24.9.2011 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 282/36 |
Tožba, vložena 29. julija 2011 – Banco Santander in Santusa proti Komisiji
(Zadeva T-399/11)
2011/C 282/71
Jezik postopka: španščina
Stranke
Tožeči stranki: Banco Santander, SA (Santander, Španija), Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španija) (zastopniki: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro in R. Calvo Salinero, odvetniki, M. Muñoz de Juan, odvetnica)
Tožena stranka: Evropska komisija
Predlogi
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
— |
ugotovi dopustnost razlogov za ničnost, navedenih v tej tožbi, in jim ugodi ter posledično razglasi člen 1(1) [izpodbijanega] sklepa, ki člen 12(5) Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (zakon o davku od dohodkov pravnih oseb – prečiščeno besedilo) (TRLIS) opredeljuje kot državno pomoč, za ničen; |
— |
podredno, člen 1(1) [izpodbijanega sklepa] razglasi za ničen v delu, v katerem je ugotovljeno, da člen 12(5) TRLIS vsebuje elemente državne pomoči, kadar se uporabi za pridobitev večinskih deležev; |
— |
podredno, člen 4 [izpodbijanega sklepa] razglasi za ničen v delu, ki vsebuje odredbo za izterjavo pomoči za transakcije, ki so bile izvedene pred objavo končnega sklepa, ki je predmet te tožbe, v Uradnem listu Evropske unije (UL EU z dne 21. maja 2011); |
— |
podredno, razglasi za ničen člen 1(1) in še bolj podredno člen 4 [izpodbijanega sklepa] v delu, ki se nanaša na transakcije v Mehiki, Združenih državah in Braziliji; in |
— |
Komisiji naloži plačilo stroškov tega postopka. |
Tožbeni razlogi in bistvene trditve
Ta tožba je vložena zoper Sklep Komisije C(2010) 9566 z dne 12. januarja 2011 o davčni amortizaciji finančnega dobrega imena (goodwill), ki izhaja iz prevzema deležev v tujih družbah.
Tožeči stranki v podporo svoji tožbi navajata tri razloge.
1. |
Prvi razlog se nanaša na očitno napačno uporabo prava pri presoji pojma „selektivnost“ in pri opredelitvi zadevnega ukrepa kot državne pomoči.
|
2. |
Drugi razlog temelji na napačni uporabi prava pri določitvi imetnika koristi od ukrepa.
|
3. |
Tretji razlog temelji na kršitvi splošnega načela varstva legitimnih pričakovanj, kar zadeva določitev področja uporabe ratione temporis odredbe za vračilo.
|