POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU NAPREDEK PRI DOSEGANJU KJOTSKIH CILJEV (zahtevano na podlagi člena 5 Odločbe št. 280/2004/ES Evropskega parlamenta in Sveta o mehanizmu za spremljanje emisij toplogrednih plinov v Skupnosti in o izvajanju Kjotskega protokola) /* COM/2012/0626 final */
KAZALO 1........... Povzetek........................................................................................................................ 3 2........... Dejanski napredek v obdobju
1990–2010...................................................................... 6 2.1........ Trendi emisij toplogrednih plinov v
državah članicah......................................................... 6 2.2........ Emisije na prebivalca in
intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2010................................. 7 2.3........ Emisije toplogrednih plinov v letu
2010 v primerjavi z letom 2009.................................... 8 2.4........ Trendi emisij v glavnih sektorjih....................................................................................... 9 3........... Predviden napredek pri doseganju
kjotskih ciljev............................................................. 9 3.1........ Predvidene emisije toplogrednih
plinov............................................................................ 9 3.1.1..... EU-27............................................................................................................................ 9 3.1.2..... EU-15.......................................................................................................................... 10 3.1.3..... EU-12.......................................................................................................................... 10 3.2........ Stanje na področju izvajanja
politike Unije o podnebnih spremembah............................ 12 3.3........ Izvajanje sistema EU za trgovanje z
emisijami (EU ETS)................................................ 15 3.3.1..... Drugo obdobje trgovanja (2008–2012)........................................................................ 15 3.3.2..... Uporaba mehanizma skupnega izvajanja
in mehanizma čistega razvoja s strani upravljavcev 15 3.4........ Predvidena uporaba kjotskih
mehanizmov s strani vlad Unije......................................... 15 3.5........ Predvidena uporaba ponorov ogljika............................................................................. 16 4........... Doseganje ciljev za leto 2020........................................................................................ 16 4.1........ Cilj Unije za zmanjšanje emisij
toplogrednih plinov do leta 2020..................................... 16 4.2........ Politike, ki prispevajo k doseganju
ciljev....................................................................... 17 4.3........ Predvideno odstopanje od ciljev................................................................................... 17 5........... Prilagajanje podnebnim spremembam............................................................................ 19 6........... Stanje v državah kandidatkah za
članstvo v Uniji........................................................... 19 1. Povzetek Napredek pri doseganju kjotskih ciljev v
obdobju 2008–2012 Leta 20101 so bile skupne emisije
toplogrednih plinov v EU-27 brez emisij in odstranitev zaradi rabe
zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v primerjavi
z ravnmi iz leta 1990 za 15 % manjše. V primerjavi z letom 2009
so se emisije povečale za 2,4 %. Porast je delno posledica znatnega
zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v letu 2009 zaradi gospodarske recesije
(-7.3 %). Če ne štejemo izjemnega zmanjšanja leta 2009, emisije
toplogrednih plinov v letu 2010 še naprej sledijo splošnemu trendu zmanjševanja
emisij, ki ga beležimo od leta 2004 dalje. Poleg tega so se
glede na začasne podatke za leto 20112 v primerjavi z letom
2010 emisije toplogrednih plinov v EU-15 in EU-27 v letu 2011 zmanjšale za
3,6 % oziroma 2,5 %. Glede na te ocene so emisije v EU-15 za
14 % manjše od emisij v izhodiščnem letu. Emisije v EU-27 so bile v
letu 2011 približno 18 % manjše od emisij v letu 1990. BDP se je
v obdobju 1990–2011 v EU-15 spremenil za 43 % in v EU-27 za
48 %, medtem ko se je v obdobju 2010–2011 spremenil za približno 1,5 %.
Kljub visoki gospodarski rasti se emisije v EU-15 in EU-27 zmanjšujejo, kar
dokazuje, da se povezanost gospodarske rasti z emisijami toplogrednih plinov od
leta 1990 vztrajno zmanjšuje. V okviru Kjotskega protokola so se države
članice EU-15 dogovorile, da bodo v obdobju 2008–2012 zmanjšale
svoje emisije toplogrednih plinov za 8 % glede na izhodiščno leto. Na
podlagi najnovejših razpoložljivih evidenčnih podatkov za leto 20101
so bile skupne emisije toplogrednih plinov v EU-15 za 11 % manjše od
emisij v izhodiščnem letu brez emisij zaradi rabe zemljišč, sprememb
rabe zemljišč in gozdarstva. Na splošno predvidene3 skupne
emisije toplogrednih plinov, prikazane na sliki 1, kažejo, da je EU-15 na dobri
poti za doseganje kjotskega cilja. Glede na oceno bo cilj verjetno
presežen. Slika 1: Dejanske
in predvidene emisije (v tonah ekvivalenta CO2) za EU-15 Opomba: puščice temeljijo na povprečju za
obdobje 2008–2012, zato ne ustrezajo natančno vrednostim predvidenih
emisij za leto 2010. Vir: Evropska komisija, Evropska agencija za
okolje. V skladu s predvidevanji glede emisij
toplogrednih plinov, predloženimi leta 2011 in posodobljenimi leta 2012, je
vsaka od šestih držav članic EU-15 (Finska, Francija, Nemčija,
Grčija, Švedska, Združeno kraljestvo) na pravi poti, da doseže cilje zmanjšanja
emisij toplogrednih plinov na nacionalni ravni, kot je prikazano na sliki 5. Ob
upoštevanju načrtovane uporabe prožnih mehanizmov iz Kjotskega protokola,
uporabe neizkoriščenih pravic iz rezerve za nove udeležence v sistemu EU
