Priporočilo PRIPOROČILO SVETA o izvajanju širših smernic ekonomskih politik držav članic, katerih valuta je euro /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */
Priporočilo PRIPOROČILO SVETA o izvajanju širših smernic ekonomskih politik
držav članic, katerih valuta je euro SVET EVROPSKE UNIJE
– ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske
unije, zlasti člena 136 v povezavi s členom 121(2) Pogodbe, ob upoštevanju priporočila Evropske
komisije[1], ob upoštevanju resolucij Evropskega parlamenta[2], ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta, po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim
odborom, ob upoštevanju naslednjega: (1) Euroskupina imela od svoje
ustanovitve ključno vlogo pri gospodarskem upravljanju euroobmočja. Gospodarska kriza je jasno razkrila tesne povezave
v euroobmočju in poudarila potrebo po skladni skupni naravnanosti
politike, ki bi odražala močno prelivanje med državami, katerih valuta je
euro, in po učinkoviti ureditvi za usklajevanje politik, ki bi
omogočila hitro odzivanje na spremembe v gospodarskem okolju. (2) Svet je izdal posebna
priporočila za vsako državo članico, katere valuta je euro. Ta priporočila obravnavajo gospodarske izzive
na nacionalni ravni in so hkrati osrednji element za ugotavljanje stabilnosti
in rasti v celotnem euroobmočju. Države
članice, katerih valuta je euro, so se v okviru pakta „euro plus“ zavezale
tudi k vrsti obsežnih dodatnih reform politik, katerih cilji so krepitev
konkurenčnosti, spodbujanje zaposlovanja, prispevanje k vzdržnosti javnih
financ in okrepitev finančne stabilnosti. Države
članice, katerih valuta je euro, in osem drugih držav članic je
2. marca 2012 podpisalo Pogodbo o stabilnosti, usklajevanju in
upravljanju v ekonomski in monetarni uniji, s katero so se dogovorile, da bodo
zagotovile predhodno razpravo o vseh pomembnih načrtovanih reformah
gospodarske politike in jih po potrebi medsebojno uskladile. Predhodno usklajevanje v kontekstu
euroobmočja, tako s predložitvijo osnutkov proračunskih načrtov
kot z razpravo načrtih pomembnih reform gospodarske politike, bo
prispevalo k upoštevanju učinkov prelivanja nacionalnih ukrepov na celotno
euroobmočje. (3) Dobro zasnovani
proračunski okviri za krepitev domačega davčnega upravljanja so
ključen element dobrega upravljanja javnih financ in prispevajo k
vzdržnosti javnih financ v celotnem euroobmočju.
Voditelji držav euroobmočja so se julija in oktobra 2011
zavezali, da bodo nacionalne fiskalne okvire, predvidene v Direktivi o
nacionalnih proračunskih okvirih, uvedli že do konca leta 2012, torej
pred rokom, določenim v direktivi, in da bodo presegli zahteve, ki jih ta
vsebuje. Poleg tega so se države članice
euroobmočja, skupaj z osmimi državami članicami zunaj
euroobmočja, 2. marca 2012 s podpisom Pogodbe o stabilnosti,
usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji zavezali nadaljnji
krepitvi svojega nacionalnega fiskalnega upravljanja, zlasti z uvedbo
zavezujočih pravil za proračunski položaj za dosego srednjeročnega
cilja. (4) Prizadevanje za fiskalno
konsolidacijo je osrednji element strategije za premagovanje krize v
euroobmočju. Fiskalni okvir EU
omogoča različno hitrost konsolidacije v državah članicah glede
na njihov fiskalni manevrski prostor in makroekonomske razmere. Poudarek Pakta za stabilnost in rast in Pogodbe o
stabilnosti, usklajevanju in upravljanju v ekonomski in monetarni uniji je na
strukturnih saldih, kar omogoča upoštevanje vplivov gospodarskega cikla in
enkratnih ukrepov na nominalne proračunske salde.
Dejanski ukrepi, sprejeti kot odziv na priporočila Sveta za
zmanjšanje čezmernega primanjkljaja, se ocenjujejo s strukturnega vidika. Za okrepitev zaupanja v trajnost konsolidacije v
euroobmočju in za omejitev negativnih kratkoročnih vplivov na rast je
ključna ustrezna sestava konsolidacije. Prednost
je treba dati rasti prijaznim odhodkom, zlasti odhodkom za naložbe; v več
državah članicah euroobmočja bi lahko opredelili donosne naložbene
projekte, pri katerih bi zasebni donosi in socialne koristi presegali trenutne
nizke obrestne mere. Nujno so potrebne reforme
dolgoročnih upravičenj, predvsem na področju zdravja, da se
podpre dolgoročna vzdržnost javnih financ. Ustrezna
davčna politika, na primer davčna razbremenitev dela, razširitev
davčnih osnov in učinkovitejši ukrepi za preprečevanje
davčnih utaj, bi lahko prispevala h konsolidaciji ter hkrati povečala
konkurenčnost in ustvarila boljše pogoje za rast.
