sprememba Uredbe (ES) št. 247/2006) ***I
P7_TA(2010)0170
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe (ES) št. 247/2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije (KOM(2009)0510 – C7-0255/2009 – 2009/0138(COD))
2011/C 161 E/32
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Svetu (KOM(2009)0510),
ob upoštevanju členov 36 in 37 ter člena 299(2) Pogodbe ES, v skladu s katerimi se je Svet posvetoval s Parlamentom (C7-0255/2009),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice uveljavitve Lizbonske pogodbe za medinstitucionalne postopke odločanja, ki so v teku“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju člena 294(3) in členov 42, 43(2) in 349 Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 17. marca 2010 (1),
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja ter mnenja Odbora za regionalni razvoj (A7-0054/2010),
1. |
sprejme stališče v prvi obravnavi, kot je navedeno v nadaljevanju; |
2. |
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava svoj predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Še ni objavljeno v Uradnem listu.
Torek, 18. maj 2010
P7_TC1-COD(2009)0138
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 18. maja 2010 z namenom sprejetja Uredbe (EU) št. …/2010 Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 247/2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije
(Ker je bil dosežen sporazum med Parlamentom in Svetom, je stališče Parlamenta enako končnemu zakonodajnemu aktu, Uredbi(EU) št. 641/2010.)
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/258 |
Torek, 18. maj 2010
Načrt prihodkov in odhodkov za leto 2011 - Oddelek I - Parlament
P7_TA(2010)0171
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 18. maja 2010 o načrtu prihodkov in odhodkov Evropskega parlamenta za proračunsko leto 2011 (2010/2005(BUD))
2011/C 161 E/33
Evropski parlament,
ob upoštevanju člena 314(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (1), zlasti člena 31,
ob upoštevanju medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (2),
ob upoštevanju svoje resolucije z dne 25. marca 2010 o smernicah za proračunski postopek 2011 – oddelki I, II, IV, V, VI, VII, VIII in IX (3),
ob upoštevanju poročila generalnega sekretarja predsedstvu glede priprave predhodnega predloga načrta odhodkov Evropskega parlamenta za proračunsko leto 2011,
ob upoštevanju predhodnega predloga načrta odhodkov, ki ga je pripravilo predsedstvo dne 19. aprila 2010 v skladu s členoma 23(6) in 79(1) poslovnika Parlamenta,
ob upoštevanju predloga načrta prihodkov in odhodkov, ki ga je pripravil Odbor za proračun v skladu s členom 79(2) poslovnika Parlamenta,
ob upoštevanju člena 79 svojega poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za proračun (A7-0134/2010),
A. |
ker namerava Parlament za izpolnitev svojih nalog v skladu s Pogodbo uporabiti in v celoti razviti svoje pristojnosti in ker bo treba zaradi tega okrepiti številna prednostna področja, sočasno pa bo potreben strog pristop na področju uporabe razpoložljivih sredstev, |
B. |
ker v zvezi s tem proračunsko stanje glede postavke 5 (upravni odhodki) za leto 2011 bolj kot kdaj koli prej upravičuje previdno in disciplinirano obravnavo proračuna Parlamenta, da bi uskladili politične cilje in njihovo financiranje, |
C. |
ker se je pred dvema letoma začel poskusni proces okrepljenega sodelovanja med predsedstvom in Odborom za proračun, ki se je ohranil za postopek za leto 2011, |
D. |
ker bodo pristojnosti plenarnega zasedanja pri sprejemu načrta prihodkov in odhodkov ter proračuna v skladu z določbami Pogodbe in Poslovnika v celoti ohranjene, |
E. |
ker sta 24. marca 2010 in 13. aprila 2010 potekali predhodni usklajevalni srečanji delegacij predsedstva in Odbora za proračun, na katerih so bila obravnavana številna bistvena vprašanja, |
Splošni okvir in skupni proračun
1. |
ugotavlja, da raven proračuna za leto 2011, kot jo je predlagalo predsedstvo, znaša 1 710 547 354 EUR, kar je 20,32 % razdelka 5 večletnega finančnega okvira; ugotavlja, da je predlagana stopnja povečanja 5,8 % glede na proračun za leto 2010, vključno s predlogom spremembe proračuna št. 1/2010; |
2. |
medtem ko se popolnoma zaveda prihodnjih izzivov, meni, da je treba v tem načrtu prihodkov in odhodkov prilagoditi stopnjo rasti in končno raven proračuna; je sklenil, da v tej fazi skupni proračun znaša 1 706 547 354 EUR, kar pomeni povečanje za 5,5 % in predstavlja 20,28 % delež razdelka 5; prav tako namerava pred določitvijo končnega proračuna v jeseni 2010 pojasniti številna vprašanja in nadalje preučiti predlagane ukrepe ter ugotoviti, kakšni so prihranki; |
3. |
meni, da bi se morali na podlagi prvotnih vrednosti iz večletnega finančnega okvira, o katerih so se pogajali leta 2006 in ki veljajo od leta 2007, odhodki Parlamenta gibati okrog običajne omejitve v višini 20 %, ob upoštevanju potreb drugih institucij in razpoložljive razlike do zgornje meje; v zvezi s tem upošteva zahtevi Evropskega ekonomsko-socialnega odbora in Odbora regij za več kot 10 milijonov EUR samo za leto 2010; ponovno poudarja, da bi Evropska služba za zunanje delovanje prav tako lahko vplivala na razdelek 5; potrjuje svoje stališče, da morata predsedstvo in Odbor za proračun to omejitev skupaj ponovno oceniti, preden začneta medinstitucionalni dialog o tem vprašanju; priporoča, da se v ta namen oblikuje delovna skupina, ki bi začela svoje delo pred koncem julija 2010; |
4. |
želi pojasnilo o vmesnem finančnem načrtovanju za razdelek 5 in načrtovane razpoložljive rezerve v višini 109 milijonov EUR za leto 2011, 102 milijona EUR za leto 2012 in 157 milijonov EUR za leto 2013; meni, da bi bilo koristno, če bi prejel informacije o delovnih hipotezah Parlamenta za šesto poročilo generalnih sekretarjev (oktober 2009) glede proračuna in delovnih mest v primerjavi s predlogom za načrt prihodkov in odhodkov, ki je zdaj na voljo; želi pojasniti, kateri pomembni (potencialni) projekti in kadrovske spremembe so že vključeni v ta načrt za naslednja dve do tri leta; hkrati poudarja, da je finančno načrtovanje zgolj orodje za nezavezujoče okvirno načrtovanje in da končne odločitve sprejema proračunski organ; |