za trgovanje z emisijami (EU ETS) in ponorov ogljika ter dodatnih ukrepov
politike le ena država članica (Italija) morda ne bo dosegla svojih
ciljev. V večini od dvanajstih držav članic,
ki so se Uniji pridružile od leta 2004 dalje, se bodo emisije med letoma 2009
in 2012 predvidoma nekoliko povečale. Vendar bo devet od teh držav
članic, ki imajo določene kjotske cilje, te cilje predvidoma doseglo
ali preseglo zgolj z uporabo obstoječih politik in ukrepov. Za
Slovenijo se ocenjuje, da bo cilj dosegla, če bodo vsi obstoječi in
načrtovani ukrepi, vključno z nakupom kjotskih dobropisov, prinesli
pričakovane rezultate. Novi ukrepi za dosego ambicioznega cilja
strategije Evropa 2020 Paket o podnebnih spremembah in energiji4,
sprejet leta 2009, je celovit in ambiciozen paket politik in ukrepov za obvladovanje
podnebnih sprememb do leta 2020 in pozneje. Gre za enega od petih krovnih
ciljev strategije Evropa 2020 za nova delovna mesta in gospodarsko rast. Skupna
prizadevanja Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov za 20 %5
do leta 2020 v primerjavi z letom 1990 bodo od leta 2013 razdeljena med
sektorje v sistemu EU za trgovanje z emisijami in sektorje, ki jih ta sistem ne
vključuje. Podatki o toplogrednih plinih iz prejšnjega dela so povezani s
prvim ciljnim obdobjem iz Kjotskega protokola in jih zaradi več
vključenih sektorjev ni mogoče neposredno uporabiti za vrednotenje
napredka pri doseganju notranje obveznosti Unije do leta 2020. Priprave na izpolnitev obveznosti glede
zmanjševanja emisij toplogrednih plinov do leta 2020 so skoraj končane. V
zvezi z EU ETS je bil od zadnjega poročila o napredku oktobra 2011
dosežen znaten napredek pri pripravah za fazo 3 (2013–2020), vključno
glede platforme za dražbo, enotnega registra Unije ter sprejetja usklajenih
pravil o spremljanju, poročanju, akreditaciji in preverjanju. V zvezi z odločbo
o delitvi prizadevanj, ki z določitvijo zavezujočih ciljev za
letne emisije toplogrednih plinov za vsako državo članico ureja emisije
toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso vključeni v sistem EU za
trgovanje z emisijami, se nadaljuje delo v zvezi z izvedbenimi ukrepi, povezano
zlasti z določitvijo absolutnih vrednosti za cilje držav članic in
sistemom usklajenosti, ki se bo uporabljal za letno spremljanje ukrepov držav
članic in kot pomoč pri sprejemu morebitnih potrebnih popravnih
ukrepov, če države članice ne bodo dosegle svojih ciljev. Cilj glede zmanjšanja emisij toplogrednih
plinov za 20 % je vključen v strategijo Evropa 2020 za delovna mesta ter
pametno, trajnostno in vključujočo rast, ki jo je junija 2010 sprejel
Evropski svet. Cilj zmanjšanja emisij je eden od petih krovnih ciljev. V skladu
z letnim pregledom rasti za leto 2011, ki ga je pripravila Komisija,
obstoječi in načrtovani ukrepi za ublažitev podnebnih sprememb ne
zadoščajo za doseganje krovnih ciljev za leto 2020. Zato bodo morale
številne države članice, da bi izpolnile svoje obveznosti iz odločbe
o delitvi prizadevanj, vložiti dodatne napore. Slika 2 ponazarja znatna prizadevanja za
zmanjšanje emisij, ki jih cilji Unije za leto 2020 (-30 %) zahtevajo glede
na scenarij brez sprememb za leto 2020 (-20 %). Leta 2011 so bile emisije
v EU-27 (vključno z emisijami iz mednarodnega letalstva) 16 % pod
ravnjo iz leta 1990. Scenarij brez sprememb na podlagi modela PRIMES/GAINS
vključuje politike Unije in nacionalne politike, ki se izvajajo od sredine
leta 2009, ter zajema emisije, ki sodijo na področje uporabe paketa o
podnebnih spremembah in energiji. Brez uvedbe sprememb bi se emisije med letoma
1990 in 2020 zmanjšale za približno 15 %. Glede na zadnja razpoložljiva predvidevanja za
emisije toplogrednih plinov, ki vključujejo izvajanje paketa o podnebnih
spremembah in energiji, bi EU kot celota dosegla svoj cilj za leto 2020 (za
podrobnosti glej sliko 6). Vendar lahko samo 13 držav članic
pričakuje, da bodo svoje obveznosti do leta 2020 izpolnile z že sprejetimi
politikami, 8 držav članic pa bi lahko svoje cilje doseglo, če bodo
njihove dodatne politike in ukrepi prinesli pričakovane rezultate.
Preostalih 6 držav članic mora oblikovati dodatne politike za
uresničitev svojih ciljev in/ali izkoristiti prožnosti iz paketa o
podnebnih spremembah in energiji. Slika 2: Dejanske
in predvidene emisije (v tonah ekvivalenta CO2) za EU-27 Opomba: predvidevanja PRIMES/GAINS3
za predvidene spremembe emisij v obdobju 2010–2020. Vir: Evropska komisija, Evropska agencija za
okolje. 2. Dejanski
napredek v obdobju 1990–2010 2.1. Trendi
emisij toplogrednih plinov v državah članicah Na skupni trend emisij toplogrednih plinov v
EU vplivata predvsem dve največji onesnaževalki, Nemčija in Združeno
kraljestvo, ki sta odgovorni za približno eno tretjino skupnih emisij
toplogrednih plinov v EU-27. Ti dve državi članici sta v primerjavi
z letom 1990 dosegli 483 milijonov ton ekvivalenta CO2
skupnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov. Glavna razloga za pozitiven
trend v Nemčiji sta bili čedalje večja učinkovitost
elektrarn in toplarn ter gospodarska posodobitev petih novih dežel (Länder) po
nemški združitvi. Zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v Združenem kraljestvu
je v prvi vrsti posledica liberalizacije energetskih trgov, nadomestitve nafte
in premoga v proizvodnji energije z zemeljskim plinom ter ukrepov za zmanjševanje
emisij N2O v proizvodnji adipinske kisline. Francija in Italija sta bili tretja in
četrta največja onesnaževalka v letu 2010 ter sta predstavljali
11,1 % oziroma 10,6 % celotnih emisij EU-27. V Franciji so bile
emisije leta 2010 približno za 6,6 % manjše kot leta 1990. Emisije N2O
zaradi proizvodnje adipinske kisline so se v Franciji zelo zmanjšale, vendar so
se v letih od 1990 do 2010 zaradi gostejšega cestnega prometa in emisij HFC
zaradi porabe halogeniranih ogljikovodikov bistveno povečale emisije CO2.
