SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Krepitev lokalnih organov v partnerskih državah_za boljše upravljanje in učinkovitejše razvojne rezultate /* COM/2013/0280 final */
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU
PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Krepitev lokalnih organov v partnerskih
državah
za boljše upravljanje in učinkovitejše razvojne rezultate 1. OZADJE Zgolj politike in
programi, izvajani na centralni ravni in s pristopom od zgoraj navzdol, ne
morejo uspešno obravnavati kompleksnosti trajnostnega razvoja in boja proti
revščini. Zlasti javni in zasebni akterji na lokalni ravni morajo imeti
pri tem svojo vlogo. V zadnjih dveh desetletjih so mnogi organi na centralni
ravni v državah v razvoju podelili pristojnosti lokalnim organom[1] v zvezi z državnimi razvojnimi
procesi z namenom, da bi se pri opredelitvi javnih politik in zagotavljanju
storitev upoštevale lokalne razmere. Vendar pa tega političnega
priznanja ni vedno spremljala ustrezna raven avtonomije, razvoja zmogljivosti
in finančnih virov, zaradi česar krepitev lokalnih organov ni bila
izvedena v celoti. V številnih partnerskih
državah EU financiranje neposredno prek lokalnih organov še vedno predstavlja
manjši del izdatkov nacionalnega javnega sektorja in sredstev mednarodne
razvojne pomoči. Treba je odpraviti
določeno število ovir, da bi se sprostil razvojni potencial lokalnih
organov. S tem namenom Evropska komisija ponovno poudarja pomen lokalnih
organov v partnerskih državah pri doseganju razvojnih ciljev in predlaga bolj
strateško sodelovanje pri krepitvi njihovih pristojnosti[2]. To sporočilo
združuje rezultate strukturiranega dialoga o vključevanju organizacij
civilne družbe in lokalnih organov v razvojno sodelovanje EU[3], prenovljenega pristopa EU k
zmanjšanju revščine in trajnostnemu razvoju, kakor je opredeljen v
sporočilu Povečanje učinka razvojne politike EU: Agenda za
spremembe[4],
in s tem povezanih sporočil in sklepov Sveta[5] ter rezultatov posvetovanja z
zainteresiranimi stranmi, ki je bilo opravljeno na podlagi tematskega dokumenta
Lokalni organi v razvoju. Poleg tega sporočilo upošteva agendo
učinkovitosti mednarodne pomoči in razvoja, kakor je bila nazadnje
opredeljena v sklepnem dokumentu iz Busana[6]. Pomen lokalnih organov pri razvoju Sodelovanje
državljanov pri postopkih sprejemanja odločitev, ki vplivajo na njihova
življenja, in dostop do mehanizmov odgovornosti je ključnega pomena za
spodbujanje trajnostnega razvoja in zmanjševanja revščine. To je še
posebej pomembno na lokalni ravni, kjer državljani živijo in delajo, kjer se
opravljajo osnovne storitve in imajo podjetja svoj sedež. Zato imajo državljani
skupne interese na področju določanja ciljev in sodelovanja pri iskanju
rešitev, zlasti s ciljem izboljšanja dostopa do storitev, uresničitve bolj
uravnotežene porazdelitve razpoložljivih virov, večje socialne kohezije in
okrepljene odgovornosti ter preglednost javnih organov, vključno z
mehanizmi odgovornosti. Ker so lokalni
organi državljanom bližje kot druge javne institucije, so odgovorni za
mobilizacijo mnenj lokalne družbe, hkrati pa delujejo kot katalizatorji
sprememb. To še zlasti velja v smislu bolj učinkovite javne uprave, bolj
vključujočih razvojnih procesov, sodelovanja z organizacijami civilne
družbe[7]
ter iskanja rešitev na nujne izzive, s katerimi se soočajo lokalne
skupnosti. Ti izzivi zajemajo socialno izključenost, migracije, prehransko
varnost, omejitve infrastrukture, hitro urbanizacijo, izčrpavanje virov, javno