5. |
medtem ko ne nasprotuje načelni utemeljitvi, ki predlaga, da je 1 % delež proračuna primerna rezerva za nepredvidene odhodke, soglaša s predlogom predsedstva, da bo ta rezerva ob upoštevanju majhnega manevrskega prostora v razdelku 5 znašala 14 milijonov EUR; |
6. |
se zaveda, da so v zvezi s primerom o plačah, ki je v postopku pred Sodiščem, celotne posledice za Parlament za leto 2011, ki bi lahko znašale okrog 12 milijonov EUR, če bi Sodišče odločilo v prid Komisiji, vključene v predlog kot določba v več proračunskih vrsticah; |
7. |
opozarja, da je že večkrat zahteval, da bi bilo treba v fazi načrta prihodkov in odhodkov spomladi predstaviti predlog za celoten proračun, in bi posledično pričakoval le manjše ali tehnične spremembe v pisnih predlogih sprememb jeseni; |
8. |
ponovno poudarja, da pripisuje velik pomen tesnemu sodelovanju med predsedstvom in Odborom za proračun pri skupnem pojasnjevanju proračunskih posledic odločitev, ki bodo sprejete; prav tako poudarja, da je v vsakem organu, ki sprejema odločitve, odločilnega pomena uporaba računovodskih izkazov, v katerih so članom jasno predstavljene vse proračunske posledice; |
Posebna vprašanja
Vprašanja, povezana z Lizbonsko pogodbo
9. |
pozdravlja in odobri financiranje predlogov predsedstva v zvezi s temi ukrepi, tj. uvedbo posebne rezerve za 18 članov v višini 9,4 milijona EUR; |
10. |
se lahko strinja z odločitvijo predsedstva za osredotočenje na krepitev strokovnega znanja, da bi tako prispevali k cilju zakonodajne odličnosti; |
11. |
v zvezi s tem podpira zamisel, da se poišče ustrezna mešanica lastnih in zunanjih strokovnjakov za tematske sektorje glede na vrsto informacij, potrebnih za posamezne zadeve v obravnavi, vendar si želi nadaljnje obrazložitve glede vprašanja, ali in kako bi bilo predlagano povečanje števila zaposlenih mogoče uporabiti na fleksibilen način, ter želi biti bolj obveščen o preteklih stopnjah izvajanja in povpraševanju odborov po takšnih strokovnjakih; |
12. |
pozdravlja dejstvo, da je predsedstvo upoštevalo pomisleke glede razmerja med delovnimi mesti AD in AST, kar pomeni tri delovna mesta AST manj v primerjavi z začetnim predlogom; odobri proračunska sredstva za odprtje 19 delovnih mest AD5 in 13 mest AST1 za oddelke za posamezne politike v skladu s sedanjim predlogom predsedstva; |
13. |
potrjuje, da je treba okrepiti zunanje študije in pozdravlja dogovor med predsedstvom in Odborom za proračun o tem, da se določi dodatni znesek v višini 1,7 milijona EUR; |
14. |
je seznanjen s predlogom za razširitev knjižnice za 28 delovnih mest, od katerih je 13 namenjenih analitični službi za poslance (prej pogodbeni uslužbenci); lahko potrdi financiranje in vključitev teh 13 delovnih mest v svoj kadrovski načrt, pod pogojem da bo dano zagotovilo, da bodo zapolnjena na podlagi javnih natečajev in da bo za pogodbe namenjen ustrezen prihranek v okviru finančnih sredstev; meni, da bi morala dodatna okrepitev v smislu sredstev in človeških virov obstoječih informacijskih služb potekati sočasno z razvojem uporabniku prijaznega sistema, ki bi poslancem omogočil preprosto dostopanje do vseh informacij, pripravljenih znotraj te institucije; sklene, da se v načrt prihodkov in odhodkov vnesejo proračunska sredstva za 15 dodatnih delovnih mest, vendar uvrsti polovico tega zneska v rezervo, dokler ne bo prejel:
|
15. |
meni, da bi bilo treba v korist poslancem zagotoviti obveščenost o obeh omenjenih podpornih službah in njuno prepoznavnost, med drugim prek spletnih strani Parlamenta; |
16. |
opozarja na svojo resolucijo o smernicah, v kateri je že pozval k oceni, vključno s podrobnim računovodskim izkazom skupnih stroškov, ki bi nastali zaradi predlaganega povečanja nadomestila za pomoč; zato sklene uvrstiti v rezervo ustrezna proračunska sredstva; |
Širitev
17. |
pozdravlja določbe v zvezi s širitvijo za vključitev Hrvaške ter odobri ustrezna sredstva in kadrovske ukrepe; |
Splošni kadrovski načrt
18. |
ugotavlja, da je poleg zahtev za 68 delovnih mest, povezanih z Lizbonsko pogodbo, in 62 delovnih mest (kar vključuje 11 delovnih mest za skupine), povezanih s širitvijo, zahtevanih še 17 delovnih mest za dokončanje drugega leta triletnega načrta GD INLO, dogovorjenih v postopku za leto 2010, in 30 delovnih mest za druga področja, ki jih tudi po določitvi 20 mogočih prerazporeditev za leto 2011 ne bi bilo mogoče pokriti, kar skupaj pomeni 180 novih delovnih mest; zahteva podrobnejše informacije o prerazporejenih ali premeščenih delovnih mestih od začetka zakonodajnega mandata, vključno z napovedmi prerazporeditev in premestitev za leto 2010 in po možnosti 2011; sklene, da se v načrt prihodkov in odhodkov vnesejo proračunska sredstva za odprtje teh delovnih mest, vendar uvrsti v rezervo znesek, povezan z odprtjem 30 delovnih mest za „druga področja“, dokler ne bodo analizirane zahtevane informacije; |
19. |
ugotavlja, da predlog predsedstva zdaj vključuje tudi po eno delovno mesto AD5 in AST1 za evro-sredozemsko parlamentarno skupščino ter tri mesta AD5 in eno mesto AST1 za upravljanje tveganja, vendar predlog ne vključuje več načrtovanih treh milijonov EUR za GD ITEC; |
20. |
prav tako ugotavlja, da je predsedstvo vključilo nadaljnjih 56 delovnih mest za politične skupine; |
21. |
odobri ukrepe za leto 2011 in predlagana delovna mesta za drugo leto triletnega programa GD INLO, dogovorjena lansko leto; |
22. |
želi biti bolj obveščen o dodeljevanju sredstev za pogodbene uslužbence in pregled neto stroškov ali neto prihrankov v okviru sredstev za pogodbene uslužbence zaradi odobrenih povečanj svojega kadrovskega načrta, zlasti glede internalizacije raznih funkcij na področjih varnosti, informacijsko-komunikacijske tehnologije in knjižnice; |
