Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2014 in mnenje Sveta o francoskem programu stabilnosti za leto 2014 /* COM/2014/0411 final - 2014/ () */
Priporočilo PRIPOROČILO SVETA v zvezi z nacionalnim reformnim programom
Francije za leto 2014
in mnenje Sveta o francoskem programu stabilnosti za leto 2014
SVET EVROPSKE UNIJE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 121(2) in člena 148(4) Pogodbe, ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z
dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o
nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik[1],
zlasti člena 5(2) Uredbe, ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1176/2011
Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o
preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij[2], zlasti
člena 6(1) Uredbe, ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[3], ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[4], ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta, ob upoštevanju mnenja Odbora za zaposlovanje, ob upoštevanju mnenja
Ekonomsko-finančnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora za socialno
zaščito, ob upoštevanju mnenja Odbora za ekonomsko
politiko, ob upoštevanju naslednjega: (1)
Evropski svet je 26. marca 2010 potrdil
predlog Evropske komisije, da začne izvajati novo strategijo za rast in
delovna mesta, Evropa 2020, ki temelji na okrepljenem usklajevanju
ekonomskih politik ter se osredotoča na ključna področja, na
katerih je potrebno ukrepanje za povečanje potenciala Evrope za trajnostno
rast in konkurenčnost. (2)
Svet je na predlog Komisije 13. julija 2010
sprejel priporočilo o širših smernicah za ekonomske politike držav
članic in Unije (2010–2014) ter 21. oktobra 2010 sklep o smernicah za
politike zaposlovanja držav članic, ki skupaj tvorita integrirane
smernice. Države članice so bile pozvane, naj integrirane smernice
upoštevajo v nacionalnih ekonomskih politikah in politikah zaposlovanja. (3)
Voditelji držav oziroma vlad so 29. junija 2012
sprejeli Pakt za rast in delovna mesta, ki z uporabo vseh razpoložljivih
vzvodov, instrumentov in politik zagotavlja skladen okvir za ukrepanje na
nacionalni ravni, ravni EU in ravni euroobmočja. Odločili so se, da
morajo biti ukrepi sprejeti na ravni držav članic, in zlasti izrazili
polno zavezanost k doseganju ciljev strategije Evropa 2020 ter izvajanju
priporočil za posamezne države. (4)
Svet je 9. julija 2013 sprejel
priporočilo v zvezi z nacionalnim reformnim programom Francije za leto 2013
in dal mnenje o posodobljenem francoskem programu stabilnosti za obdobje 2012–2017.
Komisija je 15. novembra 2013 predložila mnenje o osnutku
proračunskega načrta Francije za leto 2014[5] v skladu z
Uredbo (EU) št. 473/2013[6]. (5)
Komisija je 13. novembra 2013 sprejela letni
pregled rasti[7],
ki zaznamuje začetek evropskega semestra za usklajevanje ekonomskih
politik za leto 2014. Istega dne je na podlagi Uredbe (EU) št. 1176/2011
sprejela poročilo o mehanizmu opozarjanja[8],
v katerem je Francijo opredelila kot eno od držav članic, za katere je
treba opraviti poglobljen pregled. (6)
Evropski svet je 20. decembra 2013 potrdil
prednostne naloge za zagotavljanje finančne stabilnosti, konsolidacije
javnih financ in ukrepanja za spodbujanje rasti. Poudaril je potrebo po
doseganju diferencirane, rasti prijazne konsolidacije javnih financ, ponovni
vzpostavitvi normalnih pogojev kreditiranja gospodarstva, spodbujanju rasti in
konkurenčnosti, odpravljanju brezposelnosti in socialnih posledic krize
ter modernizaciji javne uprave. (7)
Komisija je 5. marca 2014 objavila rezultate
poglobljenega pregleda za Francijo[9],
ki ga je opravila v skladu s členom 5 Uredbe (EU) št. 1176/2011. Na
podlagi opravljene analize Komisija ugotavlja, da v Franciji še naprej
obstajajo makroekonomska neravnotežja, ki zahtevajo posebno spremljanje in
odločne ukrepe politike. Zlasti poslabšanje trgovinske bilance in
konkurenčnosti ter posledice visoke ravni zadolženosti javnega sektorja
zahtevajo stalno pozornost politike. (8)
Francija je 7. maja 2014 predložila nacionalni
reformni program za leto 2014 in program stabilnosti za leto 2014. Programa sta
bila ocenjena istočasno, da bi se upoštevala njuna medsebojna povezanost. (9)
Cilja proračunske strategije iz programa
stabilnosti za leto 2014 sta odpraviti čezmerni primanjkljaj do leta 2015
in doseči srednjeročni cilj v letu 2017. V programu je potrjen
prejšnji srednjeročni cilj strukturno uravnoteženega proračuna, ki je
strožji od zahtev Pakta za stabilnost in rast. V programu je načrtovano
zmanjšanje primanjkljaja na 3 % BDP v letu 2015, kar je nad ciljno ravnjo,
določeno v priporočilu Sveta z dne 21. junija 2013. Zato je
načrtovani (preračunani) letni napredek pri doseganju
srednjeročnega cilja pod zahtevanim minimumom v višini 0,5 % BDP.