varnost in nasilje, okoljski in družbeni vpliv ekstraktivnih dejavnosti,
prilagajanje podnebnim spremembam in blažitev njihovih posledic, pravno državo
in dostop do pravnega varstva. Dobro upravljanje[8] na lokalni ravni je potrebno za
uresničitev trajnostnega razvoja in pravično porazdeljenih
rezultatov. Ustvarja pogoje za vključujoče, odzivne in
učinkovite razvojne procese. Kakovost lokalnega
upravljanja je odvisna predvsem od tega, ali imajo organi na centralni ravni
politično voljo za vzpostavitev spodbudnega okolja na lokalni ravni, in
sicer prek pravnih in regulativnih instrumentov[9],
ki lokalnim organom omogočajo, da lahko izkoristijo zadostno stopnjo
avtonomije pri izvrševanju pristojnosti in pridobijo posebne sposobnosti. Zato
je kakovost lokalnega upravljanja prav tako povezana z načinom, kako
lokalni organi z dodeljevanjem razpoložljivih virov upravljajo in izvajajo
javne politike in storitve na podlagi lokalnih procesov oblikovanja politik in
interakcij z drugimi javnimi institucijami, državljani in zasebnim sektorjem. V državah, bogatih
z naravnimi viri, bi lahko lokalni organi prevzeli svetovalno vlogo v zvezi z
načini delovanja ekstraktivnih industrij in v zvezi s tem, kako se
prihodki iz ekstraktivnega sektorja delijo med lokalne skupnosti, organe na
centralni ravni in zasebne subjekte. V nestabilnih, kriznih razmerah, kjer so
prisotna tveganja, imajo lokalni organi ključno vlogo pri zaščiti
ogroženih skupin prebivalstva in skupnosti z usmerjanjem vzpostavitve lokalnih
strategij odpornosti in omogočanjem zagotavljanja osnovnih socialnih
storitev. Na območjih, ki so izpostavljena nesrečam, imajo lahko
ključno vlogo pri preprečevanju nesreč, blažitvi njihovih
posledic in pripravljenosti nanje, hkrati pa upravljajo zgodnje odzivanje in
prebivalstvu zagotavljajo osnovne storitve. Poleg tega imajo pogosto pomembno
vlogo na področju zgodnjega opozarjanja in tako prek lokalnih in
tradicionalnih mehanizmov reševanja sporov prispevajo k umirjanju začetnih
faz nasilja. Vendar pa
uresničevanje primerljivih prednosti lokalnih organov lahko ogrozijo
negativni politični dejavniki, zlasti v povezavi s pomanjkanjem
učinkovitega vodstva, visoko ravnjo korupcije in nepravilnosti,
klientelizmom ter nezakonitim gospodarstvom, pa tudi institucionalnimi
pomanjkljivostmi, kot so neučinkovite institucionalne ureditve, omejeni
finančni viri, nizka raven upravnih zmogljivosti ter neustrezni postopki
načrtovanja in upravljanja javnih financ. Zato glede na razmere v nekaterih državah
vključevanje javnega sektorja na lokalni ravni v razvojne procese lahko
privede tudi do prizadevanj za povečanje zmogljivosti lokalnih organov ter
za krepitev lokalnih struktur upravljanja. Bistvenega pomena je, da krepitev
vloge lokalnih javnih organov in državljanov poteka hkrati, s čimer se
zagotovi, da imajo državljani možnost zahtevati preglednost in odgovornost[10], lokalni organi pa imajo na
razpolago sredstva in ukrepe za odzivanje na zahteve državljanov po
učinkovitem, preglednem in odgovornem upravljanju, pravični
porazdelitvi virov in dostopu do storitev. 2. SPROŠČANJE RAZVOJNEGA POTENCIALA
LOKALNIH ORGANOV Podpora javnemu
sektorju v partnerskih državah z namenom uspešnejšega in učinkovitejšega
oblikovanja in izvajanja nacionalnih razvojnih politik in načrtov bi
morala upoštevati pomembno vlogo javnega sektorja na lokalni ravni. Pomoč
lokalnim organom bi morala biti namenjena krepitvi njihovih zmogljivosti in
sredstev za izvajanje njihovega institucionalnega mandata, kakor je opredeljen
z zakonodajo, in posledično za izvrševanje njihovih pristojnosti na