Stavbe
23. |
poudarja, da je racionalna politika stavb zelo povezana s postopkom za leto 2011, pa tudi s splošnim vprašanjem glede trajnostnega proračuna; |
24. |
pozdravlja, da je predsedstvo s sklepom dne 24. marca 2010 izpolnilo zahtevo Evropskega parlamenta po srednjeročni do dolgoročni politiki na področju nepremičnin in zgradb; izraža začetni pomislek glede izvedljivosti vzporednega izvajanja vseh sedanjih in načrtovanih gradenj, ki bi lahko izhajalo iz srednje in dolgoročne nepremičninske strategije; nima jasne predstave o tem, kako je množica projektov vključena v večletni finančni načrt, in zahteva potrebna pojasnila; |
25. |
v zvezi s tem je seznanjen s predlogom predsedstva o porabi 85,9 milijonov EUR za namenske prejemke (ki se porabijo v okviru nepremičninske politike Parlamenta) za pisarne poslancev v Bruslju; opozarja, da se je treba o vsakem nepremičninskem projektu, pri katerem obstaja verjetnost, da bo imel precejšnje finančne posledice za proračun, v skladu s členom 179(3) finančne uredbe posvetovati s proračunskim organom; poleg tega opozarja, da finančna uredba v zvezi s prenosi proračunskih sredstev določa, da je treba najprej porabiti preneseni namenski prejemek; v zvezi s tem pozdravlja dejstvo, da bo lahko Parlament po zaslugi vračila belgijske države v višini 85,9 milijona EUR dal prednost novim nepremičninskim projektom in tako hitreje uresničil del srednjeročne strategije na področju nepremičnin; |
26. |
ne more pristati, da bo te namenske prejemke namenil prav za ta gradbeni projekt; |
27. |
zahteva, da se v prihodnosti ustrezna sredstva za srednjeročno načrtovanje na področju nepremičnin uvrstijo v proračun; prav tako zahteva, da se za večje nepremičninske projekte odpre lastna proračunska vrstica, da bi olajšali srednjeročno finančno načrtovanje nepremičninskih projektov in povečali preglednost; |
28. |
ugotavlja, da je bilo v proračunski vrstici za plačilo najemnin zagotovljeno neposredno vnaprejšnje financiranje začetne stopnje gradnje nove stavbe KAD v višini 10,2 milijona EUR v predlogu predsedstva; se zaveda, da bi to prostovoljno vnaprejšnje financiranje pomagalo zmanjšati stroške financiranja, vendar pa glede na zelo tesne razmere za leto 2011 sklene v načrt prihodkov in odhodkov za ta namen vnesti znesek, nižji za 6,2 milijona EUR; izraža pripravljenost, da jeseni 2010 ponovno oceni ta znesek na podlagi novih podatkov o proračunskih razmerah in razvoja dogodkov glede nepremičninske politike Parlamenta; |
Varovanje
29. |
pripisuje pomen temeljitemu pregledu varnostne politike, ki ga je napovedalo predsedstvo, in v zvezi s tem spominja, da vztraja pri premišljeni porabi sredstev in, zlasti pri stroškovno učinkovitem ravnotežju med notranjim in zunanjim osebjem; prosi predsedstvo, naj skrbno preuči operativne in finančne posledice nove strategije, tako da bo v predloženem predlogu poskrbljeno za dobro ravnotežje med varnostnimi vidiki na eni strani ter dostopnostjo in odprtostjo na drugi; poudarja, da bi moral Parlament ostati čim bolj odprta in dostopna institucija; zato si želi prejemati več informacij s strani uprave o tako imenovanem projektu Wiertz, da bo lahko ocenil učinke glede dostopnosti Parlamenta za javnost; |
Strategija Informacijskih in komunikacijskih tehnologij (IKT)
30. |
pozdravlja bolj strukturiran pristop k IKT in oblikovanje celostne strategije za to področje; poleg tega ponovno poudarja, da podpira internalizacijo funkcij, kar bi zmanjšalo odvisnost od zunanjih izvajalcev; vendar pa ugotavlja, da so bila že tretje leto zapored zagotovljena nova delovna mesta; zato meni, da je to vprašanje treba pojasniti; |
31. |
ugotavlja, da je za projekt IT mobilnosti poslancev, in zlasti za pokritje mobilnih komunikacij, namenjenih 5 milijonov EUR; želi dodatne informacije glede na ta sorazmerno visok znesek; |
Vprašanja, povezana z okoljem
32. |
pozdravlja majhno povišanje finančnih sredstev za uresničevanje ukrepov, povezanih s sistemom EMAS in zmanjševanjem ogljika, razporejenih po celotnem proračunu, in ponovno poudarja pomen, ki ga daje temu vprašanju; |
33. |
se v zvezi s tem seznanja z razvojem ključnih kazalnikov uspešnosti od leta 2006, kot so predloženi v Pregledu okoljskega upravljanja za leto 2008, zlasti 12,9 % zmanjšanje emisij ogljika, 0,8 % zmanjšanje porabe elektrike, 7,4 % povečanje porabe plina/nafte/ogrevanja v letu 2008, potem ko se je leta 2007 ta poraba zmanjšala za 17,5 %, 8,8 % povečanje emisij zaradi premičnosti/prometa, povečanje odstotka recikliranih odpadkov od 49,8 % v letu 2006 na 55,4 % v letu 2008, 18,1 % povečanje porabe vode in 16,9 % zmanjšanje porabe papirja; |
34. |
pozdravlja prilogo k proračunu o upravljanju okolja, ki podaja dober tehnični pregled zadevnih proračunskih postavk; v zvezi s tem bi pozdravil tudi, če bi bila v tej prilogi vključena letna poročila EMAS z obsežnejšimi informaciji o diferenciranem ogljičnem odtisu stavb Parlamenta v Strasbourgu, Bruslju in Luxembourgu ter o potovanjih in prevozu, povezanih z zasedanji, tekočih rezultatih zmanjšanja emisij ogljika Parlamenta in opisanih koristnih vplivih teh naložb na okolje ter morebitnih dolgoročnejših prihrankih; |
35. |
izraža podporo prizadevanjem za ukrepe, namenjene nadaljnjemu zmanjševanju emisij ogljika Parlamenta; v zvezi s tem pozdravlja študije, ki potekajo o vidikih energijske varčnosti stavb in načinih, kako uresničiti ogljično izravnalne sheme za potovanja; poleg tega podpora pobude, naj se namesto avtomobilov uporablja javni prevoz in pobude o zagotovitvi večjega števila koles v Strasbourgu; |
36. |