Proračunska strategija iz programa je tako le delno v skladu z zahtevami
Pakta za stabilnost in rast. V programu je napovedano, da bo javni dolg
najvišji v letih 2014 in 2015 s 95,6 % BDP, nato pa se bo v letu 2017
zmanjšal na 91,9 % BDP. Makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo
proračunske napovedi v programu, je verjeten za leto 2014 ter nekoliko
optimističen za leto 2015, saj napoveduje, da se bo BDP v tem in
prihodnjem letu povečal za 1,0 % oziroma 1,7 %, za razliko od 1,0 %
oziroma 1,5 %, kot je bilo navedeno v pomladanski napovedi Komisije iz
leta 2014. Aprila 2014 je neodvisni visoki svet za javne finance („Haut Conseil
des finances publiques“) izdal mnenje o makroekonomskem scenariju programa.
Komisija je 5. marca 2014 Franciji priporočila, naj si nadalje prizadeva
za zagotovitev popolnega izpolnjevanja priporočila Sveta v okviru postopka
v zvezi s čezmernim primanjkljajem. V programu stabilnosti so navedeni
številni dodatni ukrepi za leto 2014, med katerimi so razveljavitev odobrenih
proračunskih sredstev ministrstev, ki se sprejmejo kot del dodatnega
proračuna, in prvi učinki varčevalnega načrta v vrednosti 50 milijard
EUR, ki ga je napovedala vlada. Glede na to in tudi ob upoštevanju dejstva, da
je bil fiskalni napor, dosežen v letu 2013, višji od pričakovanj ob izdaji
priporočila Komisije, se lahko šteje, da je program na splošno ustrezen
odziv na priporočilo Komisije. Ukrepi za konsolidacijo javnih financ niso
dovolj podrobni, da bi lahko verodostojno zagotovili odpravo stanja
čezmernega primanjkljaja do leta 2015, kot je bilo potrjeno v napovedi
Komisije, v skladu s katero naj bi primanjkljaj naslednje leto znašal 3,4 %
BDP, okvirna strukturna prilagoditev pa bi bila precej pod ravnjo, ki jo je
priporočil Svet. Poleg tega so tveganja glede vladnih ciljev premalo
upoštevana. Zlasti je treba del dodatnih ukrepov za leto 2014, ki so bili
napovedani v programu, še sprejeti, načrtovani znesek prihrankov za leto 2015
pa je zelo ambiciozen. Po napovedi Komisije je fiskalni napor za obdobje 2013–2014
za 0,2 odstotne točke BDP premajhen v smislu (popravljene) spremembe
strukturnega salda in za 0,1 odstotne točke BDP v smislu količine
ukrepov, ki so bili ocenjeni kot potrebni ob izdaji priporočila Sveta. Na
podlagi ocene programa in napovedi Komisije v skladu z Uredbo Sveta (ES)
št. 1466/97 Svet meni, da je treba ukrepe, ki podpirajo proračunsko
strategijo, podrobneje opredeliti, ter da so potrebna dodatna prizadevanja za
izpolnitev priporočila Sveta, ki bi nato zagotovila ustrezno približanje
doseganju srednjeročnega cilja. Zlasti bi morala biti dodatna prizadevanja
določena v napovedani spremembi zakona o proračunu za leto 2014. (10)
Glede na visok javni dolg, ki se še povečuje,
in dejstvo, da je bil rok za odpravo čezmernega primanjkljaja podaljšan na
leto 2015, je toliko bolj pomembno, da se proračun za leto 2014 dosledno
izvrši ter da se v letu 2015 odločno vztraja pri precejšnjih prizadevanjih
za konsolidacijo. Zlasti bi se morala v skladu z načrti francoske vlade
javna poraba precej počasneje povečevati, kot se je v prejšnjih
letih. Zato je treba podrobno opredeliti strategijo
za zmanjšanje odhodkov, in sicer z okrepitvijo tekočega pregleda porabe in
po potrebi s ponovno opredelitvijo obsega vladnih ukrepov. Konkretnih
kratkoročnih prihrankov ni mogoče doseči brez bistvenega zmanjšanja
povišanja porabe za socialno varnost, ki predstavlja skoraj polovico odhodkov v
