SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Spodbujanje in usmerjanje mednarodnega sodelovanja EU na področju raziskav in inovacij: strateški pristop /* COM/2012/0497 final */
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU,
SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Spodbujanje in usmerjanje mednarodnega
sodelovanja EU na področju raziskav in inovacij: strateški pristop (Besedilo velja za EGP) 1. Svet, ki se spreminja Evropska unija je na področju raziskav in
inovacij vodilna na svetu, saj prispeva 24 % svetovnih odhodkov za
raziskave, 32 % najvplivnejših publikacij in 32 % vlog za prijavo
patenta, pri čemer ima le 7 % svetovne populacije[1]. V zadnjem desetletju pa so se razmere močno
spremenile. Do nedavnega so na področju raziskav in inovacij prednjačile
Evropska unija, ZDA in Japonska. Medtem ko gospodarstva v vzponu še naprej
izboljšujejo sisteme raziskav in inovacij, nastaja sistem z več središči, v
katerem imajo države, kot so Brazilija, Kitajska, Indija in Južna Koreja vse
večji vpliv. Delež držav BRICS pri svetovnih odhodkih za raziskave in razvoj se
je med letoma 2000 in 2009 podvojil. Tudi Unija ima jasen interes, da njene
sosednje države razvijejo zmogljivosti za raziskave in inovacije. Raziskave in inovacije so po svetu vse bolj
povezane, k čemur pripomorejo hitro razvijajoče se informacijske in
komunikacijske tehnologije. Povečuje se število mednarodnih publikacij s
soavtorji pa tudi mobilnost raziskovalcev. Raziskovalne organizacije
ustanavljajo urade v tujini in podjetja se odločajo za naložbe zunaj svojih
matičnih držav, zlasti v gospodarstvih v vzponu. Pomembni spodbujevalci raziskav in inovacij so
svetovni izzivi. Naš planet ima omejene vire, za katere je treba skrbeti
trajnostno. Državne meje ne zaustavijo podnebnih sprememb in nalezljivih
bolezni. Po vsem svetu je treba zagotoviti zanesljivo preskrbo s hrano. Unija
mora okrepiti svoj dialog z mednarodnimi partnerji, da bi vzpostavila kritično
maso za reševanje navedenih izzivov. Ker se več raziskav in inovacij izvaja v
tretjih državah[2],
bo Unija potrebovala dostop do tega znanja. Da bi Unija ostala eden izmed
glavnih akterjev v svetovnem merilu, mora promovirati svojo podobo privlačne
lokacije za izvajanje raziskav in inovacij ter mora biti uspešna pri svetovnem
tekmovanju za privabljanje talentov, obenem pa ohranjati lastne gospodarske
interese, npr. glede zaščite intelektualne lastnine. Z začetkom veljavnosti Pogodbe o Evropski
uniji (PEU) in Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) se je spremenila
institucionalna struktura za ukrepanje Unije na mednarodnem prizorišču. Visoki
predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko skupaj s
podpredsednikom Komisije zagotavlja usklajeno zunanje delovanje Unije. Visokemu
predstavniku zagotavlja pomoč Evropska služba za zunanje delovanje (European
External Action Service – EEAS). Ker spadajo raziskave v vzporedno
pristojnost, morajo Unija in države članice zagotoviti, da so njihove
dejavnosti in s tem tudi politike med seboj usklajene. Zaradi spreminjajočih se razmer, obvez na
podlagi Unije inovacij[3],
okvirnega programa za evropski raziskovalni prostor[4] (ERA) in priporočil vmesne
ocene 7. okvirnega programa (7OP)[5]
Komisija predlaga strateški pristop, s katerim bi spodbujali in usmerjali
dejavnosti mednarodnega sodelovanja Unije na področju raziskav in inovacij,
predvsem kot pripravo na izvajanje programa Obzorje 2020[6]. 2. Ocena stanja Evropa ima bogate izkušnje pri spodbujanju
čezmejnega sodelovanja pri raziskavah. Evropska organizacija za jedrske
raziskave (CERN), ustanovljena leta 1954, je raziskovalno središče odličnosti