V Italiji so bile emisije toplogrednih plinov leta 2010 približno za 3,5 %
manjše kot leta 1990. Od leta 1990 so se povečale zlasti emisije zaradi
cestnega prometa, proizvodnje električne in toplotne energije ter naftnih
rafinerij, vendar so se njene skupne emisije toplogrednih plinov od leta 2008
znatno zmanjšale (7,2 %). Poljska in Španija sta z 8,5 % oziroma 7,5 %
skupnih emisij toplogrednih plinov v EU-27 leta 2010 peta in šesta
največja onesnaževalka v EU-27. Na Poljskem so se v letih od 1990 do 2010
emisije toplogrednih plinov zmanjšale za 12,4 %, v primerjavi z
izhodiščnim letom, ki je v primeru Poljske 1988, pa za 28,9 %. Glavna
dejavnika za zmanjšanje emisij na Poljskem (in v drugih novih državah
članicah) sta bila skrčenje energetsko neučinkovite težke
industrije ter splošna posodobitev gospodarstva v poznih osemdesetih in zgodnjih
devetdesetih letih 20. stoletja. Opazna izjema je bil promet (zlasti
cestni promet), zaradi katerega so se emisije povečale. Španija je med
letoma 1990 in 2010 emisije povečala za 25,8 % ter za 22,8 %
v primerjavi z izhodiščnim letom. To je predvsem posledica
povečanja emisij zaradi cestnega prometa, proizvodnje električne in
toplotne energije ter proizvodne industrije. Leta 2010 so bile emisije toplogrednih plinov
v šestih državah članicah večje kot v izhodiščem letu
(večinoma leto 1990), medtem ko so bile emisije v ostalih devetnajstih
državah članicah manjše kot v izhodiščnem letu. Spremembe emisij
toplogrednih plinov v odstotkih od izhodiščnega leta do leta 2010 se gibljejo
od -56 % (Romunija) do +23 % (Španija). Ciper in Malta nista zavezana
k zmanjšanju emisij na podlagi Kjotskega protokola. V teh dveh državah
članicah so bile emisije leta 2010 večje kot leta 1990. 2.2. Emisije
na prebivalca in intenzivnost toplogrednih plinov v letu 2010 Emisije v EU-27 in EU-15 so se kljub visoki
gospodarski rasti zmanjšale. Slika 3 kaže, da se od leta 1990 povezanost
gospodarske rasti z emisijami toplogrednih plinov vztrajno zmanjšuje. Slika 3: Razvoj
BDP, emisij toplogrednih plinov in intenzivnosti emisij (tj. razmerje med
proizvedenimi emisijami toplogrednih plinov in BDP) – indeks (1990 = 100) Vir: Evropska agencija za okolje, Generalni
direktorat za gospodarske in finančne zadeve (zbirka podatkov Ameco),
Eurostat. Od leta 1990 do leta 2010 se je BDP v EU-27
povečal za 46 %, emisije pa so se zmanjšale za 15 %, medtem ko se je BDP v
EU-15 povečal za 41 %, emisije toplogrednih plinov pa so se zmanjšale
za 11 %. Med letoma 2009 in 2010 se je BDP povečal za 2 %, emisije pa
za 2,4 %. Torej se je povečala tudi intenzivnost emisij. Vendar je
mogoče ugotoviti, da je bila intenzivnost emisij v letu 2010 boljša od
tiste leta 2008. Med letoma 1990 in 2010 se je intenzivnost
emisij toplogrednih plinov v vseh državah članicah zmanjšala. Najbolj
se je zmanjšala v Estoniji (za 75 %), na Slovaškem (za 72 %), v Romuniji
(za 63 %), Litvi (za 62 %) in Bolgariji (za 62 %). Najmanj se je zmanjšala na
Portugalskem (za 18 %), Cipru (za 18 %), v Italiji (za 21 %), Španiji (za 22 %)
in na Malti (za 23 %). Emisije na prebivalca v EU-27 so leta 2010 znašale 9,4 tone ekvivalenta CO2.
Emisije na prebivalca so se zmanjšale za 2,4 tone ekvivalenta CO2, kar
je enakovredno zmanjšanju v višini 21 % v primerjavi z letom 1990.
Vendar se emisije toplogrednih plinov na prebivalca za leto 2010 med državami
članicami še naprej zelo razlikujejo in znašajo od 5,4 (Latvija) do 24,1
(Luksemburg) tone ekvivalenta CO2 na prebivalca. Vrednosti so precej
odvisne od energetske intenzivnosti in energetske mešanice posamezne države. V
državah članicah se zelo razlikujejo tudi trendi emisij na prebivalca.
Emisije na prebivalca so se od leta 1990 najbolj zmanjšale v državah
članicah srednje in vzhodne Evrope, Luksemburgu, Združenem kraljestvu,
Nemčiji, na Danskem, Švedskem, v Franciji in Belgiji. V šestih državah
članicah so se emisije na prebivalca od leta 1990 povečale. Vendar so
emisije na prebivalca v teh državah članicah nižje od povprečja
Unije, razen v Grčiji in na Cipru (glej tudi sliko 2 delovnega dokumenta
služb Komisije). 2.3. Emisije
toplogrednih plinov v letu 2010 v primerjavi z letom 2009 Evropske emisije toplogrednih plinov so se
leta 2010 povečale (+2,4 %) zaradi ponovne gospodarske rasti, potem
ko so se leta 2009 predvsem zaradi gospodarske recesije drastično zmanjšale
(-7.3 %), in hladnejše zime kot ponavadi. Med industrijskimi sektorji je bilo
največje skupno povečanje posledica proizvodnih industrij in
gradbeništva (vključno z emisijami iz proizvodnje železa in jekla) ter
proizvodnje javne toplotne in električne energije. Zdi se, da je po
znatnem skrčenju v letu 2009 večja industrijska dejavnost v letu 2010
vodila do pomembnega porasta pri končnem povpraševanju po energiji in
emisijah v teh sektorjih. Vendar je k višjim emisijam v EU leta 2010 najbolj
prispeval „stanovanjski in poslovni“ sektor, ki večinoma ne spada na
področje uporabe sistema EU za trgovanje z emisijami. Ključni razlog
za povečanje emisij v tem sektorju v višini 43 milijonov ton je bila
mrzla zima leta 2010, kar je povečalo povpraševanje po ogrevanju, zlasti
pri gospodinjstvih. Nadaljnje znatno povečanje uporabe obnovljivih virov
energije in izboljšanje intenzivnosti emisij CO2 iz fosilnih goriv,
ki temelji na veliki porabi zemeljskega plina, sta preprečila še
večje povečanje emisij toplogrednih plinov. Približno
56 % povečanja emisij toplogrednih plinov v EU so predstavljale
Nemčija (+3 %), Poljska (+5 %) in Združeno kraljestvo
(+3 %). V odstotkih je bila rast emisij najvišja v Estoniji
(+25 %), na Finskem (+13 %), Švedskem (+11 %) in v Latviji
(+10 %). Nasprotno pa so Španija, Grčija, Portugalska, Romunija,
Ciper in Irska v letu 2010 nadaljevale z zmanjševanjem emisij toplogrednih
plinov. Povečanje emisij v letu 2010 je bilo deloma posledica
gospodarskega okrevanja po recesiji leta 2009 v številnih evropskih državah, ki
je sama po sebi povzročila znatno zmanjšanje emisij v letih 2008 in 2009 v
vseh državah članicah. Končno povpraševanje po energiji se je v letu
2010 povečalo za 3,7 %, kar je več od rasti gospodarstva (2,0 %). 2.4. Trendi
emisij v glavnih sektorjih Kot je prikazano na sliki 4, sta oskrba z
energijo in njena poraba, vključno s prometom, najpomembnejša
sektorja, saj sta leta 2010 predstavljala 78 % skupnih emisij v Uniji.