ugotavlja, da je proračunska postavka za potne stroške poslancev pravzaprav višja od postavke za plače; poudarja potrebo po odgovorni porabi nadomestil, zlasti nadomestil za potne stroške, in poudarja, da bi lahko brez spremembe sedanjih pravil zmanjšali emisije ogljika Parlamenta in obenem prihranili stroške, če bi takrat, ko je to mogoče, med kraji delovanja Parlamenta namesto letov v poslovnem razredu uporabljali druga prevozna sredstva; poziva predsedstvo, naj v skladu z dogovorom iz predhodnega usklajevanja in pravočasno za prvo obravnavo Parlamenta predstavi študijo, osredotočeno na delovanju novega sistema in možnih rešitvah, ki jih je treba izvajati, da se ustvarijo prihranki; |
37. |
spominja, da je proračunski organ na pobudo g. Barrosa kot okoljevarstveni ukrep dal proračunom evropskih institucij denar, namenjen financiranju subvencij javnega prevoza za osebje, zahteva poročilo o tem kar zadeva Parlament; |
38. |
zahteva, da se tam, kjer je to mogoče in primerno, računovodskim izkazom dodajo okoljske izjave, ki se uporabljajo znotraj institucije; |
39. |
meni, da je treba direktive o javnih naročilih spremeniti tako, da bo vanje lažje vključiti, kjer je to možno in ustrezno, okoljske in socialne klavzule; |
Večletni projekti in druge odhodkovne postavke
40. |
pozdravlja dogovor o povečanju zneska za 2,6 milijonov EUR za financiranje 110 obiskovalcev, ki bi jih poslanci lahko letno povabili namesto sedanjih 100; meni, da bi utegnilo biti primerno, da bi si pred preučitvijo kakršnega koli dodatnega povečanja vzeli nekaj časa za oceno delovanja novega centra za obiskovalce; službe, pristojne za organizacijo obiskov morajo upoštevati tudi to, da bi poslanci morda želeli razdeliti obiskovalce na različno velike skupine v obdobju enega leta; |
41. |
odobrava 3 milijone EUR proračunskih sredstev, namenjenih odprtju centra za obiskovalce in stroškom delovanja za celo običajno leto; poudarja, da je treba prvo leto oceniti tudi iz finančnega vidika, vključno s temi tekočimi stroški; |
42. |
je seznanjen s sklepom predsedstva o uvedbi dodatkov za nosilce funkcije, kar pomeni 400 000 EUR proračunskih sredstev; vendar ugotavlja, da so si razprave o tem načelu medsebojno nasprotovale; v zvezi s tem pozdravlja dejstvo, da je treba predložiti ustrezna dokazila za povračilo dodatnih stroškov, ki so nastali pri opravljanju takšnih dolžnosti; |
43. |
se je seznanil s predlogom predsedstva o vnosu 2,5 milijona EUR za Hišo evropske zgodovine za študije na podlagi rezultatov natečaja arhitektov, ki se ravnokar ocenjuje; spominja na zahtevo iz prejšnjega leta, da pričakuje jasen pregled stroškov, predvidenih za celoten projekt, vključno z upravnimi stroški, najkasneje v predhodnem osnutku načrta prihodkov in odhodkov za proračunski postopek za leto 2011; poleg tega spominja na dogovor s predsedstvom, sklenjen na predhodnem usklajevalnem srečanju leta 2009; poudarja, da je v poročilu odbora strokovnjakov za Hišo evropske zgodovine 11 točk, ki predvidevajo dodatne stroške: (1)„organ akademskih svetovalcev, ki ga sestavljajo strokovnjaki in muzejski izvedenci“, (2) „institucionalna neodvisnost institucije“, (3) „široka muzejsko-pedagoška ponudba“, (4)„kraj za srečevanje mladih akademikov“, (5) „stalno ocenjevanje“, (6) „začasno razstavljanje in potujoča razstava“, (7) „pomembni dogodki evropskega pomena“, (8) „lastne publikacije“, (9) „izčrpne ponudbe na spletu“, (10) „ustvarjanje lastne muzejske zbirke“, (11) „stalen razvoj razstav in infrastrukture muzeja“; zato poudarja, da je treba nujno opredeliti skupni strošek tega projekta; |
Horizontalna vprašanja
44. |
toplo pozdravlja, da predlog proračuna vključuje začetno analizo, ki opredeljuje fiksne in spremenljive stroške; se zaveda metodoloških težav, povezanih s tem, vendar je prepričan, da je treba te pojme podrobneje preučiti; v zvezi s tem spominja, da pričakuje odgovor pristojnih organov, kako bi koncept ničelnega predračunavanja, ki razlikuje med fiksnimi in spremenljivimi stroški, lahko uporabili v proračunskem postopku Parlamenta; zahteva podrobnejšo analizo fiksnih stroškov, pri čemer bo opravljeno razlikovanje med stalnimi fiksnimi stroški, fiksnimi stroški za določeno obdobje in področji, kjer se lahko ustvarijo prihranki; zahteva, da se opravi podrobnejša analiza variabilnih stroškov, vzpostavi jasna povezava med stroški in cilji, politikami in ukrepi ter opredelijo in izberejo prednostne naloge na podlagi njihove pomembnosti; |
45. |
poudarja, da so pragovi za različne postopke javnih naročil za evropske institucije sedaj višji kot jih narekujejo zadevne evropske direktive o javnih naročilih in da zaradi tega nastajajo dodatni upravni stroški in se uporabljajo dodatni človeški viri, ki bi jih z boljšo uskladitvijo teh pragov lahko prihranili; |
46. |
podpira dejavnosti z družbeno, kulturno ali lingvistično razsežnostjo za osebje in njihove družine, vendar se ne strinja s posameznimi subvencijami, dodeljenimi v zvezi s tem, in zato spreminja pripombe k zadevni proračunski postavki; |
47. |
močno podpira nadaljnja prizadevanja za to, da bi institucije postale bolj primerne za invalidne osebe tako kar zadeva potrebnih infrastrukturnih sprememb kot ukrepov, povezanih z osebjem; |
Končne ugotovitve
48. |
poudarja, da je treba pred jesenskim glasovanjem o predlogu proračuna podrobneje preučiti posamezne proračunske postavke, vključno z analizo stopnje izvrševanja; zato bo opravil ta pregled in takrat sprejel dokončne proračunske odločitve; |
49. |
sprejme predložen načrt prihodkov in odhodkov za proračunsko leto 2011 in opominja, da bo Parlament sprejel stališče o predlogu proračuna, kot ga bo spremenil Svet, oktobra 2009, skladno s postopkom glasovanja, ki ga določa Pogodba; |
50. |
odobri priložene skupne sklepe tristranskega srečanja o proračunu z dne 25. marca 2010, |
*
* *
51. |
naroča svojemu predsedniku, naj to resolucijo ter načrt prihodkov in odhodkov posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL L 248, 16.9.2002, str. 1.
(2) UL C 139, 14.6.2006, str. 1.
(3) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0087.