področju dajanja pobud v vlogi polnopravnih oblikovalcev politik. V skladu z načelom subsidiarnosti[11] je cilj EU spodbujati vlogo
lokalnih organov kot oblikovalcev politik in nosilcev odločanja, da se
spodbudi pregledno in odgovorno oblikovanje politik in zagotavljanje storitev
na lokalni ravni. S tem bodo lokalni organi najverjetneje okrepljeni, spodbude
pa bodo namenjene lokalnemu razvoju prek tesnejšega demokratičnega
sodelovanja, pravosodja, človekovih pravic, aktivnega državljanstva, sodelovanja
žensk in mladih v javni sferi in odgovornosti na več ravneh. Partnerstva z
zainteresiranimi stranmi in mehanizme dialoga, v katere so vključeni
predstavniki lokalnih organov, drugih akterjev, ki delujejo na lokalni ravni,
in državljanov, bi bilo treba spodbujati na lokalni ravni kot možnost za
vzpostavitev dialoga s pristojnimi organi na centralni ravni, s čimer bi
se zagotovilo, da se ti seznanijo s potrebami in pomisleki na lokalni ravni in
jih upoštevajo. V tem okviru bi
bilo treba spodbujati ozemeljski pristop k razvoju. Ker je prilagojen
ozemeljskim značilnostim in potrebam, je ozemeljski pristop k razvoju
opredeljen kot dinamičen, dolgoročen proces, ki poteka od spodaj
navzgor in temelji na pristopu z več akterji in sektorji, v okviru tega pristopa
pa različne lokalne institucije in akterji sodelujejo pri opredelitvi
prednostnih nalog ter načrtovanju in izvajanju razvojnih strategij. Z
usmerjanjem lokalnih organov ter mobilizacijo dodatnih zmogljivosti in virov
skupnosti in zasebnega sektorja, bi se lahko z ozemeljskim pristopom k razvoju
začele spremembe v zvezi s kakovostjo življenja državljanov in njihovo
blaginjo, s čimer bi bilo zagotovljeno ravnotežje med družbeno-gospodarsko
rastjo, lastniškim kapitalom in kakovostjo okolja ter povečanjem
odpornosti najbolj ranljivih skupin prebivalstva. Poleg tega bi ta pristop
lahko okrepil lokalne politične procese in preglednost ter spodbudil
prevzemanje demokratične odgovornosti za razvoj s stalnim spremljanjem
napredka v smeri trajnosti. 3. OBLIKOVANJE PODPORE EU ZA BOLJŠE
UPRAVLJANJE IN UČINKOVITEJŠE RAZVOJNE REZULTATE NA LOKALNI RAVNI EU bi morala vlagati prizadevanja v
demokratično legitimne, odgovorne in predstavniške lokalne organe ter
lokalne voditelje v partnerskih državah, s posebnim poudarkom na občinskih
organih na podeželskih in mestnih območjih. EU bi prav tako morala
preučiti možnosti za usklajevanje z regionalnimi organi. V nestabilnih razmerah je zlasti pomembno
sodelovanje EU z lokalnimi organi, ki poteka vzporedno s širšim okvirom postopkov
oblikovanja države, pri čemer so ti postopki bistveni za prehod od
nestabilnosti k stabilnosti. Kot je navedeno v agendi za spremembe, je to zlasti
pomembno v državah, ki hudo kršijo človekove pravice. EU lahko v teh
primerih začasno ustavi sodelovanje z organi na centralni ravni in
pomoč še naprej zagotavlja prek lokalnih organov in organizacij civilne
družbe. Prav tako bi morala EU podpirati prizadevanja
vlad za vzpostavitev spodbudnega okolja, tako da bi se okrepila vloga lokalnih
organov pri opredeljevanju in izvajanju lokalnih politik, načrtov ter
polnopravnem sodelovanju v procesih trajnostnega razvoja. EU bi morala skupaj z
organi na centralni ravni vlagati v dejavnosti za razvoj zmogljivosti, da se
lokalnim organom, zlasti na oddaljenih območjih z omejenimi zmogljivostmi
in viri, zagotovi možnost, da v sodelovanju z drugimi lokalnimi akterji
prevzamejo vodilno vlogo pri razvoju svojih ozemelj. Z operativnega vidika bi nov pristop EU