in največji laboratorij za fiziko delcev na svetu, ki privablja najboljše
znanstvenike. Pogodbi od leta 1986 izrecno opredeljujeta
sodelovanje s tretjimi državami kot ključno dejavnost raziskovalne politike
Unije. Dejavnosti mednarodnega sodelovanja so bile razvite na podlagi PDEU in
Pogodbe Euratom. Tretjim državam je bilo postopoma omogočeno sodelovanje pri
okvirnih programih, podpora mednarodnemu sodelovanju pa je bila v celoti
vključena v 7OP (vključno Euratom 7OP). Tretje države lahko sodelujejo tudi pri
Evropskem inštitutu za inovacije in tehnologijo (EIT). Tako 6 %
udeležencev pri 7OP prihaja iz tretjih držav. Dosežen je bil napredek pri optimizaciji
obsega in področja dejavnosti mednarodnega sodelovanja. Na primer: –
Partnerstvo med evropskimi državami in državami
v razvoju za klinične raziskave (EDCTP) je
partnerstvo med 14 državami članicami, Švico, Norveško in državami podsaharske
Afrike, ki se ukvarja z raziskavami na področju bolezni HIV/AIDS, tuberkulozo
in malarijo; –
države članice Euratoma, Kitajska, Indija,
Japonska, Rusija, Južna Koreja in ZDA so združile prizadevanja v okviru
projekta ITER (ob podpori sporazuma o širšem pristopu, sklenjenega med
Euratomom in Japonsko), da bi dokazale, da je jedrska fuzija uresničljiv
prihodnji vir energije; –
ukrepi Marie Curie
imajo močno mednarodno razsežnost; udeleženci, ki sodelujejo pri teh ukrepih,
prihajajo iz 80 različnih držav; –
Skupno raziskovalno središče Komisije sodeluje z mednarodnimi partnerji pri najrazličnejših
vprašanjih; –
Unija prispeva tudi veliko finančnih sredstev
(deloma prek instrumentov za razvojno sodelovanje) za omrežje GEANT, ki
povezuje raziskovalna in izobraževalna omrežja po vsem svetu; –
Unija skupaj s 13 drugimi državami podpira Human
Frontier Science Programme, da bi financirala mednarodno sodelovanje pri
temeljnih raziskavah. Ta napredek je sicer dobrodošel, vendar v
mnogih primerih ni dovolj kritične mase, poleg tega strategija, ki spodbuja
razvoj ukrepov, ni vedno jasna. To je bila ena od sklepnih ugotovitev vmesne
ocene 7OP, v kateri je bilo navedeno, da je treba „okrepiti dejavnosti
mednarodnega sodelovanja“ s poudarkom „na sodelovanju s partnerji zunaj Evrope
ob enakovrednih pogojih ter v programih in dejavnostih močnega skupnega
interesa“. V istem poročilu je bil priporočen „usklajen strateški razvoj“
politike Unije za mednarodno sodelovanje na področju raziskav in inovacij. 3. Cilji mednarodnega sodelovanja Mednarodno sodelovanje na področju raziskav in
inovacij je del širših politik Unije, kar je razvidno iz strategije Europa 2020[7], saj podpira naslednje cilje: (a)
izboljšanje odličnosti in privlačnosti Unije pri
raziskavah in inovacijah kot tudi njene gospodarske in industrijske
konkurenčnosti z omogočanjem situacij, ki prinašajo
koristi za vse, in sodelovanjem na osnovi vzajemnih koristi, omogočanjem
dostopa do zunanjih virov znanja, privabljanjem talentov in naložb v Unijo,
olajševanjem dostopa do novih in na novo nastajajočih trgov ter omogočanjem
dogovora glede skupnih praks za izvajanje raziskav in izkoriščanje rezultatov; (b)
reševanje svetovnih družbenih izzivov s hitrejšim razvojem in uvajanjem učinkovitih rešitev ter optimizacijo
uporabe raziskovalnih infrastruktur in (c)
podpiranje zunanjih politik Unije s tesnim usklajevanjem s politiko širitve, sosedsko politiko,
trgovinsko politiko, skupno zunanjo in varnostno politiko, politiko
človekoljubne pomoči in razvoja ter z vključitvijo raziskav in inovacij v obsežni
sveženj zunanjih ukrepov. Pri „znanstveni diplomaciji“ bo
mednarodno sodelovanje pri raziskavah in inovacijah uporabljeno kot sredstvo
„mehke moči“ in mehanizem za izboljšanje odnosov s ključnimi državami in
