1.10.2018 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 352/34 |
Tožba, vložena 27. junija 2018 – WV/ESZD
(Zadeva T-388/18)
(2018/C 352/41)
Jezik postopka: francoščina
Stranki
Tožeča stranka: WV (zastopnik: É. Boigelot, avocat)
Tožena stranka: Evropska služba za zunanje delovanje
Predlogi
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
— |
njeno tožbo razglasi za dopustno in utemeljeno;
|
Tožbeni razlogi in bistvene trditve
Tožeča strank v utemeljitvi tožbe uveljavlja en sam tožbeni razlog v zvezi s kršitvijo dolžnosti pomoči in skrbnega ravnanja, kršitve členov 1e(2), 12, 12a, 22c, 24, 25 in 26 Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi), načela dobrega upravljanja in kršitve členov 1 in 2 Priloge IX h Kadrovskim predpisom za uradnike Evropske unije in Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 26, str. 102).
Tožeča stranka v okviru tožbenega razloga uveljavlja tudi kršitev členov 41, 47 in 52 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pravice do obrambe, zlorabo prava in zlorabo postopka, poleg očitne kršitve načela legitimnih pričakovanj in enakosti orožij.
Tožeča stranka v okviru tožbenega razloga nazadnje uveljavlja kršitev načela, ki upravi nalaga, da odločbo sprejme le na podlagi zakonsko dopustnih razlogov, to pomeni na podlagi upoštevnih razlogov, ki ne vsebujejo nobenih očitnih napak pri presoji dejanskega ali pravnega stanja, ter kršitev načel sorazmernosti, kontradiktornosti, dobrega upravljanja in pravne varnosti, poleg kršitve Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 3, str. 331).
Tako uveljavljani očitek je v tem, da naj OI s tem, da je izpodbijano odločbo sprejel pod navedenimi pogoji in s tem, da je nato zavrnil pritožbo tožeče stranke, očitno ne bi pravilno uporabil in razlagal določbe Kadrovskih predpisov in zgoraj navedenih načel, saj je svojo odločbo tako glede dejanskega in pravnega stanja oprl na nenatančno obrazložitev in s tem tožečo stranko postavil v nezakonit upravni položaj, ki nikakor ni v ravnovesju med ugotovljenimi dejstvi in zavrnitvijo prošnje za pomoč.