Kmetijstvo predstavlja 10 % skupnih emisij toplogrednih plinov, industrijski
postopki 7 %, odpadki pa 3 %. Zmanjšanje emisij v energetskem
sektorju, kmetijstvu, pri industrijskih postopkih in odpadkih je od leta 1990
delno izničilo znatno povečanje emisij v prometnem sektorju (za
dodatne podrobnosti glej tudi delovni dokument služb Komisije). Vendar se tudi
skupne emisije zaradi prometa od leta 2007 zmanjšujejo. Slika 4: Spremembe
emisij toplogrednih plinov v EU-27 glede na sektor in delež sektorjev v skupnih
emisijah toplogrednih plinov Vir: nacionalne evidence, 2012. 3. Predviden
napredek pri doseganju kjotskih ciljev 3.1. Predvidene
emisije toplogrednih plinov 3.1.1. EU-27 Predvidene skupne emisije toplogrednih plinov
v EU-27 naj bi bile v kjotskem ciljnem obdobju za približno 18,2 % manjše
od emisij v izhodiščnem letu. Ta ocena temelji na predvidevanjih držav
članic3 ter upošteva obstoječe politike in ukrepe. Ob
upoštevanju vpliva možnosti, da vlade pridobijo dobropise prek kjotskih
mehanizmov, učinka ponorov ogljika in dodatnih ukrepov je predvideno
zmanjšanje še večje (za več podrobnosti glej razpredelnici 7a in 7b v
delovnem dokumentu služb Komisije). 3.1.2. EU-15 Skupna predvidevanja za vse sektorje kažejo,
da bodo skupne emisije toplogrednih plinov v EU-15 v kjotskem ciljnem
obdobju verjetno za 11,3 % manjše od emisij v izhodiščnem letu.
Če se upoštevata (1) vladna uporaba kjotskih mehanizmov,
ki naj bi po pričakovanjih prispevala k dodatnemu zmanjšanju emisij
za 1,8 %, in (2) popolna odstranitev ponorov ogljika
zaradi dejavnosti iz členov 3.3 in 3.4 Kjotskega protokola v EU-15, ki
ustreza zmanjšanju za 1,4 %, je za EU-15 predvideno še večje
zmanjšanje emisij. Če se poleg tega upoštevajo še trgovanje s pravicami in
dobropisi za zmanjšanje emisij v sistemu EU za trgovanje z emisijami, bi se
lahko emisije toplogrednih plinov v kjotskem ciljnem obdobju predvidoma skupno
zmanjšale do 12,6 % glede na izhodiščno leto. Na sliki 5 je prikazano odstopanje med
predvidenimi emisijami v sektorjih, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami, in ustreznimi cilji za zadevne sektorje za vsako državo
članico. Na podlagi te analize je mogoče sklepati, da bi
obstoječe politike in ukrepi zadoščali, da bi v EU-15 dosegli svoj
del skupnih kjotskih ciljev za sektorje, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami. Vendar bo moralo vseh 15 držav članic dejansko
izpolniti svoje obveznosti v skladu z dogovorom o skupnem izpolnjevanju
obveznosti iz Kjotskega protokola. Glede na predložene podatke obstaja
tveganje, da dve državi članici cilja ne bosta dosegli. 3.1.3. EU-12 V 12 državah članicah, ki so se Uniji
pridružile po letu 2004, naj bi bila ob upoštevanju učinka obstoječih
nacionalnih politik in ukrepov skupna količina emisij zelo podobna kot
leta 2010 in bo v kjotskem ciljnem obdobju za približno 37,9 % manjša
od emisij v izhodiščnem letu. Slovenija je edina država članica
EU-12, ki namerava vlagati v kjotske mehanizme. Bolgarija, Češka
republika, Madžarska, Latvija, Litva, Poljska, Romunija, Slovaška in Slovenija
nameravajo upoštevati ponore ogljika. Bolgarija, Češka republika, Estonija,
Madžarska, Latvija, Litva, Poljska, Romunija in Slovaška so prodale del enot
dodeljene količine ali to načrtujejo. Slika 5: Relativna
odstopanja med predvidenimi emisijami toplogrednih plinov v sektorjih, ki niso
vključeni v sistem trgovanja z emisijami, v ciljnem obdobju in ustreznimi
cilji za obdobje 2008–2012 ob upoštevanju predvidenih emisij toplogrednih
plinov ter uporabe kjotskih mehanizmov in ponorov ogljika. Negativne in
pozitivne vrednosti označujejo preseganje ali nedoseganje ciljev v odstotkih
emisij za izhodiščno leto. Opomba: za Irsko se pri cilju za sektorje, ki niso
vključeni v sistem trgovanja z emisijami, upošteva uporaba
neizkoriščenih pravic iz rezerve za nove udeležence v sistemu za trgovanje
z emisijami. Vir: Evropska agencija za okolje, Evropska
komisija. 3.2. Stanje
na področju izvajanja politike Unije o podnebnih spremembah Evropski program za podnebne spremembe
(ECCP) Z oceno politik in ukrepov držav članic v
vsej EU-27 je bilo opredeljenih osem skupnih in usklajenih politik ter
ukrepov, za katere se pričakuje, da bodo prispevali k znatnim prihrankom
emisij toplogrednih plinov v Uniji. Največje prihranke naj bi
zagotovili s spremenjeno direktivo o sistemu EU za trgovanje z emisijami
(2003/87/ES) in direktivo o obnovljivih virih energije (2009/28/ES), ki
spodbuja uporabo električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov
energije. V prometnem sektorju sta bistvena zakonodaja o kakovosti goriva
in zmanjšanje emisij CO2 iz avtomobilov. Poleg tega se bo
povpraševanje po energiji zmanjšalo zaradi izvajanja direktiv o energetski učinkovitosti
stavb, zahtevah o okoljsko primerni zasnovi izdelkov, obdavčitvi
energije in spodbujanju sočasne proizvodnje (sočasna proizvodnja
toplote in električne energije). K velikim prihrankom emisij toplogrednih
plinov naj bi prispevala tudi uporaba prožnih mehanizmov Kjotskega protokola. Poleg teh osmih ključnih politik in
ukrepov je bilo opredeljenih dodatnih pet skupnih in usklajenih
politik ter ukrepov, ki naj bi prav tako prispevali k pomembnim prihrankom
v vsej Uniji. Med teh pet politik spadajo direktiva o odlagališčih
odpadkov (99/31/ES), standardi glede zahtevanih izkoristkov novih toplovodnih
kotlov, direktiva o označevanju naprav (2010/30/EU), direktiva o
industrijskih emisijah (2010/75/EU) in program „Motor Challenge“ za
povečanje energetske učinkovitosti industrijskih elektromotornih
sistemov. V poročilu Komisije o uporabi, vplivu in primernosti Uredbe
(ES) št. 842/2006 je ugotovljeno, da so se na podlagi te uredbe emisije
fluoriranih plinov v primerjavi s scenarijem brez Uredbe že nekoliko zmanjšale41. Skupaj z direktivo o emisijah iz
klimatskih naprav v motornih vozilih (2006/40/ES) lahko prispevata k
znatnemu zmanjšanju predvidenih emisij do leta 2020 in pozneje. Prvih osem politik prispeva 92 % skupnih
pričakovanih prihrankov, ki jih zagotavljajo skupne in usklajene politike
ter ukrepi v EU-27. Zato so te ključne politike pomembne kot pomoč
državam članicam, da izpolnijo svoje obveznosti glede zmanjšanja emisij. Najnovejša dogajanja Od
sprejetja paketa o podnebnih spremembah in energiji poteka delo v zvezi z
izvedbenimi ukrepi. Do konca leta 2012 je treba sprejeti približno dvajset