javnem sektorju. V ta namen je treba zmanjšati stroške zdravstvenega varstva in
pokojnin, na primer z določitvijo ambicioznejših ciljev glede letnih
odhodkov za zdravstveno varstvo in začasno zamrznitvijo pokojnin ter
drugih socialnih nadomestil, kot trenutno načrtuje vlada. Poleg tega bi
moral načrtovani novi zakon o decentralizaciji racionalizirati
različne upravne ravni v Franciji, s čimer bi se odpravilo upravno
prekrivanje ter dosegli dodatne sinergije, večja učinkovitost
in prihranki z združitvijo ali odpravo upravnih ravni. V zvezi s tem bodo
strukturne reforme iz programa stabilnosti začele veljati šele
srednjeročno, čeprav se je načrtovani časovni razpored od
programa stabilnosti prestavil na zgodnejši čas, in poleg tega obstajajo
znatna tveganja glede njihovega izvajanja. Okrepiti bi bilo treba tudi nadzor
nad odhodki lokalnih oblasti, vključno z omejitvijo letnega povečanja
davčnih prihodkov lokalnih oblasti, ter hkrati strogo izvajati
načrtovano zmanjšanje finančnih pomoči iz sektorja centralne
države. Poleg potrebe po zagotovitvi kratkoročnih prihrankov vzbuja skrb
tudi dolgoročna vzdržnost javnih financ. Čeprav so bili javni odhodki
za zdravstvo v zadnjih nekaj letih pod nadzorom, so potrebna dodatna
prizadevanja za izboljšanje stroškovne učinkovitosti zdravstvenega
sistema. Zlasti je treba izvesti dodatne politike omejevanja stroškov, saj naj
bi se glede na napovedi srednje- in dolgoročno odhodki v zdravstvu
močno povečali. Področja, na katerih bi bilo treba povečati
učinkovitost, vključujejo izdatke za farmacevtske izdelke in upravne
storitve ter tudi bolnišnično oskrbo. Poleg tega je bila decembra 2013
sprejeta pokojninska reforma, ki naj bi zagotovila dolgoročno vzdržnost
sistema. Vendar pokojninska reforma ne bo dovolj za odpravo primanjkljaja v
sistemu, zlasti primanjkljaja v shemah za državne uradnike in zaposlene v
številnih državnih podjetjih. Na splošno bodo v skladu z napovedmi francoskih
organov novi pokojninski ukrepi le za polovico zmanjšali skupni primanjkljaj v
sistemu, in sicer na približno 0,5 % BDP do leta 2020. Prav tako v zvezi z
obsegom prilagoditve obstajajo znatna tveganja, saj bi se lahko izkazalo, da je
makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo te napovedi, preveč
optimističen. Novo ustanovljeni odbor za spremljanje pokojnin („Comité de
suivi des retraites“) bi moral zagotoviti postopno odpravo primanjkljaja v
sistemu. (11)
Francija je med državami članicami z
najvišjimi stroški dela. Zlasti visoka davčna obremenitev dela zmanjšuje
dobičkonosnost podjetij. V podporo stroškovni konkurenčnosti je
francoska vlada sprejela številne pobude za zmanjšanje davčne obremenitve
dela. Decembra 2012 je bila sprejeta davčna olajšava za konkurenčnost
in zaposlovanje (CICE), ki je enaka zmanjšanju stroškov dela za plače pod 2,5-kratni
znesek minimalne plače. Januarja 2014 je bilo v okviru „pakta za
odgovornost in solidarnost“ napovedano dodatno zmanjšanje stroškov dela v
višini 10 milijard EUR. Ta dva ukrepa bosta znašala 30 milijard EUR
oziroma 1,5 % BDP, kar je sorazmerno s splošnim povišanjem obdavčitve
pravnih oseb, zabeleženim v obdobju 2010–2013, ter bi zapolnila le polovico
vrzeli med Francijo in povprečjem euroobmočja v smislu prispevkov
delodajalcev za socialno varnost. Poleg tega bodo imela izvozna podjetja, ki
ponavadi izplačujejo visoke plače, manjše koristi od CICE od