Torek, 18. maj 2010
PRILOGA
SKUPNI SKLEPI TRISTRANSKIH POGOVOROV O PRORAČUNU Z DNE 25. MARCA 2010
TRISTRANSKI POGOVORI O PRORAČUNU
25. marec 2010
Sklepne ugotovitve
Evropski parlament, Svet in Komisija so seznanjeni s pomisleki sodnega tajnika Sodišča ter generalnih sekretarjev Računskega sodišča, Odbora regij in Ekonomsko-socialnega odbora glede novega proračunskega postopka, zlasti glede spravnega odbora, ki so jih izrazili v pismu, naslovljenem na generalne sekretarje Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije. Predlagajo, naj se navedene institucije pozove, da svoje pripombe o vplivu stališča Sveta in sprememb Evropskega parlamenta pisno sporočijo neposredno spravnemu odboru.
Sreda, 19. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/266 |
Sreda, 19. maj 2010
Evropski sklad za begunce za obdobje 2008–2013 (sprememba Odločbe št. 573/2007/ES) ***II
P7_TA(2010)0177
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o skupnem stališču Sveta v prvi obravnavi z namenom sprejetja Sklepa Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Odločbe št. 573/2007/ES o ustanovitvi Evropskega sklada za begunce za obdobje 2008–2013 glede ukinitve financiranja nekaterih ukrepov Skupnosti ter spremembe omejitve njihovega financiranja (16627/1/2009 – C7-0051/2010 – 2009/0026(COD))
2011/C 161 E/34
(Redni zakonodajni postopek: druga obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju stališča Sveta v prvi obravnavi (16627/1/2009 – C7-0051/2010),
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2009)0067),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 63(1)(2)(b) Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0070/2009),
ob upoštevanju svojega stališča iz prve obravnave (1),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju členov 294(7) in 78(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju člena 72 Poslovnika,
ob upoštevanju priporočila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve za drugo obravnavo (A7-0117/2010),
1. |
odobri stališče Sveta; |
2. |
ugotavlja, da je akt sprejet v skladu s stališčem; |
3. |
naroči svojemu predsedniku, naj skupaj s predsednikom Sveta podpiše pravni akt na podlagi člena 297(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije; |
4. |
naroči svojemu generalnemu sekretarju, naj po tem, ko je bilo preverjeno, da so bili vsi postopki pravilno zaključeni, podpiše pravni akt in v soglasju z generalnim sekretarjem Sveta poskrbi za njegovo objavo v Uradnem listu Evropske unije; |
5. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Sprejeta besedila, 7.5.2009, P6_TA(2009)0375.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/267 |
Sreda, 19. maj 2010
Navajanje porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (prenovitev) ***II
P7_TA(2010)0178
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o stališču Sveta v prvi obravnavi z namenom sprejetja direktive Evropskega parlamenta in Sveta o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (prenovitev) (05247/1/2010 – C7-0094/2010 – 2008/0222(COD))
2011/C 161 E/35
(Redni zakonodajni postopek: druga obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju stališča Sveta iz prve obravnave (05247/1/2010 – C7-0094/2010),
ob upoštevanju predloga Komisije Parlamentu in Svetu (KOM(2008)0778),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 95 Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0412/2008),
ob upoštevanju sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665) in dodatka k sporočilu (KOM(2010)0147),
ob upoštevanju členov 294(7) in 194(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Odbora za pravne zadeve o predlagani pravni podlagi,
ob upoštevanju svojega stališča iz prve obravnave (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 24. marca 2009 (2),
po posvetovanju z Odborom regij,
ob upoštevanju členov 72 in 37 Poslovnika,
ob upoštevanju priporočila Odbora za industrijo, raziskave in energetiko za drugo obravnavo (A7-0128/2010),
1. |
odobri stališče Sveta; |
2. |
odobri skupno izjavo Parlamenta, Sveta in Komisije, priloženo tej resoluciji; |
3. |
upošteva izjavo Komisije, priloženo tej resoluciji; |
4. |
ugotavlja, da je akt sprejet v skladu s stališčem Sveta; |
5. |
naroči svojemu predsedniku, naj skupaj s predsednikom Sveta podpiše akt na podlagi člena 297(1) PDEU; |
6. |
naroči svojemu generalnemu sekretarju, naj potem, ko je bilo preverjeno, da so bili vsi postopki pravilno zaključeni, podpiše pravni akt in ga v soglasju z generalnim sekretarjem Sveta da objaviti v Uradnem listu Evropske unije; |
7. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu, Komisiji in nacionalnim parlamentom. |
(1) Sprejeta besedila, 5.5.2009, P6_TA(2009)0345.
(2) UL C 228, 22.9.2009, str. 90.
Sreda, 19. maj 2010
PRILOGA
Izjave
v zvezi z Direktivo 2010/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. maja 2010 o navajanju porabe energije in drugih virov izdelkov, povezanih z energijo, s pomočjo nalepk in standardiziranih podatkov o izdelku (prenovitev)
Izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o členu 290 PDEU
„Evropski parlament, Svet in Komisija izjavljajo, da določbe Direktive 2010/30/EU ne vplivajo na katero koli prihodnje stališče institucij glede izvajanja člena 290 PDEU ali na posamezne zakonodajne akte, ki vsebujejo omenjene določbe.“
Izjave Komisije o določenih določbah Direktive 2010/30/EU
Člen 1(2)
„Pri izdelovanju prednostnega seznama izdelkov, ki vplivajo na rabo energije, iz uvodne izjave 7 bo Komisija ustrezno upoštevala tudi gradbene izdelke, ki vplivajo na rabo energije, in zlasti možne prihranke energije, ki jih je mogoče doseči z označevanjem nekaterih od teh izdelkov, saj stavbe predstavljajo 40 % skupne porabe energije v EU.“
Člen 10
„Pri pripravljanju delegiranih aktov Komisija na podlagi Direktive 2010/30/EU zagotovi, da se zakonodaja ne prekriva in da je ohranjena splošna usklajenost zakonodaje EU o izdelkih.“
Člen 10(4)(d)
Znaten delež izdelkov za pregled energijskega označevanja
„Komisija meni, da je delež izdelkov v obeh najvišjih razredih energetske učinkovitosti znaten, če se lahko oceni, da
— |
število modelov, ki so na voljo na notranjem trgu in dosegajo razred A+++ ali A++, predstavlja najmanj eno tretjino celotnega števila zadevnih razpoložljivih modelov ali |
— |
delež izdelkov, ki dosegajo razred A+++ ali A++, predstavlja najmanj eno tretjino letne prodaje izdelkov na notranjem trgu |
— |
ali oboje.“ |
Izjava Komisije o informacijah za potrošnike
„Komisija podpira uporabo instrumentov Unije, kot je program Inteligentna energija – Evropa, da prispevajo k:
— |