novih pravnih aktov in dokumentov, da se zagotovi pravilno delovanje spremenjenega
sistema EU za trgovanje z emisijami in pripravi podlaga za
uresničevanje nacionalnih ciljev glede emisij toplogrednih plinov v
sektorjih, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami. Spremenjena
direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami določa centralizacijo
dejavnosti sistema EU za trgovanje z emisijami v enotnem registru Evropske
unije in izboljšanje njegove varnosti. Ta novi register upravlja Komisija in
nadomešča vse registre sistema EU za trgovanje z emisijami, ki so jih prej
gostile države članice. Uredbo o določitvi registra Unije je Komisija
sprejela novembra 2011. Polno aktiviranje registra Unije, vključno z
migracijo več kot 30 000 računov sistema EU za trgovanje z emisijami
iz nacionalnih registrov, je bilo uspešno izvedeno junija 2012. Komisija
je še v drugo spremenila seznam sektorjev, za katere se šteje, da so
izpostavljeni visokemu tveganju premestitve emisij CO2, in na seznam
dodala mineralne volne. Trenutno Komisija ocenjuje, ali so načrti držav
članic za izvajanje sklepa Komisije o brezplačni dodelitvi pravic za
industrijo skladni s pravili. Od
leta 2012 za emisije iz letalstva velja zgornja meja v okviru sistema EU za
trgovanje z emisijami, kar samo po sebi povečuje pokritost emisij za
približno 10 %. Za izvajanje te spremembe je bilo opravljenega veliko
dela, vključno s spremljanjem in spodbujanjem skladnosti ter po potrebi
pripravo in usklajevanjem ukrepov v zvezi z izvrševanjem. Trenutno poteka
ponoven pregled uredbe o dražbi pravic, zlasti kar zadeva časovni
načrt dražb, da bi se zagotovilo pravilno delovanje trga ter odpravila
neravnovesja med ponudbo in povpraševanjem, ki jih je povzročil prehod v
tretjo fazo in še poglobil presežek pravic, do katerega je prišlo zaradi
gospodarske krize. V tem okviru je Komisija predlagala tudi sklep za pojasnitev
določb direktive o sistemu EU za trgovanje z emisijami glede njenih
lastnih pooblastil za prilagoditev časa dražb pravic do emisije v takih
izjemnih okoliščinah. Evropska komisija je odobrila zahteve iz 7
držav članic za izdajo prehodnih brezplačnih dodelitev pravic do
emisije za njihove energetske sektorje po letu 2012. Te odločitve so bile
sprejete z dosledno uporabo določb iz direktive, ki pod določenimi
pogoji omogočajo časovno omejena izvzetja, ki se postopno
zmanjšujejo, od splošnega pravila dražbe. Delo v zvezi z
izboljšanimi pravili za spremljanje emisij toplogrednih plinov in
poročanje o njih s strani upravljavcev, ki jih zajema sistem EU za
trgovanje z emisijami, ter v zvezi z zahtevami za preverjanje poročil
o emisijah ter akreditacijo preveriteljev in nadzorom nad njimi še poteka ter
naj bi prispevalo k večji usklajenosti pravil, ki se uporabljajo. Junija
2012 sta bili sprejeti dve novi uredbi, ki jima bodo pravočasno za tretje
obdobje sistema trgovanja z emisijami sledile smernice. Poleg
tega se pripravljajo izvedbeni ukrepi na podlagi odločbe o delitvi
prizadevanj in trenutno vključujejo zlasti določitev absolutnih
vrednosti ciljev za letne emisije držav članic v obdobju 2013–2020,
opredelitev pravil za prenose dodeljenih letnih emisij med državami
članicami ter zagotovitev njihove preglednosti. Ustrezna pravna besedila
naj bi bila sprejeta konec leta 2012 ali v začetku leta 2013. Poleg tega na Svetu in v Parlamentu trenutno potekajo pogajanja o
reviziji mehanizma EU za spremljanje ter o predlogu za obračunavanje rabe
zemljišč, spremembe namembnosti zemljišč in gozdarstva. Navedena
predloga sta posledica potrebe, da se zlasti obravnava zahteve paketa o podnebnih
spremembah in energiji glede poročanja in obračunavanja, strategijo
Evropa 2020, nove zahteve, ki temeljijo na odločitvah iz Durbana, ter
dosedanje izkušnje. Evropski parlament, Svet in Komisija so junija 2012 dosegli politični
dogovor o direktivi o energetski učinkovitosti. Ta direktiva bo
prispevala k doseganju evropskega cilja povečanja energetske
učinkovitosti za 20 % do leta 2020. Trenutno poteka delo na izvedbenih ukrepih za Uredbo (ES) št. 443/2009
v zvezi z emisijami CO2 iz osebnih avtomobilov in Uredbo
(EU) št. 510/2011 v zvezi z emisijami CO2 iz lahkih
gospodarskih vozil. Izvajanje ukrepov za osebne avtomobile je v primerjavi
z izvajanjem tistih za lahka gospodarska vozila bolj napredovalo, toda slednji
bodo usklajeni s prvimi. Komisija je predložila predloga za doseganje ciljev za
leto 2020 glede zmanjšanja emisij CO2 iz osebnih avtomobilov in
lahkih gospodarskih vozil, ki ju bosta zdaj obravnavala Svet in Parlament. Glede vključevanja podnebnih ukrepov v politike EU predlog
Komisije za naslednji večletni finančni okvir za obdobje 2014–2020
prvič vključuje cilj, da se vsaj 20 % skupnega proračuna
porabi za ukrepe, povezane s podnebnimi spremembami. Na področju
kohezijske politike predlaga, poleg tematskega cilja za nizke emisije ogljika,
poseben tematski cilj za prilagajanje podnebnim spremembam, vključuje pa
tudi najmanjšo stopnjo za ukrepe za povečanje energetske
učinkovitosti, in sicer 20 % za bolj razvite regije, 6 % pa za manj
razvite regije. Novi okolju prijaznejši ukrepi so predvideni tudi v predlogu
revidirane skupne kmetijske politike in sklada za razvoj podeželja, 35 %
okvirnega programa EU za raziskave in inovacije „Obzorje 2020“ pa naj bi
dodelili za raziskave in inovacije v zvezi s podnebnimi spremembami. Program
LIFE bo vključeval nov element v obliki podprograma za podnebne ukrepe, ki
bo predstavljal približno 25 % celotnega programa LIFE. Komisija bo
zagotovila spremljanje napredka pri doseganju predlaganega cilja 20 %
odhodkov za podnebne spremembe in poročanje o njem. Delovni dokument služb Komisije (SWD(2012) 5 final) o oceni
učinkov nadaljnjega zmanjšanja emisij od 20 % na 30 % do leta
2020 v vsaki državi članici je bil objavljen v začetku leta
2012. Nedavno sprejeti pravni akti Izvajanje
paketa o podnebnih spremembah in energiji: (1)
Dražbe v sistemu EU za trgovanje z emisijami –
zgodnje dražbe: Uredba Komisije (EU) št. 1210/2011 o
spremembi Uredbe (EU) št. 1031/2010 zlasti zaradi določitve
količine pravic do emisije toplogrednih plinov, ki bodo prodane na dražbi
pred letom 2013. (2)
Register sistema EU za trgovanje z emisijami –
register Unije: Uredba Komisije (EU) št. 1193/2011 o
določitvi registra Unije za obdobje trgovanja z začetkom 1.