neizvoznih podjetij, s čimer se bo zmanjšal vpliv ukrepa na
konkurenčnost. Pakt za odgovornost in solidarnost vključuje znižanje
stroškov dela v zvezi z nizkimi plačami ter v zvezi s plačami med 1,6-
in 3,5-kratnim zneskom minimalne plače. Slednji ukrep, ki naj bi
začel veljati z letom 2016, bi imel bolj neposreden vpliv na izvozna
podjetja. Določanje plač v Franciji običajno povzroči
izkrivljanja v plačni strukturi in omeji možnost podjetij, da v času
gospodarskih recesij prilagajajo plače. Višji svet za financiranje
socialne zaščite („Haut Conseil du financement de la protection sociale“)
je ocenil vpliv različnih scenarijev oprostitve plačila prispevkov za
socialno varnost na zaposlovanje, vendar je bilo premalo poudarka na vplivu na
gibanje plač in konkurenčnost. Čeprav so bile za delavce, ki
prejemajo minimalno plačo, odobrene obsežne oprostitve, so stroški dela
pri minimalni plači še naprej visoki. Zaradi teh oprostitev so bili
stroški dela v letu 2013 pod nadzorom, kar pomeni pozitiven trend, vendar je
stopnja minimalne plače v Franciji taka, da omogoča eno od najvišjih
ravni kupne moči v EU. Minimalna plača bi se zato še naprej morala
razvijati na način, ki podpira konkurenčnost in ustvarjanje delovnih
mest. Francija ima le nekaj izjem od zajamčene minimalne plače in
lahko bi se naredilo več za zmanjšanje stroškov dela za ranljive skupine. (12)
Globalni položaj Francije v številnih pregledih
mednarodnega poslovnega okolja se je poslabšal. Kljub prizadevanjem v okviru
„poenostavitvenega šoka“, ki se je začel julija 2013, da bi se sprostili
odnosi med podjetji in upravo, še vedno obstaja potreba po nadaljnjem
izboljšanju poslovnega okolja. Poleg tega je treba številne ukrepe, ki se
proučujejo v okviru načrta za poenostavitev, še opredeliti in
izvesti. Zlasti bi bilo treba posebno pozornost nameniti predpisom iz
delovnopravne zakonodaje ali računovodskim pravilom, povezanim s posebnimi
pragi glede velikosti, ki ovirajo rast francoskih podjetij. To lahko prispeva k
težavam MSP pri doseganju velikosti, ki bi jim omogočila izvoz in
inovacije. Pobude politike za povečanje izdatkov zasebnih podjetij za
raziskave in razvoj ter inovacije, zlasti davčna olajšava za raziskave in
pole konkurenčnosti, so do zdaj prinesle mešane rezultate. Čedalje
manjši pomen industrijskega sektorja v francoskem zasebnem sektorju kaže na
stagnacijo izdatkov za raziskave in razvoj s strani zasebnih podjetij, kljub
velikim prizadevanjem na ravni podjetja. Posledično se velik delež
tovrstnih izdatkov še naprej krije z javnimi sredstvi, in sicer neposredno prek
javnih raziskav ali posredno prek subvencij. Dodatno bi bilo treba izboljšati
učinkovitost obstoječih instrumentov, da bi se povišali izdatki
zasebnih podjetij za raziskave in razvoj ter spodbudile inovacije v zasebnem
sektorju. Zlasti bi lahko sredstva, namenjena polom konkurenčnosti, bolje
spodbudila nastanek učinkov obsega in izboljšala razširjanje inovacij.
Poleg tega bi se učinkovitost politike lahko okrepila, če bi se tem
polom omogočilo, da postanejo prave mreže podjetij s pozitivnimi
učinki prelivanja. Pričakovati je, da bodo stroški davčne
olajšave na področju raziskav v letu 2014 dosegli 5,8 milijarde EUR (blizu
0,3 % BDP). Kljub stroškom tega ukrepa ni na voljo naknadne ocene njegove
učinkovitosti za raziskave in razvoj. (13)
Čeprav so bile ovire v zvezi s pravno obliko,
zahtevami glede lastniških deležev ali tarifami za nekatere poklice (npr.