spodbujal okrepljeno politično, upravno in davčno avtonomijo lokalnih
organov z reformami na področju decentralizacije, razvojem zmogljivosti in
institucij. 3.1. Procesi decentralizacije Decentralizacija je poseben vidik reforme
javnega sektorja. Vključuje prenos vrste političnih pristojnosti in
pooblastil, ki vključujejo tudi pobiranje davkov, odgovornost pri
zagotavljanju storitev ter finančne, človeške in upravne vire, z
višjih ravni političnega sistema na javne organe na nižji ravni. Decentralizacija je sama po sebi
politično vprašanje, ki vpliva na celotno organizacijo države. Njen cilj
je večja učinkovitost, enakost in socialna kohezija, za to možnost pa
se lahko opredeli samo neodvisna država. Zato bi se bilo treba za podporo
decentralizaciji razvojnih partnerjev opredeliti le, če obstaja politična
volja za podporo decentralizaciji in njeno uvajanje ali če se reforme v
podporo decentralizaciji že izvajajo. Hkrati bi morala EU prilagoditi svoje
sektorske dejavnosti že decentraliziranim okoljem, kjer je to primerno. Podpora EU procesom decentralizacije bo temeljila
predvsem na razumevanju politične ekonomije reform, pri čemer bodo
upoštevane prednosti, ki izhajajo iz ozemlja. Poleg tega bi se morala podpora
EU decentralizaciji osredotočiti na vzpostavitev spodbudnega pravnega
okolja in politik za decentralizacijo ter na razvoj institucij in zmogljivosti,
da bi lokalni organi lahko uživali določeno stopnjo avtonomije pri
izpolnjevanju svojih funkcij, kakor jih določa zakonodaja. Po pričakovanjih bi morali rezultati
vključevati dodelitev zadostnih finančnih virov lokalnim organom v
skladu z nacionalnimi pravnimi okviri, boljše upravljanje javnih financ in
mobilizacijo prihodkov na lokalni ravni. Hkrati bi morala biti pomoč EU
usmerjena v krepitev zmogljivosti organov na centralni ravni, dekoncentracijo
javnih storitev ter lokalnih politikov in javnih uslužbencev, pa tudi v
vzpostavitev mehanizmov politične odgovornosti in preglednosti ter
mehanizmov za spremljanje občinskih politik. Primer podpore EU procesu decentralizacije: Kambodža Program „Krepitev demokratične in decentralizirane lokalne vlade“, ki ga je EU sofinancirala, se je v partnerstvu s Programom Združenih narodov za razvoj izvajal od leta 2006 do decembra 2011 kot podpora „Strategiji dekoncentracije in decentralizacije“ kamboške vlade. Program je na občinski ravni vzpostavil horizontalno sodelovanje med občinami, hkrati pa izboljšal ugled lokalnih organov in dobro počutje državljanov. Na ravni provinc je program spodbudil ustanovitev 24 pravno neodvisnih združenj lokalnih organov. Na nacionalni ravni je bil namen ukrepov izboljšanje medvladnih finančnih transferjev. Lokalni organi so začeli uporabljati finančne vire na avtonomen način. S tem v zvezi bi
morala EU razmisliti o davčni decentralizaciji kot strateški vstopni
točki za postopno oblikovanje kulture odgovornosti, v okviru katere sta
opredeljena ustvarjanje in porazdelitev virov, ki se uporabljajo za
izpolnjevanje zahtev državljanov. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti
mehanizmom, ki omogočajo združevanje zunanjih in notranjih virov v instrumente
za davčne transferje, da se podprejo lokalni davčni prihodki in
razvojno načrtovanje ter oblikovanje proračuna in postopki porabe
lokalnih organov. 3.2. Razvoj zmogljivosti lokalnih
organov Da bi lokalni organi okrepljeno prispevali k
dobremu upravljanju in posledično k uresničitvi razvojnih ciljev na
lokalni ravni, morajo izvoljeni lokalni uradniki in javni uslužbenci
preseči omejene zmogljivosti, kot so tiste na področju upravljanja in