regijami. Dobri mednarodni odnosi pa lahko v zameno olajšajo učinkovito
sodelovanje pri raziskavah in inovacijah. V tem sporočilu je predlagano, da se
dejavnosti mednarodnega sodelovanja Unije na področju raziskav in inovacij
spodbudijo in usmerijo, tako da se uporabi dvojni pristop odprtosti, ki
ga dopolnjujejo ciljne dejavnosti mednarodnega sodelovanja, razvite na
podlagi skupnega interesa in vzajemnih koristi, optimalnega obsega in področja
uporabe, partnerstva ter sinergije. 4. Spodbujanje in usmerjanje dejavnosti
mednarodnega sodelovanja 4.1. Odprtost mednarodnega
sodelovanja Unija bo še naprej sodelovala z državami in
regijami z vsega sveta. To bo raziskovalcem in inovatorjem Unije omogočalo, da
bodo s partnerji po svetu sodelovali glede na potrebe zainteresiranih strani: –
pri programu Obzorje 2020 bodo lahko sodelovali
udeleženci z vsega sveta[8]; –
Evropski raziskovalni svet in ukrepi Marie
Skłodowska - Curie bodo v celoti osnovani na pobudah raziskovalcev in pri njih
bodo lahko sodelovali raziskovalci iz tretjih držav; –
dejavnost raziskovalnih infrastruktur bo imela
poseben poudarek na mednarodnem sodelovanju; komponenta, ki zadeva e‑infrastrukture,
ima inherentno mednarodno razsežnost, saj podpira sodelovanje prek digitalnih
sredstev; –
vendar vsi udeleženci iz tretjih držav ne bodo
samodejno upravičeni do financiranja[9];
seznam držav, upravičenih do samodejnega financiranja, bo omejen, tako da bo
veljavno merilo za izbor, ki temelji izključno na bruto nacionalnem dohodku na
prebivalca, dopolnjeno z dodatnim merilom, ki bo temeljilo na skupnem bruto
domačem proizvodu, s čimer bodo izključene države nad določenim pragom; razlog
za to je, da so nekatere države že dosegle kritično maso, potrebno za vzajemno
sodelovanje z Unijo; podobno kot pri industrijsko razvitih državah je
financiranje udeležencev iz teh držav možno v izjemnih primerih; –
bolj omejujoč pristop k samodejnemu financiranju bo
uravnotežen z večjimi prizadevanji za lažje financiranje udeležencev prek
njihovih nacionalnih kanalov; –
Unija bo še naprej spodbujala vzajemen dostop do
programov tretjih držav; predlogi iz programa Obzorje 2020 omogočajo omejitev
geografskega območja razpisov, npr. kadar pogoji za sodelovanje pravnih oseb iz
držav članic pri programih tretjih držav veljajo za škodljive za interese Unije
ali kadar ni mogoče zagotoviti zadostnih varnostnih zagotovil[10]; –
podpora za COST in EUREKA bo evropska omrežja
raziskovalcev spodbujala k sodelovanju s parterji iz tretjih držav. 4.2. Ciljne dejavnosti
mednarodnega sodelovanja Da bi Unija lahko čim bolj povečala učinek
mednarodnih dejavnosti na področju raziskav in inovacij ter obenem preprečila
drago drobljenje prizadevanj, mora odprtost programa Obzorje 2020
dopolniti s ciljnimi ukrepi, da bi zagotovila optimalen obseg in področje
uporabe. 4.2.1. Določitev področij za
mednarodno sodelovanje Program Obzorje 2020 usmerja financiranje
raziskav in inovacij s strani Unije na omejeno število družbenih izzivov ter
omogočitvenih in industrijskih tehnologij. Pri pripravi delovnih programov za izvajanje
programa Obzorje 2020 (k čemur spada tudi program Euratom) bo mednarodno
sodelovanje ključni vidik. Področja sodelovanja s tretjimi državami bodo
sistematično in koherentno opredeljena na podlagi analize Unije glede na
preostali svet v skladu z naslednjimi merili: –
zmogljivosti za raziskave in inovacije, vključno z
naložbami, realizacijami (publikacijami, patenti, navedki, licencami),
človeškimi viri in infrastrukturo; –
tveganja in možnosti za dostop do obstoječih, novih
in na novo nastajajočih trgov ter njihove posledice za konkurenčnost Unije; –
prispevek k mednarodnim obvezam Unije, sprejetim v