veterinarje) odpravljene, se danes večina še vedno sooča z velikimi
ovirami pri vstopu na trg ali opravljanju dejavnosti (npr. taksi službe,
zdravstveni sektor, notarji in pravni poklici na splošno). Načelo numerus
clausus za dostop do številnih poklicev (zdravniki, farmacevti itd.) še
vedno ovira dostop do storitev ter bi ga bilo mogoče pregledati brez
tveganj za kakovost in varnost. Do danes ni bila opravljena temeljita ocena
potrebe po omejitvah, ki vplivajo na regulirane poklice, in njihove
sorazmernosti. V maloprodajnem sektorju še vedno obstajajo obremenjujoče
zahteve glede dovoljenja za odprtje prodajnih mest, ki so predvsem posledica
predpisov prostorskega načrtovanja mest, in prepovedi prodaje z izgubo, ki
imajo negativen učinek na konkurenco in potrošnike. Do danes v Franciji
niso bili sprejeti konkretni ukrepi za odpravo ovir za vstop v maloprodajnem
sektorju. Na področju distribucije električne energije in plina se za
odjemalce, ki niso gospodinjstva, postopno odpravljajo regulirane cene. Vendar
so cene za gospodinjstva in za električno energijo še naprej regulirane,
določene so pod stroškovno ravnjo, dostop drugih dobaviteljev pa je
omejen. Na področju energetskih povezav bi bilo treba zaključiti
tekoče projekte, zlasti s Španijo, da bi se okrepile elektroenergetske in
plinske povezave s sosednjimi državami. V železniškem sektorju še vedno
obstajajo ovire za vstop na trg, ki preprečujejo učinkovito delovanje
trga. Francija ni odprla svojega domačega trga železniškega potniškega
prometa konkurenci, razen za mednarodne storitve, kjer je malo novih
udeležencev. Začela je reformo svojega železniškega sistema, da bi ta
postal bolj finančno vzdržen. Oktobra 2013 je bil predstavljen osnutek
zakona, ki se trenutno obravnava v parlamentu. Predstavljeni ukrepi
vključujejo vzpostavitev polnopravnega upravljavca železniške
infrastrukture znotraj vertikalno integrirane strukture, ki vključuje
prvotnega prevoznika. Ta nova struktura lahko ovira dostop drugih prevoznikov
do omrežja. (14)
Skupna davčna obremenitev Francije je velika
in se še povečuje. V letu 2013 je delež davka v BDP znašal 45,9 %,
kar je med najvišjimi v EU, in po konsolidaciji javnih financ, ki se je
začela leta 2010, se je povečal za 3,3 odstotne točke. Zaradi
tega je poseben odbor („Assises de la fiscalité“) pripravil predlog za reformo
davčnega sistema. Do zdaj je bil pri znižanju zakonsko določene
stopnje dohodnine in davka od dohodkov pravnih oseb ter povečanju
učinkovitosti sistema DDV dosežen skromen napredek. Namesto tega so bile
začasne dodatne kapitalske zahteve za velike gospodarske družbe podaljšane
do leta 2015, kar bo povzročilo, da bo skupni zakonsko določeni davek
od dohodkov pravnih oseb dosegel najvišjo vrednost 38,1 % (zakonsko
določena stopnja je s 33,3 % že med najvišjimi v EU). Francoska vlada
je napovedala postopno znižanje zakonsko določene stopnje na 28 % do
leta 2020, vendar ni informacij o natančnem časovnem razporedu
ukrepa. V lanskem letu je bil dosežen tudi omejen napredek pri zmanjšanju in
racionalizaciji izdatkov za davek na dohodek. Kljub določenemu napredku na
področju okoljskih davkov (npr. s postopno uvedbo davka na emisije CO2
ali „contribution climat énergie“) je delež okoljskih davkov v BDP še vedno
majhen. Zlasti trošarine v Franciji niso usklajene z inflacijo in poleg tega še
vedno obstajajo nekatere pomembne okoljsko škodljive subvencije, kot je na
primer preferencialna stopnja trošarine za dizelsko gorivo. V
letu 2013 tudi niso bili sprejeti dodatni ukrepi za odpravo ugodne obravnave
dolga pri obdavčitvi pravnih oseb, s čimer bi se preprečilo
dodatno povečanje zasebne zadolženosti. (15)
Kljub številnim ukrepom politike, ki jih je
sprejela Francija, so se razmere na trgu dela v letu 2013 še naprej slabšale in
pomembni izzivi ostajajo. Brezposelnost se je v letu 2013 še naprej
povečevala, in sicer na 10,3 % (za razliko od 7,5 % v letu 2008).