mobilizacije virov javnega sektorja, vodstvenih sposobnosti, upravljanja javnih
financ, pobiranja davkov in porabe, preglednosti, sodelovanja in interakcije z
drugimi akterji. Na zmogljivosti za dobro lokalno upravljanje
vplivajo dejavniki, ki so prisotni na treh ravneh: na ravni posameznika,
institucije in organizacije. Na ravni posameznika na lokalne zmogljivosti
vplivajo sposobnosti, usposabljanje in odnos lokalnih politikov in upravnih
uslužbencev. Na institucionalni ravni so zmogljivosti odvisne od struktur in
postopkov delovanja, ki določajo in urejajo dejavnosti uslužbencev. Na
organizacijski ravni na zmogljivosti vpliva politika in pravno okolje ter
predpisi in prakse, ki urejajo odnose z drugimi akterji. Podpora za razvoj zmogljivosti lokalnih
organov bo opredeljena na podlagi dolgoročnega pristopa, ki temelji na
potrebah, pri čemer je poudarek na oblikovanju vodstvenih sposobnosti,
vključno z zagotavljanjem storitev in preudarnim finančnim
upravljanjem. Ta pristop bo vključeval spodbujanje razvoja zmogljivosti
lokalnih organov znotraj sektorjev, kjer ti delujejo, na pobudo posamezne
države, zlasti z vključitvijo nacionalnih združenj lokalnih organov in
upravnih šol, horizontalnega sodelovanja med lokalnimi organi, v okviru
katerega bodo na primer velike občine majhnim zagotavljale tehnično
pomoč, ter z ustreznejšo vzpostavitvijo povezav med organi na centralni
ravni in lokalnimi organi. 3.3. Trajnostni razvoj mest Zaradi hitre rasti
mestnega prebivalstva, je postalo upravljanje mest še en pomemben vidik
dobrega lokalnega upravljanja. Lokalni organi na mestnih območjih imajo
odločilno vlogo pri soočanju z izzivi, povezanimi z razvojem mest,
kot so na primer potrebe državljanov, ki živijo v nezakonitih naseljih brez
ustreznih storitev in objektov, pestijo pa jih osiromašena kakovost življenja,
kriminaliteta in nezdrave družbene razmere. Do leta 2025 bosta
približno dve tretjini svetovnega prebivalstva živeli na mestnih območjih,
pri čemer bodo partnerske države beležile 95-odstotno rast mestnega
prebivalstva, kar se bo odražalo predvsem v skupinah z najnižjimi dohodki.
Vzroki za razvoj mest so lahko različni, na primer migracija ljudi iz
majhnih mest in podeželskih območij na večja velemestna območja,
migracija s podeželja v srednje velika mesta, pa tudi naravno povečevanje
obstoječega prebivalstva v velemestih. EU si bo v
sodelovanju s partnerskimi državami prizadevala za spodbujanje trajnostnih strategij
za odpravo diskriminacije in ovir, s katerimi se različne skupine
soočajo pri dostopu do virov in možnosti, ki jih ponuja razvoj mest, cilj
teh prizadevanj pa je spodbujati socialno vključenost, ozemeljsko kohezijo
in varstvo okolja. Posebno pozornost
bi bilo treba nameniti dostopu do zemljišč kot predpogoju za trajnostni
razvoj mest. Razvoj mest močno vpliva na vrednost zemljišč, zato je
za mestne finance pomembno, da imajo koristi od povečane vrednosti
zemljišč, to pa lahko pripomore k financiranju storitev in objektov. EU bi morala
zlasti spodbuditi pripravo mestnih politik za izboljšanje razmer v revnih
četrtih, s čimer bi se stanje v revnih četrtih postopoma
izboljšalo, revne četrti pa bi se formalno vključile v mesta,
posledično pa bi bil prebivalcem revnih četrti omogočen dostop
do zemljišč in storitev ter uveljavljanje državljanskih pravic. Poleg tega
bi si morala EU prizadevati za krepitev upravnih zmožnosti lokalnih organov za
evidentiranje zemljiških pravic in interesov ter uspešno in učinkovito
upravljanje mestnih zemljišč (katastri, zemljiške knjige v mestih).