januarja 2013 in kasnejša obdobja trgovanja sistema Unije trgovanja z
emisijami. (3)
Pravila o usklajeni dodelitvi v sistemu EU za
trgovanje z emisijami: Sklep Komisije 2011/278/EU8
o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic
do emisije na ravni Unije. (4)
Pravila o spremljanju, poročanju,
preverjanju in akreditaciji v sistemu EU za trgovanje z emisijami: Uredba Komisije (EU) št. 600/2012 z dne 21. junija 2012 o
preverjanju poročil o emisijah toplogrednih plinov in poročil o
tonskih kilometrih ter o akreditaciji preveriteljev in Uredba Komisije
(EU) št. 601/2012 z dne 21. junija 2012 o spremljanju emisij
toplogrednih plinov in poročanju o njih. (5)
Uporaba mednarodnih dobropisov v sistemu EU za
trgovanje z emisijami: Uredba Komisije (EU) št.
550/201110 o določanju nekaterih omejitev glede uporabe
mednarodnih dobropisov iz projektov v zvezi z industrijskimi plini. Drugo: (6)
Letalski promet in sistem EU za trgovanje z
emisijami: Uredba Komisije (EU) št. 394/201111
o spremembi Uredbe (ES) št. 748/2009 o seznamu operaterjev zrakoplovov. (7)
CO2 in avtomobili: Uredba Komisije (EU) št. 63/201113 o določitvi
podrobnih pravil za uporabo odstopanja od cilja za specifične emisije CO2. (8)
CO2 in dostavna vozila: Izvedbeni sklep Komisije 2012/99/EU o podrobnih ureditvah za zbiranje
premij za presežne emisije CO2 o določitvi standardov
emisijskih vrednosti za nova lahka gospodarska vozila. 3.3. Izvajanje
sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) Leto 2012 bo zadnje leto drugega obdobja
trgovanja v okviru sistema EU za trgovanje z emisijami (2008–2012). Leta
2013 se bo začel uporabljati bistveno spremenjen sistem. 3.3.1. Drugo
obdobje trgovanja (2008–2012) Povprečna letna zgornja meja za celotno
EU za obdobje 2008–2012 znaša 2 081 milijonov pravic na leto. V letu 2011
je sistem EU za trgovanje z emisijami zajemal več kot 12 000 elektrarn in
proizvodnih naprav. Preverjene emisije toplogrednih plinov iz teh naprav so se
zmanjšale na 1 904 milijone ton ekvivalenta CO2 v letu 2011,
torej več kot 2 % pod raven iz leta 2010 in skoraj 9 % pod
zgornjo mejo. To je bilo kljub rasti gospodarstva v Evropi. Raven skladnosti naprav je bila zelo visoka.
Le manj kot 1 % naprav, ki sodelujejo v sistemu EU za trgovanje z
emisijami, ni predalo pravic, ki zajemajo vse njihove emisije v letu 2011, do
roka dne 30. aprila 2012. 3.3.2. Uporaba
mehanizma skupnega izvajanja in mehanizma čistega razvoja s strani
upravljavcev V okviru drugega nacionalnega načrta
razdelitve pravic je bila za vsako državo članico določena zgornja
meja, do katere lahko upravljavci uporabljajo dobropise iz projektov (mehanizem
skupnega izvajanja in mehanizem čistega razvoja). Naprave v sistemu za
trgovanje z emisijami iz vseh držav članic lahko v drugem obdobju
trgovanja skupno in v povprečju porabijo do 278 milijonov enot
potrjenega zmanjšanja emisij ali enot zmanjšanja emisij, kar ustreza 13,4 %
zgornje meje za celotno EU za to obdobje. Upravljavci so med letoma 2008 in
2011 uporabili 555 milijonov enot potrjenega zmanjšanja emisij ali enot
zmanjšanja emisij, kar pomeni 7 % vseh enot, predanih za izpolnitev
obveznosti. Po letu 2013 bodo pravila za uporabo kreditov mehanizma skupnega
izvajanja in mehanizma čistega razvoja revidirana, kot določa
spremenjena direktiva o sistemu EU za trgovanje z emisijami16. 3.4. Predvidena
uporaba kjotskih mehanizmov s strani vlad Unije Deset držav članic EU-15 in Slovenija so se
odločile za doseganje svojih kjotskih ciljev kupiti in uporabiti
mednarodne dobropise iz kjotskih mehanizmov. Te države članice EU-15 bi za
izpolnjevanje zahtev v skladu s prvim ciljnim obdobjem v okviru Kjotskega
protokola skupaj pridobile do 76 milijonov ton ekvivalenta CO2 na
leto. S tem se bodo za približno 1,8 odstotne točke približale kjotskemu
cilju za EU-15, ki znaša -8 % (glej razpredelnico 12 v delovnem
dokumentu služb Komisije). Teh 10 držav članic se je odločilo,
da bodo za pridobitev enot prek mehanizma skupnega izvajanja, mehanizma
čistega razvoja ali trgovanja z enotami dodeljene količine skupaj
investirale do 3,0 milijarde EUR. Avstrija, Nizozemska, Španija,
Irska in Belgija so za petletno ciljno obdobje dodelile najvišja
proračunska sredstva (611 milijonov EUR, 500 milijonov EUR,
382 milijonov EUR, 290 milijonov EUR oziroma
276 milijonov EUR). V Sloveniji je bil proračun ocenjen na
80 milijonov EUR. Vendar zaradi vpliva nedavne recesije na emisije toplogrednih
plinov države članice morda ne bodo potrebovale toliko mednarodnih
dobropisov, kot je bilo prvotno ocenjeno. To domnevo zaenkrat potrjuje dejstvo,
da količina mednarodnih dobropisov, dejansko dodeljenih na račune
držav članic v registrih, znaša le približno 32 milijonov ton ekvivalenta
CO2. Kar zadeva enote dodeljene količine, ki
so jih države članice prodale, je bilo doslej glede na podatke iz
registrov prenesenih približno 68 milijonov ton ekvivalenta CO2, pri
čemer nekateri zneski, določeni v pogodbah, morda še niso bili
dostavljeni. Bolgarija, Češka republika, Estonija, Madžarska, Latvija,
Litva in Slovaška so v poročilih navedle, da načrtujejo dodatno