razvojnih ciljih tisočletja, v razvojnem okviru za obdobje po letu 2015, na
konferenci Rio+20, v okviru G‑20 in v mednarodnih ciljih sektorskih politik,
ter –
obstoječe pravne in upravne ureditve med mednarodnimi
partnerji in po potrebi državami članicami za sodelovanje, vključno z
izkušnjami, pridobljenimi iz predhodnega sodelovanja. Medtem ko so na voljo zadostne objektivne
informacije, ki podpirajo analizo prvega merila, sta za druga merila potrebna
kvalitativna ocena in presoja. Sistematično zbiranje informacij bo osnovni
element strateškega pristopa, pri čemer bo v veliko pomoč zlasti novi
observatorij za raziskave in inovacije, ki ga razvija Komisija. Vključena bodo
poglobljena posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, vključno z industrijo. Okrepljena inovacijska razsežnost bo
vključevala vzpostavitev ustreznih okvirnih pogojev in enotnih pogojev
delovanja, vključno z različnimi dejavnostmi, kot so zbiranje informacij,
seznanjanje s politiko, izmenjava izkušenj, opredelitev dobrih praks,
zagotavljanje informacij in pomoči kot tudi povezovanje akterjev na področju
raziskav in inovacij ter podpora prilagajanju in uveljavljanju obstoječih
tehnologij na novih trgih, v omejenih primerih pa tudi predstavitveni in
pilotni projekti. Večji poudarek bo na dejavnostih pred komercializacijo in
drugih dejavnostih, povezanih z inovacijami. V ta namen bo treba doseči
ustrezno ravnotežje med sodelovanjem s tretjimi državami za skupno spodbujanje
znanstvenega znanja in reševanje svetovnih izzivov na eni strani in varovanjem
interesov podjetij v Uniji na drugi strani. V tem kontekstu bo zagotovljena
poštena in pravična obravnava pravic intelektualne lastnine, da bi preprečili
nenadzorovano izgubo strokovnega znanja in izkušenj Unije. Na splošno so trdni okvirni pogoji, povezani z
inovacijami, najpomembnejši dejavnik, ki Uniji omogoča učinkovito sodelovanje
pri raziskavah in inovacijah na mednarodni ravni. Na primer odprava nekaterih
trgovinskih ovir je še vedno osrednji vidik odnosa Unije s tretjimi državami[11]. 4.2.2. Razvoj večletnih načrtov za
sodelovanje s ključnimi partnerskimi državami in regijami Na podlagi zgoraj navedenih meril bo
opredelitev področij za ciljne ukrepe mednarodnega sodelovanja izhodišče
strateškega pristopa. Prožna diferenciacija partnerskih držav in regij bo
omogočila dodatne poudarke, zlasti pri preučevanju možnosti financiranja, ob
upoštevanju, da lahko države spadajo v več kot eno skupino, odvisno od njihovih
raziskovalnih in inovacijskih zmogljivosti. V predloge iz programa
Obzorje 2020 so vključene naslednje skupine držav: ·
države Efte, države kandidatke EU in države, ki
so del evropske sosedske politike, kjer bo poudarek na
spodbujanju integracije v evropski raziskovalni prostor ali usklajevanju z njim,
vključno z možno priključitvijo držav programu Obzorje 2020; pri državah,
ki so del evropske sosedske politike, bo to prispevalo k razvoju „skupnega
prostora znanja in inovacij“, vključno z raziskovalnimi in inovacijskimi
zmogljivostmi teh držav; sodelovanje bo potekalo ob tesnem usklajevanju z
instrumenti politike širitve in sosedske politike, kot je bilo poudarjeno na
nedavni konferenci o obnovljenem Evro‑sredozemskem partnerstvu na področju
raziskav in inovacij; za zadnje se pripravlja poseben ukrep nadaljnjega
spremljanja; ·
industrijsko razvite države in gospodarstva v
vzponu, kjer bodo glavni cilji izboljšati
konkurenčnost Unije, skupaj reševati svetovne izzive s skupnimi inovativnimi
rešitvami in razviti omogočitvene tehnologije z dostopanjem do novih virov
znanja; to bo zasebnemu sektorju Unije zagotovilo poslovne priložnosti in
dostop do novih trgov; prisotna bo tudi močnejša inovacijska razsežnost, npr.