Povečanje vrednosti mestnih zemljišč bo odprlo nepremičninske
trge. Pregled nad lastništvom in transakcijami ter njihova obdavčljivost
se bosta izboljšala, kar bo povečalo davčne zmogljivosti lokalnih
organov, to pa je predpogoj za razvoj mestne infrastrukture in izboljšanje
splošne kakovosti življenja. 3.4. Združenja lokalnih organov Združenja lokalnih
organov[12]
lahko prispevajo k uresničitvi dobrega upravljanja ter razvojnih rezultatov
na lokalni ravni. Njihove glavne naloge vključujejo (i) zastopanje
interesov članov v nacionalnih dialogih o politiki z organi na centralni
ravni in drugimi zainteresiranimi stranmi na nacionalni ravni kot tudi v okviru
mednarodnih forumov; (ii) lobiranje za politike decentralizacije, ki vodijo k
večji avtonomiji in krepitvi lokalnih organov; (iii) usklajevanje in
vzpostavitev platforme za razpravo med člani; (iv) izmenjavo izkušenj in znanja
z namenom krepitve zmogljivosti lokalnih organov; (v) nadzor kakovosti nad
uspešnostjo lokalnih organov na področju procesov oblikovanja lokalne
politike in zagotavljanja storitev; (vi) spodbujanje in usklajevanje
sodelovanja pri načrtovanju lokalnega razvoja. V mnogih
partnerskih državah so združenja lokalnih organov še vedno šibka, v nekaterih
drugih državah pa sploh ne obstajajo. V zadnjih dveh
desetletjih so si mednarodna združenja lokalnih organov začela prizadevati
za sodelovanje pri oblikovanju razvojnih politik in zagotavljanju mednarodne
pomoči na lokalni ravni. Mednarodna združenja lokalnih organov so prav
tako ponovno poudarila pomen lokalnega upravljanja in reform na področju
decentralizacije z ustvarjanjem spodbudnega okolja za učinkovit prispevek
k lokalnemu razvoju. Podpora združenjem lokalnih organov v državah AKP Od leta 2010 si regionalni program „Podpora združenjem
lokalnih organov in njihova krepitev na nacionalni in regionalni ravni v
državah AKP“ (program ARIAL), ki ga financira EU, v okviru Sporazuma iz
Cotonouja prek dejavnosti za razvoj zmogljivosti in institucij prizadeva za to,
da bi lahko združenja lokalnih organov sodelovala pri opredelitvi in izvajanju
razvojnih politik. V treh letih izvajanja programa ARIAL so bila opravljena
prizadevanja za krepitev združenj lokalnih organov na nacionalni, podcelinski
in celinski ravni. Ključni rezultati so bili: (i) podpora petim
nacionalnim združenjem državah Gabon, Čad, Svazi, Kiribati ter Vanuatu,
prek instrumenta za razvoj združenj lokalnih organov; (ii) priprava vrste
orodij za razvoj zmogljivosti, ki so prilagojena potrebam združenj lokalnih
organov in katerih cilj je opredelitev možnosti financiranja, raziskava o
potrebah lokalnih organov, upravljanje projektov, priprava načrtov za
komuniciranje, zastopanje interesov in lobiranje. EU bi si morala prizadevati
za vključitev združenj lokalnih organov v načrtovanje programov
nacionalnih in lokalnih prednostnih nalog in v izvajanje s temi nalogami
povezanih programov, ki jih financira EU, zlasti tistih, ki se nanašajo na
decentralizacijo. Poleg tega bi morala EU spodbujati vzpostavitev partnerstev
med združenji lokalnih organov v partnerskih državah in EU. 4. NADALJNJI UKREPI: UČINKOVITEJŠI IN
PROŽNEJŠI NAČINI ZAGOTAVLJANJA PODPORE EU bi morala prilagoditi svojo podporo vedno
pomembnejši vlogi, potencialu in potrebam lokalnih organov in združenj lokalnih
organov v partnerskih državah. Raziskati bi bilo treba uporabo inovativnih
načinov financiranja, ki omogočajo prožen, pregleden in stroškovno
učinkovit dostop do virov na lokalni ravni. V okviru podpore procesom
decentralizacije bi to lahko vključevalo sredstva za zagotavljanje
storitev na lokalni ravni, dodeljena na podlagi uspešnosti, ki bi temeljila na
rezultatih letne ocene uspešnosti institucij lokalnih organov. EU bi morala
podpirati tudi pobude, ki državljanom omogočajo opredelitev, prednostno
razvrščanje projektov javne porabe in razpravo o njih (npr. sodelovanje
državljanov pri načrtovanju proračuna). EU z dejavnostmi
proračunske podpore, zlasti s pogodbami o sektorskih reformah,
omogoča podporo izboljšavam na področju zagotavljanja storitev. Te
storitve bi bilo mogoče decentralizirati, da bi lažje dosegle ciljno
populacijo ali institucije, na primer na področju zdravstva,
izobraževanja, oskrbe z vodo, sanitarnih storitev, kmetijstva ali samega procesa
decentralizacije[13].
