20.12.2008 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 327/4 |
Sodba Sodišča (prvi senat) z dne 6. novembra 2008 (predlog za sprejetje predhodne odločbe – Regeringsrätten – Švedska) – Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet proti Skatteverket
(Zadeva C-291/07) (1)
(DDV - Kraj obdavčljivih transakcij - Davčna navezna okoliščina - Izvajalec storitev s sedežem v državi članici, ki ni tista, v kateri ima sedež naročnik - Status davčnega zavezanca - Storitve, ki se opravijo za nacionalno ustanovo, ki izvaja gospodarsko in negospodarsko dejavnost)
(2008/C 327/06)
Jezik postopka: švedščina
Predložitveno sodišče
Regeringsrätten
Stranki v postopku v glavni stvari
Tožeča stranka: Kollektivavtalsstiftelsen TRR Trygghetsrådet
Tožena stranka: Skatteverket
Predmet
Predlog za sprejetje predhodne odločbe – Regeringsrätten – Razlaga členov 9(2)(e) in 21(1)(b) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (UL L 145, str. 1) in členov 56(1)(c) in 196 Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (UL L 347, str. 1) – Nacionalna ustanova, ki hkrati opravlja gospodarske in druge dejavnosti, pri čemer v okviru dejavnosti, za katero se Direktiva ne uporablja, naroči storitve svetovanja, ki jih opravlja ponudnik s sedežem v drugi državi članici.
Izrek
Člen 9(2)(e) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 1999/59/ES z dne 17. junija 1999, in člen 56(1)(c) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost je treba razlagati tako, da je treba osebo, ki naroči svetovalne storitve od davčnega zavezanca s sedežem v drugi državi članici, če ta naročnik opravlja tako gospodarsko dejavnost kot tudi dejavnost, za katero se ti direktivi ne uporabljata, obravnavati, kot da ima status davčnega zavezanca, tudi če je bila navedena storitev uporabljena le za potrebe slednje dejavnosti.