(5) Stabilnost in dobro delovanje
finančnega sistema sta predpogoja za preprečevanje scenarija
„izgubljenega desetletja“, torej počasne rasti v euroobmočju, in za
povečanje zaupanja vlagateljev. Glede na
to, da je potrebno nadaljnje razdolževanje bilanc stanja bank, je pomembno
zagotoviti njegovo urejeno izvajanje in skladnost z ohranjanjem zadostnega
dotoka posojil realnemu gospodarstvu. Da bi
zajezili nastajajoči trend večanja razdrobljenosti finančnih
trgov, je potreben dodaten napredek na področju združevanja v nadzorne
strukture in prakse ter na področju čezmejnega kriznega upravljanja. (6) Urejena odprava
makroekonomskih neravnovesij znotraj euroobmočja je bistvenega pomena za
trajnostno rast in stabilnost v euroobmočju. Postopek zmanjševanja
neravnovesij se je že začel, vendar ga je treba odločno izvajati. Ukrepi za odpravo neuravnoteženosti so nujnejši v
tistih državah s primanjkljajem, kjer so potrebne reforme za izboljšanje
konkurenčnosti in olajšanje prerazporeditve sredstev v menjalne sektorje. Hkrati lahko države s presežkom prispevajo k
ponovnemu uravnoteženju z odpravo nepotrebnih regulativnih in drugih ovir za
domače povpraševanje, nemenjalne dejavnosti in možnosti za naložbe – (7) Gospodarstva držav
članic, katerih valuta je euro, so soodvisna in koristi, ki jih stabilnost
te monetarne unije lahko prinese svojim članicam in širši EU, so predpogoj
za nadaljnji razvoj ekonomske unije. V prihodnje bodo države članice,
katerih valuta je euro, morale poglobiti svoje povezovanje, da bi dosegli
popolno ekonomsko in monetarno unijo[3] – PRIPOROČA, da države članice,
katerih valuta je euro, v obdobju 2012–2013 posamezno in skupaj, brez poseganja
v pristojnosti Sveta v zvezi z usklajevanjem ekonomskih politik držav
članic, zlasti pa v okviru usklajevanja ekonomske politike znotraj
Euroskupine, sprejmejo ukrepe za: 1. Krepitev metod dela Euroskupine,
da bi ta lahko prevzela odgovornost za skupno naravnanost politik v
euroobmočju s hitrim odzivanjem na spremembe v gospodarskem okolju, ter
vodila usklajevanje ekonomske politike znotraj okrepljenega nadzornega okvira,
ki velja za države, katerih valuta je euro. 2. Resnično sodelovanje na
področju politik v Euroskupini z izmenjavo informacij ter razpravo o
osnutkih proračuna in pomembnih reformah z morebitnimi učinki
prelivanja na območje eura. Zagotovitev, da se izvedejo reforme, ki so potrebne
za stabilno in trdno euroobmočje, vključno z izvajanjem
priporočil, ki jih je Svet naslovil na posamezne države članice,
katerih valuta je euro, in ne le obravnavajo težave na nacionalni ravni, ampak
vplivajo tudi na celotno euroobmočje. 3. Okrepitev fiskalne discipline
in fiskalnih institucij na nacionalni in lokalni ravni, ki naj privede do
večjega zaupanja trga v srednje- in dolgoročno vzdržnost javnih
financ v euroobmočju. V skladu z dogovorom voditeljev držav ali vlad
euroobmočja iz julija in oktobra 2011 ter z 2. marca 2012,
pospešitev prenosa Direktive o nacionalnih proračunskih okvirih v
nacionalne proračunske okvire do konca leta 2012 in nadaljnja okrepitev
fiskalnega upravljanja, zlasti z uvedbo pravil o uravnoteženem proračunu v
strukturnem smislu in avtomatskih korekcijskih mehanizmov v zakonodaji vseh
držav članic euroobmočja. 4. Zagotovitev skladne skupne
fiskalne naravnanosti v euroobmočju z nadaljevanjem fiskalne
konsolidacije, kot je opredeljena v priporočilih in sklepih Sveta, v
skladu s pravili Pakta za stabilnost in rast, ki upoštevajo različne
makrofinančne razmere v posameznih državah. Države članice, za katere
veljajo visoke premije za tveganje, ki bi se lahko še povišale, bi morale
omejiti odstopanja od ciljnega nominalnega salda tudi, če bi bili
makroekonomski pogoji slabši od pričakovanih; druge države članice bi
morale pustiti, da bi avtomatski stabilizatorji delovali po poti prilagajanja,
ocenjeni v strukturnem smislu, in biti pripravljene na pregled hitrosti
konsolidacije, če bi se makroekonomsko stanje še poslabšalo. Struktura
javnofinančnih odhodkov in prihodkov mora odražati učinek postavk
porabe in virov prihodkov na rast. Zlasti bi
bilo treba vse razlike do zgornje proračunske meje, ki so na voljo,
uporabiti za pospeševanje javnih vlaganj v euroobmočju, vključno z
upoštevanjem razlik v stroških financiranja v posameznih državah. 5. Sprejetje ukrepov za
izboljšanje delovanja in stabilnosti finančnega sistema v
euroobmočju. Pospešitev ukrepov za bolj integrirano finančno
strukturo, vključno z bančnim nadzorom in čezmejnim reševanjem
krize. 6. Izvedbo strukturnih reform,
ki bi – skupaj z diferencirano fiskalno naravnanostjo –spodbujale urejeno
odpravljanje makroekonomskih neravnovesij znotraj euroobmočja,
vključno z ukrepanjem na nacionalni ravni, ki bi odražalo različne
razmere v posameznih državah in upoštevalo priporočila Sveta za posamezne
države članice euroobmočja. V Bruslju, Za Svet Predsednik [1] COM(2012)
301. [2] P7_TA(2012)0048 in P7_TA(2012)0047. [3] Glej oddelek 2.1 COM(2012) 299.