pobudam za povečanje ozaveščenosti končnih uporabnikov o prednostih označevanja z energijskimi nalepkami, |
— |
pobudam za spremljanje razvoja trga in tehnološkega razvoja v smeri energetsko učinkovitejših izdelkov, zlasti z določanjem najboljših modelov v različnih skupinah izdelkov in dajanjem na voljo informacij vsem zainteresiranim stranem, kot so potrošniške organizacije, industrija in okoljske nevladne organizacije, z namenom obsežnega posredovanja informacij potrošnikom. Takšno spremljanje bi se lahko uporabilo kot kazalnik za pregled ukrepov glede označevanja in/ali okoljsko primerne zasnove, sprejetih na podlagi direktiv 2010/30/EU in 2009/125/ES.“ |
Izjava Komisije o obdobju, ko institucije ne delajo
„Evropska komisija je seznanjena z mnenjem Evropskega parlamenta in Sveta, da je treba pri uradnih obvestilih o delegiranih aktih – razen v primerih, ko zakonodajni akt predpisuje nujni postopek – upoštevati obdobja, ko institucije ne delajo (zimske in poletne počitnice, evropske volitve), in tako zagotoviti Evropskemu parlamentu in Svetu možnost, da izvajata svoja pooblastila v rokih, določenih v ustreznih zakonodajnih aktih, ter je pripravljena ravnati v skladu s tem.“
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/269 |
Sreda, 19. maj 2010
Sprememba proračuna 1/2010: Oddelek I - Parlament
P7_TA(2010)0179
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o stališču Sveta o predlogu spremembe proračuna št. 1/2010 Evropske unije za proračunsko leto 2010, Oddelek I – Evropski parlament (09807/2010 – C7-0125/2010 – 2010/2045(BUD))
2011/C 161 E/36
Evropski parlament,
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti njenega člena 314,
ob upoštevanju Sklepa Sveta 2007/436/ES, Euratom z dne 7. junija 2007 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti (1),
ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (2),
ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (3), ter zlasti večletnega finančnega okvira, določenega v delu I sporazuma in priloženega v prilogi I sporazuma,
ob upoštevanju splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2010, kot je bil dokončno sprejet 17. decembra 2009 (4),
ob upoštevanju predloga načrta prihodkov in odhodkov, ki ga je Parlament sprejel 25. februarja 2010 (5),
ob upoštevanju predloga spremembe proračuna št. 1/2010, ki ga je Komisija pripravila dne 19. marca 2010 (KOM(2010)0107),
ob upoštevanju stališča Sveta o predlogu spremembe proračuna št. 1/2010, ki ga je Svet sprejel 18. maja 2010 (09807/2010),
ob upoštevanju členov 75b in 75e Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za proračun (A7-0158/2010),
A. |
ker je bilo v proračunskem postopku za leto 2010 dogovorjeno, da bodo morebitni odhodki, nastali zaradi začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, po potrebi pokriti z obstoječimi proračunskimi instrumenti, kot je sprememba proračuna, potem ko bo prvotni proračun za leto 2010 sprejet, |
B. |
ker je bilo poudarjeno, da bo treba v takšnem primeru čim podrobneje preučiti reorganizacijo obstoječih sredstev, preden se izrazi zahteva za dodatna sredstva, |
C. |
ker je bilo še posebej poudarjeno, da prvotno sprejeti proračun Parlamenta, ki znaša 19,87 % dovoljenih odhodkov v razdelku 5 (upravni odhodki) večletnega finančnega okvira, ne vključuje nobenih popravkov zaradi Lizbonske pogodbe, zlasti na zakonodajnem področju, |
D. |
ker je bilo hkrati potrjeno, da bodo zaradi omejene razlike do zgornje meje za izpolnitev dodatnih zahtev potrebni nadaljnji prihranki in prerazporeditve, |
1. |
pozdravlja predlog spremembe proračuna Komisije št. 1/2010, ki je v celoti usklajen z načrtom prihodkov in odhodkov Parlamenta z dne 25. februarja 2010; |
2. |
je seznanjen s stališčem Sveta z dne 18. maja 2010, ki je ob popolnem spoštovanju prijateljskega sporazuma sprejel predlog brez sprememb; |
3. |
poudarja, da je med pripravo načrta prihodkov in odhodkov v januarju in februarju 2010 že potekala obsežna politična razprava in analiza pripravljenih ukrepov; |
4. |
odobrava stališče Sveta o predlogu spremembe proračuna št. 1/2010 brez predlogov sprememb in naroča svojemu predsedniku, naj razglasi, da je bila sprememba proračuna št. 1/2010 dokončno sprejeta, ter poskrbi za objavo v Uradnem listu Evropske unije; |
5. |
naroča svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji. |
(1) UL L 163, 23.6.2007, str. 17.
(2) UL L 248, 16.9.2002, str. 1.
(3) UL C 139, 14.6.2006, str. 1.
(5) Sprejeta besedila, P7_TA(2010)0038.
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/271 |
Sreda, 19. maj 2010
Standardi kakovosti in varnosti človeških organov, namenjenih za presaditev ***I
P7_TA(2010)0181
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 19. maja 2010 o predlogu direktive Evropskega parlamenta in Sveta o standardih kakovosti in varnosti človeških organov, namenjenih za presaditev (KOM(2008)0818 – C6-0480/2008 – 2008/0238(COD))
2011/C 161 E/37
(Redni zakonodajni postopek: prva obravnava)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu (KOM(2008)0818),
ob upoštevanju člena 251(2) in člena 152(4)(a) Pogodbe ES, na podlagi katerih je Komisija Parlamentu podala predlog (C6-0480/2008),
ob upoštevanju Sporočila Komisije Parlamentu in Svetu z naslovom „Posledice začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe za še nedokončane medinstitucionalne postopke odločanja“ (KOM(2009)0665),
ob upoštevanju člena 294(3) in člena 168(4) Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora z dne 10. junija 2009 (1),
po posvetovanju z Odborom regij,
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane ter mnenja Odbora za pravne zadeve (A7-0106/2010),
1. |
sprejme stališče v prvi obravnavi, kakor je določeno v nadaljevanju; |
2. |
odobri izjavo Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije in opozarja na izjavo Komisije, ki je priložena zakonodajni resoluciji in ki bo objavljena v Uradnem listu Evropske unije skupaj s končnim zakonodajnim aktom; |
3. |
poziva Komisijo, naj zadevo ponovno predloži Parlamentu, če namerava svoj predlog bistveno spremeniti ali nadomestiti z drugim besedilom; |
4. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu in Komisiji ter nacionalnim parlamentom. |
(1) UL C 306, 16.12.2009, str. 64.
Sreda, 19. maj 2010
P7_TC1-COD(2008)0238
Stališče Evropskega parlamenta sprejeto v prvi obravnavi dne 19. maja 2010 z namenom sprejetja Direktive 2010/…/EU Evropskega parlamenta in Sveta o standardih kakovosti in varnosti človeških organov, namenjenih za presaditev
(Ker je bil dosežen sporazum med Parlamentom in Svetom, je stališče Parlamenta enako končnemu zakonodajnemu aktu, Direktivi 2010/53/EU.)