Pri zasnovi in izvajanju proračunske podpore bi morala EU upoštevati tako
organe na centralni kot tudi na podnacionalni ravni. Med izvajanjem bi morala
EU nameniti podporo sistemom, s katerimi je mogoče spremljati, v kolikšnem
obsegu se sredstva prek državne zakladnice prenašajo na najbolj ustrezno raven
lokalne uprave. To bi lahko prispevalo k izboljšanju medvladnih davčnih
transferjev, krepitvi institucionalnih zmogljivosti lokalnih organov, postopkov
in sistemov na področjih, kot so načrtovanje in finančno
upravljanje, ter bi posledično prispevalo h kakovosti opravljenih
storitev. Poleg tega bi morala EU posebno pozornost
nameniti usklajevanju, dopolnjevanju in skladnosti nacionalnih in
podnacionalnih politik ter sektorskih politik za proračunsko podporo,
usklajevanju z reformami na področju decentralizacije in prenosa
pristojnosti, ter opozarjanju na morebitne pomisleke, izražene v
političnih dialogih z organi na centralni ravni. EU bi morala še naprej podpirati in
usklajevati decentralizirano in čezmejno sodelovanje med lokalnimi organi
iz Evrope in partnerskih držav, ki temelji na dolgoročnih in enakopravnih
institucionalnih partnerstvih. Decentralizirano sodelovanje med lokalnimi
organi EU in ustreznimi organi v tretjih državah lahko dodano vrednost k
izvajanju razvojnih ukrepov prispeva z nenehnim medsebojnim učenjem,
prenosom strokovnega znanja ter krepitvijo sodelovanja lokalnih akterjev v
javnem prostoru na lokalni ravni. Ob spoznanju, da je veliko evropskih lokalnih
organov začelo delovati v vlogi donatorjev, EU te akterje poziva, naj
združijo svoje strokovno znanje, da bi se vzpostavilo bolj sistematično
sodelovanje, s čimer bi se povečal učinek tega sodelovanja na
lokalni ravni v skladu z načeli učinkovitosti pomoči in razvoja.
Odbor regij, ki evropskim lokalnim organom zagotavlja politični prostor za
izmenjavo izkušenj in dobrih praks, pa tudi za vzpostavitev medregionalnih
odnosov, bi lahko v zvezi s tem prevzel ključno vlogo. Evropski lokalni
organi imajo prav tako pomembno vlogo pri spodbujanju izobraževanja in
ozaveščanja državljanov o razvoju. Podporo reformam javnega sektorja od spodaj
navzgor bi bilo treba uskladiti s podporo od zgoraj navzdol, da se okrepi vloga
lokalnih organov v dialogu o politiki in pri sprejemanju odločitev na
nacionalni ravni. EU bi morala prav tako zagotoviti dovolj prožnosti pri
podpori pobudam lokalnih organov in njihovih združenj. Predlaga se izvajanje načel, kakor so
opisana v tem sporočilu z namenom, da se v partnerskih državah
omogoči podpora lokalnim organom ter njihovim združenjem na državni,
celinski in mednarodni ravni. EU bi si morala zlasti prizadevati za krepitev
vloge teh akterjev, da se jim omogoči boljše odzivanje na potrebe
državljanov in bolj enakopravna porazdelitev družbeno gospodarskih ugodnosti na
lokalni ravni. Te cilje bi morala spremljati zavzemanje za spodbudno okolje na
nacionalni in lokalni ravni ter prizadevanja za krepitev zmogljivosti lokalnih
organov. Na mednarodni ravni bi morala EU še naprej
podpirati vlogo, ki jo imajo lokalni organi in njihova združenja pri
ozaveščanju o lokalnih in mestnih razvojnih vprašanjih ter pri oblikovanju
mednarodne razvojne agende s poudarkom na interesih lokalnih skupnosti. V
okviru opredelitve razvojne agende za obdobje po letu 2015 in priprave
Konference ZN Habitat III, bi morala mednarodna skupnost v večji meri
priznati, da lahko organi na različnih ravneh pri obravnavi globalnih in
lokalnih izzivov prevzamejo odgovornost in prispevajo možne rešitve. [1] V tem sporočilu se pojem „lokalni organi“ nanaša na
javne institucije s pravno osebnostjo, ki so sestavni del državne strukture na
nižji ravni od organov na centralni ravni in imajo odgovornost do državljanov.