prek Transatlantskega akcijskega partnerstva za inovacije ali Indoevropskega
partnerstva za raziskave in inovacije; ·
države v razvoju, kjer
bo poudarek na dopolnjevanju zunanjih politik in instrumentov Unije s
sklepanjem partnerstev, zlasti med regijami, za prispevanje k trajnostnemu
razvoju v teh regijah in reševanju izzivov, kot so zeleno gospodarstvo, ukrepi
za boj proti podnebnim spremembam, boljše kmetijstvo, zanesljiva preskrba s
hrano in zdravje; to vključuje podporo razvojnim ciljem tisočletja in ciljem,
ki jih bodo nasledili, okrepitev raziskav in inovacij za razvoj na podlagi
povpraševanja ter dosego ciljev konference Rio+20, npr. prek prenosa podnebnih
tehnologij. Sistematična opredelitev možnosti bo skupaj z
diferenciacijo po skupinah držav podpirala razvoj večletnih načrtov za
sodelovanje s ključnimi partnerskimi državami in regijami. 5. instrumenti, ki ustrezajo namenu 5.1. Dialog o politikah Unija je sklenila sporazume o znanstvenem in
tehničnem sodelovanju z 20 državami na podlagi PDEU in 15 državami na podlagi
Pogodbe Euratom. Poleg tega sta znanost in tehnologija pogosto pomemben del
širšega dialoga o politikah, npr. pri sporazumih o partnerstvu in sodelovanju
ter drugih mednarodnih okvirnih sporazumih. Sporazumi o znanstvenem in tehničnem
sodelovanju bodo pomembno sredstvo za opredelitev in izvajanje večletnih
načrtov. Po potrebi bodo preoblikovani v strateška dolgoročna partnerstva, kar
vključuje dogovor o prednostnih nalogah, ki jih je treba obravnavati.
Spodbujati morajo tudi pošteno in pravično obravnavo intelektualne lastnine in
prenos znanja. Podoben pristop se bo izvajal na regionalni ravni, npr. pri
partnerstvih s sredozemskimi državami, Združenjem držav jugovzhodne Azije ter
afriškimi, latinskoameriškimi in karibskimi državami. 5.2. Zbiranje podatkov Za izvajanje strateškega pristopa so potrebne
objektivne informacije. Zato je treba več pozornosti nameniti zbiranju
kvalitativnih in kvantitativnih informacij, kot so[12]: –
dejavnosti mednarodnega sodelovanja, ki jih
financira Unija, in njihov učinek; –
politike in programi mednarodnega sodelovanja držav
članic in pridruženih držav kot tudi prednosti in slabosti njihovih sistemov za
raziskave in inovacije, pri čemer bodo države članice in pridružene države
spodbujane, naj med seboj prek Strateškega foruma za mednarodno znanstveno in
tehnološko sodelovanje (SFIC) izmenjujejo informacije, pridobljene prek
nacionalnega evidentiranja; –
politike in programi tretjih držav za raziskave in
inovacije, vključno z njihovo mednarodno komponento, kot tudi prednosti in
slabosti njihovih sistemov; –
dejavnosti napovedovanja za opredelitev
prihajajočih izzivov ter prihodnjih trgov in trendov. K zbiranju informacij bodo prispevali
delegacije Unije in znanstveni svetovalci, EEAS ter novi observatorij za
raziskave in inovacije. 5.3. Instrumenti financiranja Program Obzorje 2020 bo glavni instrument
za izvajanje ukrepov mednarodnega sodelovanja Unije na področju raziskav in
inovacij, financiranje pa bo po potrebi dopolnjeno s sredstvi iz nacionalnih
proračunov. Pri ciljnih dejavnostih, s katerimi se bodo
izvajali večletni načrti, bodo uporabljeni naslednji instrumenti: –
raziskovalni in inovacijski projekti, pri katerih je
udeležba subjektov iz tretjih držav potrebna in/ali upoštevana pri oceni; –
prožnejše oblike sodelovanja, npr. povezovanje
projektov, grozdov in/ali upravljavcev programov; –
skupne pobude, pri katerih sodelujejo Unija in
mednarodni partnerji: ·
usklajeni razpisi: Unija in tretja država jih
vzporedno objavita in ocenita; ·
skupni razpisi: Unija in tretja država jih skupaj
objavita, ocenita, izbereta in financirata; ·
prispevki Unije za financiranje programov tretjih
držav ali mednarodnih organizacij za kritje udeležbe subjektov Unije pri
programih in ·
posebne pobude, za katere je potrebno skupno
financiranje Unije, držav članic, pridruženih držav in/ali tretjih držav za
zagotavljanje optimalnega obsega in področja uporabe in ki se izvajajo prek ERA‑NET,
člena 185 ali drugih instrumentov. Predlogi iz programa Obzorje 2020 vključujejo
določbe[13]
za usklajen razvoj in predstavitev medsektorskih dejavnosti, npr. mednarodnega
sodelovanja. Komisija namerava te določbe upoštevati pri delovnem programu in
strukturi komitologije programa Obzorje 2020. 5.4. Uskladitev z drugimi
politikami in mednarodnimi forumi 5.4.1. Politike in instrumenti Unije Dejavnosti mednarodnega sodelovanja na
področju raziskav in inovacij bodo oblikovane ob tesnem usklajevanju z
zunanjimi politikami in instrumenti Unije[14].