Sreda, 19. maj 2010
PRILOGA
Izjava Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije o členu 290 PDEU
Evropski parlament, Svet in Komisija izjavljajo, da določbe te direktive ne vplivajo na nobeno prihodnje stališče institucij glede izvajanja člena 290 PDEU ali posameznih zakonodajnih aktov, ki vsebujejo takšne določbe.
Izjava Evropske komisije (nujni primeri)
Evropska komisija se zavezuje, da bo Evropski parlament in Svet v celoti obveščala o možnosti sprejetja delegiranih aktov v nujnih primerih. Takoj, ko službe Komisije predvidijo možnost, da bi lahko bil delegirani akt sprejet na podlagi postopka za nujne primere, na to neuradno opozorijo sekretariat Evropskega parlamenta in Sveta.
Četrtek, 20. maj 2010
31.5.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
CE 161/273 |
Četrtek, 20. maj 2010
Finančna pomoč Skupnosti v zvezi z razgradnjo enot 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj v Bolgariji „Program Kozloduj“ *
P7_TA(2010)0188
Zakonodajna resolucija Evropskega parlamenta z dne 20. maja 2010 o predlogu uredbe Sveta o finančni pomoči Skupnosti v zvezi z razgradnjo enot 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj v Bolgariji „Program Kozloduj“ (KOM(2009)0581 – C7-0289/2009 – 2009/0172(NLE))
2011/C 161 E/38
(Posvetovanje)
Evropski parlament,
ob upoštevanju predloga Komisije Svetu (KOM(2009)0581),
ob upoštevanju člena 30 Akta o pogojih pristopa Republike Bolgarije in Romunije in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, kar zadeva reaktorje 1–4 jedrske elektrarne Kozloduj v Bolgariji,
ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z naslovom „Jedrska varnost v Evropski uniji“ (KOM(2002)0605),
ob upoštevanju člena 203 Pogodbe Euratom, v skladu s katerim se je Svet posvetoval s Parlamentom (C7-0289/2009),
ob upoštevanju člena 55 Poslovnika,
ob upoštevanju poročila Odbora za industrijo, raziskave in energetiko ter mnenj Odbora za proračun in Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane (A7-0142/2010),
1. |
odobri predlog Komisije, kakor je bil spremenjen; |
2. |
meni, da je predlog uredbe Sveta v skladu z zgornjo mejo podrazdelka 1a večletnega finančnega okvira 2007–2013, da pa je rezerva v podrazdelku 1a za obdobje 2011–2013 zelo omejena; poudarja, da financiranje novih dejavnosti ne sme ogroziti obstoječih programov in pobud v podrazdelku 1a; |
3. |
glede na to ponovno poziva, da je treba predložiti večletno strategijo za program razgradnje Kozloduja in za preostale politične prednostne naloge, opredeljene v podrazdelku 1a, v povezavi z vmesnim pregledom sedanjega večletnega finančnega okvira, skupaj s konkretnimi predlogi za prilagoditve in spremembe tega okvira še pred koncem prvega semestra 2010 z uporabo vseh razpoložljivih mehanizmov, ki jih omogoča Medinstitucionalni sporazum z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju (1), zlasti točke od 21 do 23 tega sporazuma; |
4. |
poudarja, da se letni znesek za program razgradnje Kozloduja določi v okviru letnega proračunskega postopka v skladu z določbami točke 38 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006; |
5. |
poziva Komisijo, naj ustrezno spremeni svoj predlog na podlagi člena 106a Pogodbe Euratom in člena 293(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije; |
6. |
poziva Svet, naj obvesti Parlament, če namerava odstopati od besedila, ki ga je Parlament odobril; |
7. |
poziva Svet, naj se ponovno posvetuje s Parlamentom, če namerava bistveno spremeniti predlog Komisije; |
8. |
naroči svojemu predsedniku, naj stališče Parlamenta posreduje Svetu in Komisiji. |
BESEDILO, KI GA PREDLAGA KOMISIJA |
SPREMEMBA |
||||
Sprememba 1 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 1 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 2 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 2 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 3 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 2 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 4 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 4 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 5 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 5 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 6 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 6 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 7 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 6 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 8 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 6 b (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 9 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 6 c (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 10 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 7 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 11 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 7 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 12 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 8 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 13 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 10 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 14 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 11 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 15 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 11 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 16 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 12 |
|||||
|
|
||||
Sprememba 17 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 12 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 18 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 12 b (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 19 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 13 a (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 20 |
|||||
Predlog uredbe Uvodna izjava 13 b (novo) |
|||||
|
|
||||
Sprememba 21 |
|||||
Predlog uredbe Člen 1 |
|||||
Ta uredba uvaja program, ki določa podrobna navodila za uporabo finančne pomoči Skupnosti za razgradnjo enot 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj in posledic njihovega zaprtja v Bolgariji (v nadaljevanju: Program Kozloduj). |
Ta uredba uvaja program, ki določa podrobna navodila za uporabo finančne pomoči Skupnosti za nadaljnji postopek razgradnje enot 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj in posledic za okolje, gospodarstvo in zanesljivo dobavo energije v regiji, ki jih ima njihovo zgodnje zaprtje v Bolgariji (v nadaljevanju: Program Kozloduj). |
||||
Sprememba 22 |
|||||
Predlog uredbe Člen 2 |
|||||