Lokalni organi so običajno sestavljeni iz posvetovalnega organa ali organa
odločanja (svet ali skupščina) in izvršilnega organa (župan ali druge
uradne osebe), ki so bili neposredno ali posredno izvoljeni ali imenovani na
lokalni ravni. Ta pojem zajema različne ravni upravljanja, npr. vasi,
občine, okrožja, okraje, province, regije itd. Vendar pa se znotraj tega
širokega okvira to sporočilo osredotoča na občinsko raven, ki je
na splošno najnižja raven upravljanja znotraj javnega institucionalnega sistema
in je najbližja državljanom. [2] S čimer sta zagotovljena nadaljevanje in dopolnitev
sporočila Komisije z naslovom Lokalne skupnosti: akterji razvoja,
COM(2008) 626 final, 8.10.2008.
Naslov URL: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0626:FIN:SL:PDF.
Sporočilu je priložena Evropska listina o razvojnem sodelovanju v
podporo lokalnemu upravljanju,
naslov URL: https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/European_charter_on_development_cooperation_in_support_of_local_governance_paper_P65. [3] Naslov URL: http://ec.europa.eu/europeaid/who/partners/civil-society/structured-dialogue_en.htm [4] COM(2011) 637 final, 13.10.2011. [5] COM(2011) 638 final
(13.10.2011), COM(2011) 865 final (7.12.2011), COM(2012) 446 final (20.8.2012),
COM(2012) 492 final (12.9.2012) in sklepi Sveta (15.10.2012), COM(2012) 586
final (3.10.2012), JOIN(2012) 27 final (3.10.2012), COM(2013) 92 (27.2.2013). [6] Naslov URL:
www.aideffectiveness.org/busanhlf4/images/stories/hlf4/OUTCOME_DOCUMENT_-_FINAL_EN.pdf. [7] „Evropska unija je mnenja, da organizacije civilne
družbe vključujejo vse nedržavne, neprofitne strukture [...] (med njimi so
organizacije na ravni skupnosti, nevladne organizacije, verske organizacije,
fundacije, raziskovalne institucije, (sindikati), organizacije za enakost med
spoloma [...] zadruge, strokovne in podjetniške organizacije ter [...]
mediji.), [...] v okviru katerih se ljudje združujejo, da bi sledili skupnim
ciljem in idealom.“ (COM(2012) 492 final). Naslov URL: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0492:FIN:SL:PDF. [8] Upravljanje se nanaša na pravila, postopke in ravnanje,
s katerimi se izrazijo interesi, upravljajo viri, izvršuje oblast v družbi s
strani institucij, ki so zadolžene za javne zadeve, in s katerimi se
omogoči sodelovanje vseh ustreznih akterjev. COM(2003) 615 final,
20.10.2003. [9] Npr. prek institucionalne ureditve, delitve oblasti,
volilnih in strankarskih sistemov, primernih politik decentralizacije,
medvladnih davčnih sistemov, spoštovanja pravne države. [10] Lokalne organizacije
civilne družbe imajo lahko pomembno vlogo pri tem, da lokalni politiki in
uradniki odgovarjajo za odzivno in učinkovito zagotavljanje javnih
storitev na lokalni ravni. Poleg tega sodelovanje med lokalnimi organi in
organizacijami civilne družbe prispeva k oblikovanju lokalne politike na
podlagi političnih in razvojnih procesov. [11] V skladu z načelom subsidiarnosti se javna
odgovornost, regulativne funkcije in pristojnosti v zvezi s porabo prenesejo na
najnižjo institucionalno ali socialno raven, ki je najbližja državljanom ter
ima zmogljivosti in pooblastila, da zaupane naloge izvršuje. [12] Pojem „združenja lokalnih organov“ je
treba razumeti kot krovne organizacije, ki temeljijo na članstvu in
zastopanosti na podnacionalni, nacionalni, podcelinski, celinski in mednarodni
ravni. V skladu z veljavno zakonodajo v državi registracije so lahko
ustanovljena kot avtonomni subjekti. Združenja lokalnih organov so lahko
sestavljena iz predstavniškega telesa, ki ga izvolijo člani združenja, in
stalnega sekretariata. [13] Smernice Generalnega direktorata EuropeAid o
proračunski podpori (2012). Naslov URL:
http://ec.europa.eu/europeaid/how/delivering-aid/budget-support/documents/bs_guidelines-part_ii-programming,design_management_en.pdf.