To bo zajemalo tudi vključitev raziskav in inovacij v prevladujočo usmeritev
drugih politik z močno mednarodno razsežnostjo (npr. trgovinske politike,
skupne zunanje in varnostne politike ter okoljske in energetske politike) ter
izkoriščanje sinergij z mednarodnim sodelovanjem na področju visokega šolstva,
predlaganim v okviru programa Erasmus za vse[15].
Razvoj večletnih načrtov za mednarodno sodelovanje pri raziskavah in inovacijah
bi moral biti tesno usklajen s splošnimi zunanjimi strategijami držav in
zunanjo razsežnostjo notranjih politik Unije. Zunanje politike Unije bodo pripomogle h
krepitvi raziskovalnih zmogljivosti v državah v procesu pristopa, državah v
okviru sosedske politike in državah v razvoju. Financiranje raziskav in inovacij
bo usmerjeno k odličnosti, s čimer bo pripomoglo k inovativnim rešitvam za
izzive, s katerimi se spopadajo te države. S tem bo prispevalo k ciljem
razvojnih politik Unije, npr, prek v prihodnost usmerjenih dejavnosti in
družbeno‑gospodarskih raziskav za opredelitev posebnih izzivov, vrhunskih
raziskav in inovacij za razvoj rešitev, ki bi se lahko izvajale lokalno, ali
zagotavljanja podpore za prilagoditev in prenos obstoječih tehnologij. To
financiranje bo dopolnjeno s sredstvi Evropske investicijske banke in Evropske
banke za obnovo in razvoj. 5.4.2. Mednarodne organizacije in
večstranski forumi Mednarodne organizacije in večstranski forumi
imajo ključno vlogo pri reševanju svetovnih izzivov. Glavna naloga Odbora za
politiko znanosti in tehnologije (Committee on Science and Technology Policy)
in Globalnega znanstvenega foruma (Global Science Forum) Organizacije za
gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) je izboljšati upravljanje svetovnih
dejavnosti na področju razvoja in inovacij. Združeni narodi in druge
organizacije, npr. UNESCO, Medvladni odbor za podnebne spremembe, Okvirna
konvencija Združenih narodov o spremembi podnebja, Medvladna platforma o
biotski raznovrstnosti in ekosistemskih storitvah, Organizacija za prehrano in
kmetijstvo in Svetovna zdravstvena organizacija, imajo ključno vlogo pri
oblikovanju programov raziskav v svetovnem merilu. Mednarodna agencija za energijo in Agencija za
jedrsko energijo (v okviru OECD) ter Mednarodna agencija za atomsko energijo,
Mednarodni forum četrte generacije in Mednarodna organizacija ITER spodbujajo
mednarodno sodelovanje na področju jedrske energije. Na področju kmetijstva so
dejavne svetovne in regionalne institucije, npr. Svetovalna skupina o
mednarodnih kmetijskih raziskavah, Globalni forum za kmetijske raziskave in
Forum za kmetijske raziskave v Afriki. Skupina Carnegie, ustanovljena pod
okriljem G‑8/G‑20, je edinstven forum za razprave na visoki ravni glede
vprašanj v zvezi z raziskavami in inovacijami. Komisija namerava okrepiti sodelovanje z navedenimi
organizacijami, da bi Uniji omogočila večji vpliv na njihove dejavnosti, zlasti
kadar Unija zagotavlja velik delež finančnih sredstev, in da bi organizacijam
omogočila večji vpliv pri oblikovanju programov Unije. V tem kontekstu bi
morala Unija skušati zagotoviti, da je njena udeležba sorazmerna z
odgovornostmi, ki so ji bile dodeljene s Pogodbama. Nadaljnji razvoj
partnerstva z evropskimi medvladnimi pobudami (npr. EUREKA in COST) in
organizacijami (npr. EIROForum[16])
bo prispeval k boljšemu usklajevanju in učinkovitejši uporabi evropskih virov. 6. Spodbujanje skupnih načel za izvajanje
mednarodnega sodelovanja Na podlagi načel iz člena 21 PEU, ki Unijo
usmerjajo pri zunanjem delovanju, ima Unija dobro izhodišče za vodilno vlogo
pri spodbujanju skupnih načel za izvajanje mednarodnih dejavnosti na področju
raziskav in inovacij, da bi ustvarila enotne pogoje delovanja, ki bi
raziskovalce in inovatorje z vsega sveta spodbudili k medsebojnemu sodelovanju.
