19.5.2014 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 151/26 |
Tožba, vložena 19. februarja 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia in PT Wilmar Nabati Indonesia proti Svetu
(Zadeva T-139/14)
2014/C 151/34
Jezik postopka: angleščina
Stranke
Tožeči stranki: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Kodya Dumai, Indonezija) in PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan, Indonezija) (zastopnik: P. Vander Schueren, odvetnik)
Tožena stranka: Svet Evropske unije
Predloga
Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlaga, naj:
— |
Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1194/2013 z dne 19. novembra 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz biodizla s poreklom iz Argentine in Indonezije (UL L 315, str. 2) v delu, v katerem se z njo uvajajo protidampinške dajatve za tožeči stranki, razglasi za nično, in |
— |
toženi stranki naloži plačilo stroškov tožečih strank. |
Tožbeni razlogi in bistvene trditve
Tožeči stranki v utemeljitev tožbi navajata enajst tožbenih razlogov.
1. |
Prvi tožbeni razlog: Instituciji naj bi ravnali v nasprotju z osnovno uredbo, (1) saj stroški niso bili izračunani na osnovi evidenc proizvajalcev izvoznikov o izdelku, ki se je preiskoval, in proizvajalcev v preiskavi. |
2. |
Drugi tožbeni razlog: Zatrjevana kršitev osnovne uredbe, saj določena normalna vrednost vključuje stroške, ki niso povezani s proizvodnjo in prodajo obravnavanega izdelka. |
3. |
Tretji tožbeni razlog: Evropska komisija naj bi s tem, da je vključila stroške, ki temeljijo na mednarodnih referenčnih cenah, namesto stroškov v državi porekla (Indonezija), ravnala v nasprotju z osnovno uredbo. |
4. |
Četrti tožbeni razlog: Zatrjevane kršitve osnovne uredbe, in sicer z določitvijo normalne vrednosti v odsotnosti posebnih tržnih razmer v zvezi z obravnavanim izdelkom. |
5. |
Peti tožbeni razlog: Zatrjuje se, da se zaradi neskladnosti s členom 2.2.2(1) Protidampinškega sporazuma STO člen 2(5) ne uporablja, če ta omogoča izjemo od obvezne uporabe proizvodnih stroškov v državi porekla pri določitvi normalne vrednosti. |
6. |
Šesti tožbeni razlog: V Uredbi Sveta št. 1194/2013 naj bi prišlo do očitno napačnih pravne presoje in presoje dejstev, saj dejanske cene, ki jo proizvajalci biodizla plačajo za surovo palmovo olje, ne določa vlada, tako da bi se lahko zavrnila dejansko plačana cena. |
7. |
Sedmi tožbeni razlog: Uredba Sveta št. 1194/2013 naj bi kršila osnovno uredbo, saj naj s tem, da se niso ustrezno upoštevale razlike, ki vplivajo na primerljivost cen, ne bi bila opravljena poštena primerjava med normalno vrednostjo in izvozno ceno. |
8. |
Osmi tožbeni razlog: Zatrjevana očitna napaka pri presoji pri uporabi prilagoditve stroškov, saj naj bi bila v primeru tožečih strank uporabljena napačna surovina. |
9. |
Deveti tožbeni razlog: V Uredbi Sveta št. 1194/2013 naj bi s tem, da so bili stroški za surovo palmovo olje, pridobljeno od pridruženih proizvajalcev surovega palmovega olja, zaradi netržne cene prilagojeni, in sicer brez proučitve in zgolj na podlagi domnevnega učinka izvoznih davkov na cene surovega palmovega olja, prišlo do očitno napačne presoje. |
10. |
Deseti tožbeni razlog: Uredba Sveta št. 1194/2013 naj bi temeljila na očitno napačni presoji, ker se v njej (i) ne upošteva domača stopnje dobička iz prodaje izdelkov, ki spadajo v isto splošno kategorijo kot biodizel, in sicer zato, ker se njihova prodaja ni izvajala v običajnem poteku trgovine, ter (ii) razumnost stopnje dobička ocenjuje na dolgoročnih obrestih namesto na kratkoročnih ali srednjeročnih obrestnih merah za posojila. |
11. |
Enajsti tožbeni razlog: Uredba Sveta št. 1194/2013 naj bi temeljila na očitno napačni presoji, ker zavrača določitev razumne stopnje dobička na podlagi trditve, da uporaba donosnosti kapitala pri trgovskih družbah ni upoštevna za to določitev, ker gre za storitvene družbe brez pomembnih kapitalskih naložb, s čimer naj se napačno ne bi upoštevala potreba trgovskih družb po obratnem kapitalu za izvajanje trgovinske dejavnosti. |
(1) Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 343, str. 51, v nadaljevanju: osnovna uredba).