prodajo enot dodeljene količine. Ena država članica (Združeno
kraljestvo) je sprejela zakonodajo, v skladu s katero bo umaknila iz obtoka vse
presežne enote dodeljene količine, tj. razliko med kjotskim ciljem in
enostransko „omejitvijo ogljika“ Združenega kraljestva po prvem ciljnem
obdobju. 3.5. Predvidena
uporaba ponorov ogljika Države
članice lahko poleg politik in ukrepov, namenjenih različnim virom
emisij toplogrednih plinov, uporabljajo ponore ogljika. Na podlagi do zdaj
predloženih informacij je mogoče ugotoviti, da bo skupna neto
sekvestracija v ciljnem obdobju zaradi pogozdovanja in obnove gozdov iz
člena 3.3 Kjotskega protokola znašala za EU-15 približno 14,8 milijona ton
ekvivalenta CO2 na leto. Poleg tega naj bi dejavnosti iz člena
3.4 v ciljnem obdobju v EU-15 predvidoma prispevale 30,6 milijona ton
ekvivalenta CO2 na leto. Če se upoštevajo še prispevki iz
EU-12, bo obračunavanje teh dejavnosti doseglo 25,8 in 38,4 milijona ton
ekvivalenta CO2 na leto (za podrobnosti glej razpredelnico 13 v
delovnem dokumentu služb Komisije). Zaradi dejavnosti iz člena 3.3 in 3.4 se
bodo emisije v državah članicah EU-15 v ciljnem obdobju predvidoma
zmanjšale za 57,9 milijona ton ekvivalenta CO2 na leto. To je enako
malo več kot 1 odstotni točki obveznosti zmanjšanja za 8 % za EU-15
za prvo ciljno obdobje v primerjavi z emisijami v izhodiščnem letu. 4. Doseganje
ciljev za leto 2020 4.1. Cilj
Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2020 V paketu o podnebnih spremembah in energiji je
za EU-27 določen cilj 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov
do leta 2020 v primerjavi z letom 1990, kar ustreza zmanjšanju za 14 % glede na
leto 2005. To prizadevanje bo razdeljeno med sektorje, ki so vključeni v
sistem EU za trgovanje z emisijami, in sektorje, ki v ta sistem niso
vključeni, na naslednji način: (a)
zmanjšanje emisij za 21 % do leta 2020 v primerjavi
z letom 2005 v sektorjih, vključenih v sistem EU za trgovanje z emisijami;
(b)
zmanjšanje za približno 10 % do leta 2020 v
primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za
trgovanje z emisijami. Ti cilji glede zmanjšanja emisij toplogrednih
plinov so vključeni v strategijo Evropa 2020 za pametno, trajnostno in
vključujočo rast. 4.2. Politike,
ki prispevajo k doseganju ciljev Zgornje meje emisij za obdobje od leta 2013 do leta 2020 so opredeljene
v odločbi o delitvi prizadevanj in spremenjeni direktivi o sistemu
trgovanja z emisijami. Sistem EU za trgovanje z emisijami je tržni mehanizem,
ki vključuje več kot 12 000 naprav. Odločba o delitvi
prizadevanj države članice zavezuje, da med letoma 2013 in 2020 linearno
zmanjšajo svoje emisije toplogrednih plinov, pri čemer določa
zavezujoče letne cilje, ki bodo zagotovili postopno doseganje dogovorjenih
ciljev za leto 2020. Poleg tega ureja emisije toplogrednih plinov v vseh
sektorjih, razen pri napravah in letalskem prometu, ki so vključeni v sistem
EU za trgovanje z emisijami, pri rabi zemljišč, spremembi rabe
zemljišč in gozdarstvu ter v mednarodnem pomorskem prometu. V
sektorjih iz odločbe o delitvi prizadevanj bodo k doseganju ciljev v
državah članicah prispevale dopolnilne politike za celotno Unijo, kot so
zavezujoči cilji za obnovljivo energijo, ukrepi za energetsko
učinkovitost, standardi emisijskih vrednosti za nova lahka tovorna vozila,
direktiva o zajemanju in shranjevanju ogljikovega dioksida, uredba o
fluoriranih plinih ali direktiva o kakovosti goriva. Pri tem bi lahko bilo
pomembno tudi prizadevanje Komisije in držav članic za spodbujanje
predstavitev in razširjanja inovativnih tehnologij na področju
zmanjševanja emisij toplogrednih plinov, kot so tiste v okviru načrta SET
in NER 300. Države članice bodo v skladu z odločbo o delitvi prizadevanj
odgovorne za izvajanje teh politik in ukrepov, ki veljajo za celotno Unijo, v
zadevnih sektorjih ter po potrebi za opredelitev dodatnih nacionalnih politik
in ukrepov za omejitev svojih emisij. Vzpostavljen bo strog sistem
poročanja in skladnosti za spremljanje ukrepov držav članic in
pomoč pri izvajanju morebitnih popravnih ukrepov, če ne bodo
izpolnile svojih ciljev. 4.3. Predvideno
odstopanje od ciljev Kljub pozitivnim trendom pri izpolnjevanju
obveznosti iz Kjotskega protokola, ki jih kažejo predvidevanja za obdobje
2008–2012, bodo za doseganje ciljev Unije za leto 2020 potrebna večja
prizadevanja in dodatne politike. K doseganju ciljev
bodo prispevale tudi prožnosti iz odločbe o delitvi prizadevanj in
spremenjene direktive o sistemu trgovanja z emisijami, na primer uporaba
mednarodnih dobropisov. Na sliki 6 so prikazane prve ocene odstopanja med
predvidenimi emisijami toplogrednih plinov za sektorje, ki niso vključeni
v sistem trgovanja z emisijami, do leta 2020 in cilji za leto 2020. Glede na ta začasna predvidevanja si bodo
morale posamezne države članice še vedno znatno prizadevati, da bodo
dosegle cilje za leto 2020 za sektorje, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami. Pričakuje se, da bo te obveznosti z
obstoječimi politikami in ukrepi izpolnilo le 13 držav članic. 8
držav članic bi svoje cilje lahko doseglo, če bodo izvajale
načrtovane dodatne politike in ukrepe. Za 6 držav članic pa je