Ta načela bodo obravnavala vidike, kot so odgovorne raziskave in inovacije,
raziskovalna integriteta, medsebojni pregled predlogov, spodbujanje vloge žensk
v znanosti in enakopravnost spolov pri raziskavah in inovacijah, raziskovalna
kariera (na podlagi Evropske listine za raziskovalce in kodeksa ravnanja pri
zaposlovanju raziskovalcev)[17],
poštena in pravična obravnava pravic intelektualne lastnine, prost dostop do
javno financiranih raziskovalnih publikacij. Korak naprej je bil storjen z ustanovitvijo
Globalnega raziskovalnega sveta, foruma na prostovoljni osnovi, namenjenega
izmenjavi najboljših praks in določitvi skupnih načel mednarodnega sodelovanja.
Na ravni Unije in svetovni ravni potekajo še druge pobude. Skupina Carnegie si
prizadeva za določitev skupnih načel za vzpostavitev obsežnih raziskovalnih infrastruktur.
Glede prostega dostopa je Komisija leta 2007 sprejela sporočilo[18], nedavno pa tudi nadaljevalno
sporočilo in priporočilo[19]. O teh vidikih se je obširno razpravljalo na
mednarodni ravni, tako na dvostranskih kot tudi večstranskih forumih. Prizadevanja
za prehod na prost dostop potekajo po vsem svetu, kar dokazujeta tudi
spodbujanje prostega dostopa s strani Unesca[20]
in izjava OECD o dostopu do podatkov iz javno financiranih raziskav[21]. Podobno izjava iz Singapurja
o raziskovalni integriteti pomeni prvo mednarodno prizadevanje za spodbujanje
razvoja globalnih politik, smernic in kodeksov ravnanja, ki bi pripomogli k
večji integriteti raziskav[22]. 7. Krepitev partnerstev z državami
članicami in glavnimi zainteresiranimi stranmi Dejavnosti Unije in držav članic na področju
mednarodnega sodelovanja morajo biti med seboj usklajene in se dopolnjevati.
Intenzivnejše in močnejše partnerstvo med Komisijo in državami članicami bo
zato pomemben element strateškega pristopa. Pomembno bo tudi razviti močnejšo in bolj
sistematsko interakcijo med glavnimi zainteresiranimi stranmi na področju
raziskav in inovacij. To bo vključevalo boljše usklajevanje s prednostnimi
nalogami mednarodnega sodelovanja, ki so si jih zadali akterji (npr.