Segmentacija francoskega trga dela ostaja z zelo nizko stopnjo prehoda s pogodb
za določen čas na pogodbe za nedoločen čas (verjetnost
prehoda z zaposlitve za določen čas na zaposlitev za nedoločen
čas je bila leta 2010 le 10,6-odstotna, za razliko od povprečne 25,9-odstotne
verjetnosti v EU). Panožni dogovor o zagotavljanju delovnih mest je bil
spremenjen v zakon, ki je bil sprejet julija 2013. Čeprav je ta reforma
pozitiven korak, so njeni učinki na tej stopnji še vedno neenakomerni.
Zlasti so le nekatera podjetja uporabila določbe o sporazumih na ravni
podjetja, ki se oblikujejo na podlagi zakona, da bi se povečala prožnost
delovnih pogojev v primeru začasnih gospodarskih težav. Vendar se je
število tožb zaradi izvedenih odpustitev znatno zmanjšalo. Čeprav so v
letu 2014 potekala pogajanja med socialnimi partnerji o reformi sistema
nadomestil za brezposelnost, ni pričakovati, da bo novi sporazum bistveno
zmanjšal primanjkljaj v sistemu. Skupni primanjkljaj v sistemu nadomestil za
brezposelnost, ki je bil v letu 2013 blizu 1 % BDP, zahteva dodatne
strukturne ukrepe za zagotovitev vzdržnosti sistema. Zlasti so bili na podlagi
zadnjega sporazuma med socialnimi partnerji marca 2014 nekateri elementi, kot
so pogoji za upravičenost do nadomestil, degresivnost nadomestil skozi
čas ali nadomestne stopnje za delavce z najvišjimi plačami, le
neznatno spremenjeni in bi jih bilo treba dodatno prilagoditi, da se zagotovijo
ustrezne spodbude za delo. Po zaslugi zaporednih pokojninskih reform se je
stopnja zaposlenosti delavcev, starih od 55 do 64 let, v zadnjih treh letih
stalno povečevala. Vendar je stopnja zaposlenosti starejših delavcev v
Franciji (45,6 % leta 2012) še vedno precej pod povprečjem EU (za –4,5
odstotne točke) in le 55 % starejših delavcev v Franciji se upokoji
takoj po prenehanju delovnega razmerja (2008–2011). Zato se je stopnja
brezposelnosti za to skupino v zadnjih nekaj letih zelo povečala. Obstaja
torej potreba po okrepitvi ukrepov za izboljšanje njihove zaposljivosti in pregledu
pobud, da bi ti delavci ostali v delovnem razmerju ali se vanj vrnili. (16)
Študija v okviru programa za mednarodno ocenjevanje
učencev iz leta 2013 je pokazala, da je neenakost v izobraževanju v
Franciji med največjimi v državah OECD. Šestina mladih v Franciji zapusti
sistem izobraževanja in usposabljanja brez kvalifikacij. To je še posebej
zaskrbljujoče, ker je bila konec leta 2013 stopnja brezposelnosti med
mladimi 25,5 % in ker je bilo tveganje brezposelnosti skoraj dvakrat višje
za najmanj kvalificirane mlade. Programi za spodbujanje vajeništva bi morali
doseči zlasti najmanj kvalificirane mlade. Določen napredek pri
obravnavanju tega problema je bil dosežen z začetkom reforme obveznega
izobraževanja julija 2013 ter sprejetjem zakona o poklicnem izobraževanju in
vseživljenjskem učenju marca 2014. Vendar je prezgodaj, da bi bilo
mogoče oceniti, ali bodo ti ukrepi učinkovito zmanjšali neenakosti v
izobraževalnem sistemu, nov načrt, ki je usmerjen na šole za nižje srednje
izobraževanje na zapostavljenih območjih in je bil napovedan januarja 2014,
pa je treba še izvesti. Poleg tega se je, čeprav je bil prehod iz
izobraževanja v zaposlitev olajšan, število vajencev v letu 2012 zmanjšalo in
od shem so imeli čedalje pogosteje koristi študentje v visokošolskem
izobraževanju. (17)
Komisija je v okviru evropskega semestra izvedla
obsežno analizo francoske ekonomske politike. Ocenila je program stabilnosti in
nacionalni reformni program. Glede na to, da je treba okrepiti splošno
gospodarsko upravljanje Evropske unije z vključitvijo prispevka EU v
prihodnje nacionalne odločitve, Komisija pri tem ni upoštevala le pomena
za vzdržno fiskalno in socialno-ekonomsko politiko v Franciji, ampak tudi
spoštovanje pravil in smernic EU. Njena priporočila v
okviru evropskega semestra so izražena v priporočilih iz točk od 1 do
7 v nadaljevanju. (18)
Svet je ob upoštevanju te ocene proučil
francoski program stabilnosti, njegovo mnenje[10]