izpolnitev obveznosti malo verjetna, tudi če bodo izvajale zdaj predvidene
dodatne ukrepe. Vendar se za EU-27 ocenjuje, da bo skupni cilj za sektorje, ki
niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami, dosežen. Ta analiza še ne
upošteva uporabe prožnosti iz odločbe o delitvi prizadevanj, kot je na
primer uporaba mednarodnih dobropisov. Za gladko doseganje cilja za leto 2020 je zelo
pomembno, da države članice zagotovijo pravočasno uresničitev
ciljev zmanjšanja emisij z obstoječimi politikami in ukrepi, pospešijo
razvoj in celovito izvajanje dodatnih politik in ukrepov ter upoštevajo druge
možnosti, vključno z uporabo mednarodnih dobropisov. Svet je julija 2012 v
okviru evropskega semestra za leto 2012 izdal podrobnejša priporočila za
posamezne države. Slika 6: Predvideno
odstopanje od ciljev za leto 2020 za sektorje, ki niso vključeni v sistem
trgovanja z emisijami. Negativne in pozitivne vrednosti označujejo
preseganje in nedoseganje ciljev v odstotkih emisij za leto 2005. Opomba: (1)
podatki za ta izračun temeljijo na predvidenih emisijah držav članic
za leto 2020 za sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z
emisijami, pri čemer je odstopanje po potrebi zapolnjeno ali prilagojeno3, ter na ocenjenih ciljih za države članice za leto 2020 za
sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami (še vedno so možne
spremembe). Nekaj držav članic (CZ, EE, FI, LT, NL, PL) ni predložilo
posameznih nacionalnih predvidenih emisij za sektorje, ki niso vključeni v
sistem trgovanja z emisijami, zato je bilo treba delež teh emisij oceniti. (2)
Ocena, prikazana na tej sliki, je zaradi različne metodologije in
predpostavk okvirna. Nekateri podatki, na primer predvidene emisije za
Grčijo in Litvo, znatno odstopajo od predvidevanj za „energetske trende EU
do leta 2030 – posodobitev 2009“ (objavila Evropska komisija, Generalni direktorat
za energetiko v sodelovanju z Generalnim direktoratom za podnebno politiko ter
Generalnim direktoratom za mobilnost in promet, ISBN 978-92-79-16191-9). Vir:
Evropska agencija za okolje, Evropska komisija. 5. Prilagajanje
podnebnim spremembam Z zmanjšanjem emisij v naslednjih desetletjih
je še vedno mogoče preprečiti obsežne in nevarne podnebne spremembe.
Tudi če se povprečna letna globalna temperatura poveča za
največ 2°C, bodo prebivalci in podjetja v Evropi kljub temu občutili
negativen vpliv neizogibnih podnebnih sprememb in se bodo morali nanje
stroškovno učinkovito prilagoditi. Evropska komisija je aprila 2009
sprejela belo knjigo o prilagajanju podnebnim spremembam, ki določa
okvir politike Unije za ukrepanje, da se izboljša odpornost Evrope na podnebne
spremembe. V beli knjigi napovedanih 33 ukrepov je zdaj v končnih fazah
izvajanja (glej razpredelnico 15 v delovnem dokumentu služb Komisije). Marca 2012 je uspešno začela delovati
evropska platforma za prilagajanje podnebnim spremembam Climate-ADAPT (http://climate-adapt.eea.europa.eu/)
za izmenjavo informacij. Na dan ima blizu 1 000 ogledov. Platforma
Climate-Adapt omogoča boljše razumevanje stanja na področju raziskav
o prilagajanju in prilagoditvenih politikah, projektov, programov ter okvirov.
Na voljo so študije primerov prilagoditev in dobre prakse ter pregled
nacionalnih in mednarodnih dejavnosti. Prilagoditvena strategija Evropske unije je v pripravi in bo predvidoma sprejeta spomladi leta 2013.
Splošni cilj prilagoditvene strategije EU je opredeliti ukrepe na ravni EU, ki
bodo prispevali k ustvarjanju Evrope, odporne na podnebne spremembe, in sicer
po najnižji možni ceni. To pomeni krepitev pripravljenosti in zmogljivosti EU
za odziv na učinke podnebnih sprememb s posebnim poudarkom na
čezmejnih vprašanjih in sektorjih, ki so na ravni EU tesno povezani prek
skupnih politik. 6. Stanje
v državah kandidatkah za članstvo v Uniji Emisije toplogrednih plinov na Hrvaškem so se od
leta 199017 do leta 2010 zmanjšale za 9 %, v primerjavi z
letom 2009 pa za 2 %. Vendar bo Hrvaška glede na predvidene emisije
toplogrednih plinov iz petega nacionalnega sporočila s sedanjim sklopom
politik in ukrepov verjetno težko dosegla kjotski cilj. Na Islandiji so se emisije toplogrednih plinov od
leta 1990 do leta 2010 povečale za 30 %, pri čemer so bile leta
2010 za 3,4 % manjše od emisij leta 2009. Ob upoštevanju sklepa 14/CP.7 in
glede na predvidene emisije toplogrednih plinov iz petega nacionalnega
sporočila je Islandija na dobri poti k uresničitvi svojega kjotskega
cilja. V Turčiji so se emisije toplogrednih plinov od
leta 1990 do leta 2010 povečale za 115 %, pri čemer so bile leta
2010 za 8,7 % večje od emisij leta 2009. Čeprav je Turčija
pogodbenica Priloge I, zanjo v sedanjem prvem ciljnem obdobju iz Kjotskega
protokola ni določen cilj glede toplogrednih plinov. Posodobljen popis emisij toplogrednih plinov
za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo ni na voljo. Med letoma
1990 in 2005 so se skupne emisije toplogrednih plinov zmanjšale za približno 19 %. Za več informacij o emisijah toplogrednih
plinov v državah kandidatkah za članstvo v Uniji glejte oddelek 2
delovnega dokumenta služb Komisije.