industrija, univerze in raziskovalne organizacije), pa tudi s prednostnimi
nalogami pobud za skupno načrtovanje programov, evropskih tehnoloških platform
in evropskih inovacijskih partnerstev. SFIC je dosegel napredek pri usklajevanju
prednostnih nalog mednarodnega sodelovanja, ki so si jih zadale države članice
(zlasti nacionalne in regionalne organizacije za financiranje), z razvojem
pilotne pobude z Indijo in preučevanjem prednostnih nalog sodelovanja z ZDA in
Kitajsko. Ta prizadevanja je treba okrepiti, saj
dejavnosti držav članic na področju mednarodnega sodelovanja še vedno določajo
predvsem nacionalni interesi, namesto da bi Unija in države članice skupaj
oblikovale prednostne naloge in strategije. Zato: –
bodo države članice vključene v opredelitev
področij mednarodnega sodelovanja in oblikovanje večletnih načrtov; –
bodo Unija in države članice pri izvajanju teh
načrtov skupaj pripravile strateške programe za raziskave in inovacije, države
članice pa bodo imele pomembno vlogo pri njihovem izvajanju; –
bodo potekala nadaljnja prizadevanja za izpolnitev
obveze iz Unije inovacij za oblikovanje skupnih smernic za sklenitev sporazumov
s tretjimi državami glede vidikov, kot so znanstvene vize, pravice
intelektualne lastnine, etična načela pri raziskavah, uvoz in izvoz znanstvenih
vzorcev in opreme, vzajemnost in obdavčitev. Ta prizadevanja bodo morala
temeljiti na smernicah evropskega raziskovalnega prostora (ERA) o upravljanju
intelektualne lastnine, določenih v mednarodnih sporazumih o sodelovanju, ki
jih je sprejela Skupina (ERA) za prenos znanja. 8. Izvajanje, upravljanje, spremljanje in
ocenjevanje 8.1. Izvajanje in upravljanje Izvajanje strategije bo tesno usklajeno z
načrtovanjem programov iz programa Obzorje 2020, vključno s koherentno
predstavitvijo večletnih načrtov v delovnih programih. Medtem ko bosta razvoj in izvajanje večletnih
načrtov za posamezne družbene izzive ter omogočitvene in industrijske
tehnologije še naprej v pristojnosti zadevnih odborov, bo horizontalni
programski odbor programa Obzorje 2020 zadolžen za usmerjanje, spremljanje in
ocenjevanje celotnega pristopa k mednarodnemu sodelovanju. SFIC bo še naprej
spodbujal večjo usklajenost politik držav članic in Unije. Pozornost bo še naprej posvečena tudi
sporočanju vrednosti mednarodnega sodelovanja pri raziskavah in inovacijah
širši javnosti. Zaradi pozitivnih izkušenj z letom znanosti 2012, ki so ga
organizirale EU in države ASEAN, Komisija predlaga, da se leto znanosti
organizira vsaki dve leti, pri čemer se izmenično izbere partnerska država in
regija. 8.2. Spremljanje in ocenjevanje Komisija bo vsaki dve leti pripravila poročilo
o izvajanju strategije. V poročilu bo predstavila oblikovanje in izvajanje
večletnih načrtov. Ocenila bo napredek in učinek na podlagi seznama kazalnikov,
navedenih v priloženem delovnem dokumentu služb Komisije. Prvo poročilo bo
predloženo na začetku leta 2014. 9. Sklepna ugotovitev Za novi strateški pristop k mednarodnemu
sodelovanju na področju raziskav in inovacij bo značilno naslednje: –
pri programu Obzorje 2020 bodo lahko brez
omejitev sodelovali udeleženci iz tretjih držav, kar bo evropskim raziskovalcem
omogočilo, da bodo lahko sodelovali z najboljšimi znanstveniki z vsega sveta; –
ciljne dejavnosti mednarodnega sodelovanja z
obsegom in področjem, ki sta potrebna za dosego čim večjega učinka; –
razvoj večletnih načrtov za sodelovanje s ključnimi
partnerskimi državami in regijami; –
krepitev partnerstva med Komisijo, državami
članicami in ustreznimi zainteresiranimi stranmi; –
spodbujanje skupnih načel za izvajanje mednarodnega
sodelovanja na področju raziskav in inovacij; –
krepitev vloge Unije v mednarodnih organizacijah in
večstranskih forumih; –
izboljšanje izvajanja, upravljanja, spremljanja in
ocenjevanja. [1] Več informacij je na voljo v
priloženem delovnem dokumentu Komisije. [2] V tem sporočilu „tretja država“
pomeni državo, ki ni država članica in ni pridružena okvirnim programom za
raziskave, razen kadar je drugače navedeno. [3] COM(2010) 546 [4] COM(2012) 392 [5] http://ec.europa.eu/research/evaluations/index_en.cfm?pg=fp7 [6] COM(2011) 809 [7] COM(2010) 2020 [8] COM(2011) 810, člen 6(1) [9] COM(2011) 810, člen 9 [10] COM(2011) 810, člen 6(2) in (3) ter
člen 8(5) [11] COM(2012) 70 [12] Več informacij je na voljo v
priloženem delovnem dokumentu Komisije. [13] Člen 13 uredbe o programu Obzorje 2020 in člen 5(6)
posebnega programa [14] COM(2011) 865 [15] COM(2011) 788 [16] http://www.eiroforum.org [17] C(2005) 576 final [18] COM(2007) 56 [19] COM(2012) 401 in C(2012) 4890 [20] http://www.unesco.org/new/en/media-services/single-view/news/open_access_to_scientific_information_policy_guidelines_for_open_access_released/ [21] http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf [22] http://www.singaporestatement.org/