pa je izraženo zlasti v priporočilu iz točke 1 v nadaljevanju. (19)
Svet je ob upoštevanju poglobljenega pregleda, ki
ga je opravila Komisija, in te ocene proučil nacionalni reformni program
in program stabilnosti. Njegova priporočila v skladu s členom 6
Uredbe (EU) št. 1176/2011 so izražena v priporočilih iz točk od 1
do 6 v nadaljevanju. (20)
V okviru evropskega semestra je Komisija izvedla
tudi analizo ekonomske politike euroobmočja kot celote. Na podlagi te
analize je Svet izdal posebna priporočila za države članice, katerih
valuta je euro. Francija bi morala ta priporočila izvesti pravočasno
in v celoti – PRIPOROČA, da Francija v obdobju 2014–2015
ukrepa, tako da: 1. Okrepi
proračunsko strategijo, vključno s podrobno opredelitvijo osnovnih
ukrepov, za leto 2014 in pozneje za zagotovitev odprave čezmernega
primanjkljaja na vzdržen način do leta 2015 z dosego strukturne
prilagoditve, določene v priporočilu Sveta v okviru postopka v zvezi
s čezmernim primanjkljajem. Trajna odprava fiskalnih neravnotežij zahteva
verodostojno izvajanje ambicioznih strukturnih reform, da se poveča
sposobnost prilagajanja ter spodbudita rast in zaposlovanje. Po odpravi
čezmernega primanjkljaja izvaja strukturno prilagajanje za dosego
srednjeročnega cilja v višini najmanj 0,5 % BDP na leto, še več
pa v ugodnih gospodarskih razmerah ali če je treba zagotoviti, da je
pravilo o zadolževanju izpolnjeno, da se zagotovi vzdržno zmanjševanje visokega
deleža javnega dolga sektorja država. Okrepi prizadevanja za dosego izboljšanja
učinkovitosti v vseh podsektorjih sektorja država, po potrebi tudi s
ponovno opredelitvijo obsega vladnih ukrepov. Sprejme zlasti ukrepe za bistveno
zmanjšanje povišanja porabe za socialno varnost od leta 2015, kakor je bilo
načrtovano, z določitvijo ambicioznejših ciljev glede letne porabe za
zdravstveno varstvo, obvladovanjem stroškov pokojnin ter racionalizacijo
družinskih nadomestil in stanovanjskih dodatkov. Določi jasen časovni
razpored za tekoči proces decentralizacije in do decembra 2014 sprejme
prve ukrepe, s katerimi bi se odpravilo upravno podvajanje, omogočile
združitve med lokalnimi oblastmi ter pojasnile odgovornosti posameznih ravni
lokalnih oblasti. Uvede zgornjo mejo letnega povečanja davčnih
prihodkov lokalnih oblasti ter hkrati zmanjša finančne pomoči iz
sektorja centralne države, kakor je bilo načrtovano. Poleg potrebe po
zagotovitvi kratkoročnih prihrankov sprejme ukrepe za obravnavo
napovedanega srednje- in dolgoročnega povišanja javnih odhodkov za
zdravstvo, tudi na področju izdatkov za farmacevtske izdelke, ter po
potrebi sprejme dodatne ukrepe za trajnostno vzpostavitev uravnoteženosti
pokojninskega sistema do leta 2020, s posebnim poudarkom na
obstoječih posebnih shemah. 2. Zagotovi, da se zmanjšanje
stroškov dela, ki je posledica „crédit d’impôt compétitivité emploi“, nemoteno
nadaljuje. Sprejme ukrepe za dodatno znižanje prispevkov delodajalcev za socialno
varnost v skladu z zavezami iz pakta za odgovornost in solidarnost, pri
čemer zagotovi, da drugi ukrepi ne bodo zmanjšali njegovih učinkov
ter da se ohrani trenutno predvidena usmeritev. Dodatno oceni gospodarski vpliv
oprostitev pri prispevkih za socialno varnost, s poudarkom na zaposlovanju,
gibanju plač in konkurenčnosti, ter po potrebi sprejme ustrezne
ukrepe. Na proračunsko nevtralen način dodatno zniža stroške dela,
zlasti na spodnjem delu plačne lestvice, predvsem s ciljnimi znižanji
prispevkov delodajalcev za socialno varnost, pri čemer upošteva
različne sheme dohodkovne podpore. 3. Poenostavi upravna, fiskalna
in računovodska pravila podjetij ter do decembra 2014 sprejme konkretne
ukrepe za izvajanje „načrta za poenostavitev“, ki ga trenutno izvaja
vlada. Odpravi regulativne ovire za rast podjetij, zlasti z revizijo meril
glede velikosti v predpisih, da bi se izognili učinkom pragov. Sprejme
ukrepe za poenostavitev in izboljšanje učinkovitosti inovacijske politike,
zlasti z oceno in po potrebi prilagoditvijo „crédit d’impôt recherche“.