Prispevek Skupnosti Programu Kozloduj se dodeli za zagotavljanje finančne podpore za ukrepe v zvezi z razgradnjo jedrske elektrarne Kozloduj, ukrepe za sanacijo okolja v skladu s pravnim redom EU in za posodobitev obstoječih proizvodnih zmogljivosti, ki so potrebne za nadomestitev proizvodnih zmogljivosti štirih reaktorjev jedrske elektrarne Kozloduj, ter druge ukrepe, ki izhajajo iz odločitve o zaprtju in razgradnji te elektrarne in ki prispevajo k potrebnemu prestrukturiranju, sanaciji okolja in posodobitvi sektorjev proizvodnje, prenosa in distribucije energije v Bolgariji, kakor tudi k večji varnosti oskrbe z energijo in k izboljšanju energetske učinkovitosti v Bolgariji. |
Prispevek Skupnosti Programu Kozloduj se predvsem dodeli za zagotavljanje finančne podpore za ukrepe v zvezi z razgradnjo enot od 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj. Namenjen je tudi za ukrepe za sanacijo okolja v skladu s pravnim redom EU in za posodobitev proizvodnih zmogljivosti, ki so potrebne za nadomestitev proizvodnih zmogljivosti štirih reaktorjev jedrske elektrarne Kozloduj, ter druge ukrepe, ki izhajajo iz odločitve o zaprtju in razgradnji teh enot in ki prispevajo k potrebnemu prestrukturiranju, sanaciji okolja in posodobitvi ter krepitvi sektorjev proizvodnje, prenosa in distribucije energije v Bolgariji, kakor tudi k večji varnosti in višjim standardom oskrbe z energijo in k izboljšanju energetske učinkovitosti ter k uporabi obnovljivih virov energije v Bolgariji, pri čemer se spodbujajo ukrepi za varčevanje z energijo in obnovljivi viri energije. Finančna podpora se lahko zagotovi tudi za blažitev socialno-ekonomskega prehoda v prizadetih skupnostih, na primer z razvojem novih trajnih delovnih mest in industrijskih panog. |
||||
Sprememba 23 |
|||||
Predlog uredbe Člen 3 – odstavek 1 |
|||||
1. Referenčni znesek za izvedbo Programa Kozloduj v obdobju od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2013 znaša 300 milijonov EUR. |
1. Referenčni znesek v smislu točke 38 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006, ki je potreben za izvedbo programa Kozloduj v obdobju od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2013, znaša 300 milijonov EUR. |
||||
Sprememba 24 |
|||||
Predlog uredbe Člen 3 – odstavek 2 |
|||||
2. Letna sredstva odobri proračunski organ v okviru finančnih perspektiv. |
2. Letna sredstva odobri proračunski organ v okviru finančnih perspektiv in v skladu s potrebami procesa razgradnje . |
||||
Sprememba 25 |
|||||
Predlog uredbe Člen 3 – odstavek 3 |
|||||
3. Znesek odobritev za Program Kozloduj se lahko v obdobju od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2013 pregleda, da se upošteva napredek pri izvajanju programa ter se zagotovi, da načrtovanje in dodelitev sredstev temeljita na dejanskih finančnih potrebah in absorpcijski sposobnosti. |
3. Znesek odobritev za Program Kozloduj se v obdobju od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2013 pregleda, da se upošteva napredek pri izvajanju programa in da se upoštevajo dolgoročni vplivi in posledice za okolje, gospodarstvo in zanesljivost oskrbe zaradi zaprtja enot od 1 do 4 jedrske elektrarne Kozloduj ter da se zagotovi, da načrtovanje in dodelitev sredstev temeljita na dejanskih finančnih potrebah in absorpcijski sposobnosti. |
||||
Sprememba 26 |
|||||
Predlog uredbe Člen 5 – odstavek 2 |
|||||
2. Ukrepi v skladu s Programom Kozloduj se sprejmejo v skladu s členom 8(2). |
2. Ukrepi v skladu s Programom Kozloduj se sprejmejo v skladu s členom 8(2). Zanje veljajo pravila EU o javnih naročilih. |
||||
Sprememba 27 |
|||||
Predlog uredbe Člen 6 – odstavek 1 |
|||||
1. Komisija lahko revidira uporabo pomoči, in sicer lahko revizijo opravijo neposredno njeni uslužbenci ali zunanji organi po njeni izbiri. Take revizije se lahko opravljajo kadar koli med trajanjem sporazuma med Skupnostjo in EBOR o sredstvih Skupnosti, namenjenih Mednarodnemu podpornemu skladu za razgradnjo jedrske elektrarne Kozloduj, in v obdobju petih let po datumu plačila dolgovanega zneska. Če je potrebno, lahko Komisija v skladu z ugotovitvami revizije izda odločbo o izterjavi. |
1. Komisija spremlja in lahko revidira uporabo pomoči, in sicer lahko revizijo opravijo neposredno njeni uslužbenci ali zunanji organi po njeni izbiri. Take revizije se lahko opravljajo kadar koli med trajanjem sporazuma med Skupnostjo in EBOR o sredstvih Skupnosti, namenjenih Mednarodnemu podpornemu skladu za razgradnjo jedrske elektrarne Kozloduj, v skladu s pravili Mednarodne agencije za atomsko energijo in Mednarodne agencije za energijo in v obdobju petih let po datumu plačila dolgovanega zneska. Če je potrebno, lahko Komisija v skladu z ugotovitvami revizije izda odločbo o izterjavi. Financiranje tovrstnih revizij in vseh drugih ocenjevanj bo zunaj obsega proračuna za pomoč pri razgradnji. |
||||
Sprememba 28 |
|||||
Predlog uredbe Člen 6 – odstavek 2 – pododstavek 1 |
|||||
2. Osebje Komisije in zunanje osebje, ki ga je Komisija pooblastila, ima ustrezno pravico do dostopa, zlasti do pisarn upravičenca in vseh informacij, vključno s tistimi v elektronski obliki, ki so potrebne za izvedbo takšnih revizij. |
2. Osebje Komisije in zunanje osebje, ki ga je Komisija pooblastila, ima ustrezno pravico do dostopa, zlasti do pisarn upravičenca in vseh informacij, vključno s tistimi v elektronski obliki, ki so potrebne za izvedbo takšnih revizij. Revizija obsega tudi stanje pri izdajanju odobritev za razgradnjo. |
||||
Sprememba 29 |
|||||
Predlog uredbe Člen 6 – odstavek 2 – pododstavek 2 |
|||||
Računsko sodišče ima enake pravice kot Komisija, zlasti pravico do dostopa. |
Računsko sodišče in Evropski parlament imata enake pravice kot Komisija, zlasti pravico do dostopa. |
||||
Sprememba 30 |
|||||
Predlog uredbe Člen 7 |
|||||
Komisija zagotovi izvajanje te uredbe ter v rednih časovnih presledkih poroča Evropskemu parlamentu in Svetu. Komisija opravi vmesni pregled, kakor je določeno v členu 3(3). |
Komisija zagotovi izvajanje te uredbe ter v rednih časovnih presledkih poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o uporabi sredstev in izvedenih dejavnostih. Komisija opravi vmesno in naknadno vrednotenje , kakor je določeno v členu 3(3), ter o obeh poroča Evropskemu parlamentu . |
||||
|
Naknadno vrednotenje vsebuje popoln in natančen proračun stroškov za razgradnjo jedrske elektrarne, da se lahko načrtujejo stroški prihodnjih razgradenj. Analizira tudi ekonomske, socialne in okoljske stroške, pri tem pa se osredotoči na vpliv prostega preostalega sevanja in posledice za zanesljivo dobavo. |
||||
Sprememba 31 |
|||||
Predlog uredbe Člen 7 a (novo) |
|||||
|
Člen 7a Komisija pred podpisom sporazuma o podpori opravi oceno ustreznosti v skladu z mednarodno sprejetimi standardi vsaj za računovodstvo, pregledovanje, notranji nadzor in postopke javnega naročanja Evropske banke za obnovo in razvoj (EBOR). |
(1) UL C 139, 14.6.2006, str. 1.
(2) SEK(2009)1431.
(3) UL L 124, 17.5.2005, str. 1.
(4) UL L 159, 29.6.1996, str. 1.
(5) UL L 248, 16.9.2002, str. 1.
(6) UL L 357, 31.12.2002, str. 1.