Zagotovi, da so viri osredotočeni na najučinkovitejše pole
konkurenčnosti, ter nadalje spodbuja gospodarski vpliv inovacij, razvitih
v polih. 4. Odpravi neupravičene
omejitve pri dostopu do reguliranih poklicev in njihovem opravljanju ter zniža
stroške vstopa na trg in spodbuja konkurenčnost na področju storitev.
Sprejme dodatne ukrepe za zmanjšanje regulativne obremenitve, ki vpliva na
delovanje maloprodajnega sektorja, zlasti s poenostavitvijo dovoljenj za odprtje
prodajnih mest in odpravo prepovedi prodaje z izgubo. Zagotovi, da se
regulirane tarife za plin in električno energijo za gospodinjske odjemalce
določijo na ustrezni ravni, ki ne pomeni ovire za konkurenčnost, pri
tem pa ohrani ugodne pogoje za ranljive skupine. Poveča zmogljivost
električnih in plinskih povezav s Španijo; zlasti poveča zmogljivost
plinskih povezav, da bi se omogočila popolna vključitev iberskega
trga s plinom v evropski trg. V železniškem sektorju zagotovi neodvisnost
novega združenega upravljavca infrastrukture od prvotnega prevoznika ter
sprejme ukrepe za odprtje domačega potniškega prometa konkurenci pred
letom 2019. 5. Zmanjša davčno
obremenitev dela ter okrepi prizadevanja za poenostavitev in povečanje
učinkovitosti davčnega sistema. V ta namen od proračuna za leto 2015
dalje sprejme ukrepe za: odpravo neučinkovitih izdatkov za davek na osebni
dohodek in davek od dohodka pravnih oseb na podlagi nedavnih ocen in pobude
„Assises de la fiscalité“ ob hkratnem znižanju zakonsko določenih stopenj,
sprejme dodatne ukrepe za odpravo ugodne obravnave dolga pri obdavčitvi
pravnih oseb, razširi davčno osnovo, zlasti za potrošnjo ter postopno
odpravi okoljsko škodljive subvencije. 6. Sprejme dodatne ukrepe za
odpravo togosti trga dela, zlasti sprejme ukrepe za reformo pogojev „accords de
maintien de l’emploi“, da bi jih podjetja v težavah več uporabljala. V
povezavi s socialnimi partnerji sprejme dodatne ukrepe za reformo sistema
nadomestil za brezposelnost, da bi se zajamčila njegova vzdržnost ter
hkrati zagotovilo, da daje zadostne spodbude za vrnitev na delo. Okrepi
svetovanje in usposabljanje za starejše delavce ter ponovno oceni zadevne
posebne ureditve glede nadomestil za brezposelnost. 7. Si prizadeva za modernizacijo
sistemov poklicnega izobraževanja in usposabljanja, izvede reformo obveznega
izobraževanja ter sprejme dodatne ukrepe za zmanjšanje neenakosti na
področju izobraževanja, zlasti z okrepitvijo ukrepov v zvezi s
predčasnim opuščanjem šolanja. Zagotovi, da aktivne politike zaposlovanja
učinkovito podpirajo najbolj ranljive skupine. Izboljša prehod iz
izobraževanja v zaposlitev, zlasti z okrepitvijo ukrepov za nadaljnji razvoj
vajeništva s posebnim poudarkom na nizkokvalificiranih osebah. V Bruslju, Za
Svet Predsednik [1] UL L 209, 2.8.1997, str. 1. [2] UL L 306, 23.11.2011, str. 25. [3] COM(2014) 411 final. [4] P7_TA(2014)0128 in P7_TA(2014)0129. [5] UL L 140, 27.5.2013, str. 1. [6] C(2013) 8004 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 81 final. [10] V skladu s členom 5(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97.