SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU Dvojno obdavčevanje na enotnem trgu /* COM/2011/0712 konč. */
KAZALO 1........... Uvod.............................................................................................................................. 3 2........... Kaj pomeni dvojno
obdavčevanje?................................................................................. 4 3........... Ali je
dvojno obdavčevanje težava?................................................................................ 6 4........... Trenutni odzivi in njihove omejitve
za reševanje bistvenih težav......................................... 8 5........... Možne rešitve................................................................................................................. 9 5.1........ Okrepitev obstoječih
instrumentov.................................................................................. 9 5.2........ Razširitev obsega in področja
uporabe konvencij o dvojnem obdavčevanju...................... 9 5.3........ Načrtovani ukrepi za doseganje
doslednejše razlage in uporabe določb konvencij o dvojnem obdavčevanju
med državami članicami EU.................................................................................................. 10 5.4........ Poenostavitev in pospešitev
reševanja sporov v EU....................................................... 10 6........... Nadaljnji ukrepi in sklepne
ugotovitve........................................................................... 11
1.
Uvod
V tem kriznem obdobju,
v katerem se je pokazalo, kako medsebojno odvisna so gospodarstva držav
članic EU, je spodbujanje konkurenčnejšega gospodarstva kot gonila pametne
in trajnostne rasti še posebej pomembno. Komisija je to poudarila kot del svoje
strategije Evropa 2020[1],
pri tem pa dodala, da je treba celoten nabor politik EU, še zlasti s
področja enotnega trga, učinkoviteje uporabljati in odpraviti ostale
ovire, da se ti cilji dosežejo. Potreba po
pragmatičnem usklajevanju davčnih politik kot elementa boljšega usklajevanja
ekonomske politike v euroobmočju v podporo fiskalni konsolidaciji in
gospodarski rasti je bila poudarjena zlasti v sklepih Evropskega sveta z dne
24. in 25. marca ter 24. junija 2011. Rast je odvisna predvsem od zdravih trgov, na
katerih se s konkurenčnostjo spodbujajo poslovne dejavnosti. Za okrepitev enotnega
trga je treba več ovir še obravnavati, vključno z ovirami za
čezmejne dejavnosti in pravno zapletenostjo zaradi obstoja do 27
različnih sklopov pravil za nekatere posle. Davčni sistemi v
EU ne prispevajo k poenostavitvi obstoječega pravnega okvira. Skoraj 20 let
po vzpostavitvi enotnega trga so lahko podjetja in posamezniki, ki delujejo na
trgu EU, v primeru prečkanja notranje meje za isti dohodek obdavčeni
v več kot eni državi članici, medtem ko se lahko v drugih primerih
izognejo kakršnemu koli obdavčenju[2].
V obdobju, ko države članice iščejo možnosti za zanesljive in dodatne
davčne prihodke, je za njihovo verodostojnost pri davkoplačevalcih pomembno,
da sprejmejo vse potrebne ukrepe za odpravo dvojnega obdavčevanja in
dvojnega neobdavčevanja. Poleg tega lahko oba navedena položaja ogrozita dejanski
namen enotnega trga in sta zato popolnoma nesprejemljiva. Uveljavljanje temeljnih svoboščin podjetij in državljanov pri
čezmejnih dejavnostih na notranjem trgu EU samo po sebi nikoli ne sme povzročiti
višjega obdavčenja v primerjavi z obdavčenjem podobnih
davkoplačevalcev v njihovi lastni državi članici. Dvojno obdavčevanje
v čezmejnem okviru, ki je posledica neskladnega medsebojnega delovanja različnih
nacionalnih davčnih sistemov, je glavna ovira in pravi izziv za notranji
trg[3]. Načelo, da bi bilo treba odpraviti dvojno obdavčevanje, ki
je posledica neusklajenih davčnih politik, mora biti ključni element vsake
dolgoročne strategije Komisije. Negativna vloga
dvojnega obdavčevanja in potreba po izboljšanju delovanja notranjega trga
z okrepljenim usklajevanjem davčnih politik sta bili večkrat izpostavljeni[4]. Poleg tega dejanski primeri[5] kažejo, da je zaradi dvojnega
obdavčevanja zaskrbljenih veliko davkoplačevalcev v EU. Kot je bilo napovedano[6], so v tem sporočilu obravnavane težave glede čezmejnega
dvojnega obdavčevanja[7] in njihov vpliv na notranji trg. Pojasnjeno je, katere rešitve so
države članice in institucije EU že obravnavale ter na katerih
področjih je še treba usklajeno ukrepati, zlasti za preprečitev primerov
dvojnega obdavčevanja, nato pa za zagotavljanje učinkovite, hitre in
cenovno ugodne metode za reševanje sporov glede dvojnega obdavčevanja. S tako uspešnimi ukrepi
bi EU postala privlačnejša za poslovanje podjetij, okrepila pa bi se tudi
poštena konkurenca na notranjem trgu. To bi pripomoglo k doseganju cilja
izkoriščanja celotnega potenciala integriranega trga EU v skladu z Aktom
za enotni trg[8]
in k odstranjevanju ovir za učinkovito uveljavljanje pravic
državljanov EU, kot je poudarjeno v poročilu o državljanstvu EU
iz leta 2010[9].
2.
Kaj pomeni dvojno obdavčevanje?
Dvojno obdavčevanje v smislu tega dokumenta
se lahko opiše kot položaj, v katerem dve (ali več) davčni
pristojnosti podobno obdavčita isti obdavčljivi dohodek ali premoženje[10]. Čeprav se lahko dvojno obdavčevanje
pojavi tudi v popolnoma domačih primerih, zlasti pri ekonomskem dvojnem obdavčevanju,
so v tem sporočilu obravnavani le čezmejni primeri. V mednarodnem okviru lahko dvojno obdavčevanje
nastane zaradi dvojnega prebivališča ali obdavčevanja v državi prebivališča
in tudi v državi vira. V nadaljevanju sta predstavljena primera obeh
možnosti. Primer 1. Kar zadeva dvojno davčno rezidentstvo,
lahko dvojno obdavčenje nastane na podlagi uporabe različnih meril.
Podjetje je lahko na primer za davčne namene obravnavano kot rezident
države članice, v kateri ima uradni sedež, hkrati pa tudi v drugi državi
članici, v kateri izvaja svojo glavno dejavnost. V takšnih
okoliščinah bi podjetje morda moralo plačati davek od dohodkov pravnih
oseb na svetovni ravni v obeh državah članicah in posledično dvakrat
plačati davek na isti dohodek. Primer 2. Države članice običajno obdavčujejo
nerezidenčne davkoplačevalce glede na dohodek iz virov, ki izhajajo
iz zadevne države. To obdavčenje pri viru se lahko prekriva s svetovnim
obdavčenjem v državi prebivališča davkoplačevalca. Umetnik, ki
je prebivalec države članice, na primer podpiše celovito pogodbo za
izvajanje koncertov v več državah članicah, s čimer dovoli
radijsko predvajanje koncertov ter snemanje albuma s turneje. Dohodek na
podlagi te pogodbe bi lahko bil obdavčen dvakrat ali celo večkrat (v
državi prebivališča in državah nastopanja), dvakrat pa bi lahko bile
obdavčene tudi licenčnine avtorskih pravic. Države članice na splošno odpravijo dvojno
obdavčevanje z enostranskimi[11],
dvostranskimi[12]
ali celo večstranskimi ukrepi[13].
Vendar glede na trenutno stanje zakonodaje EU države članice niso zavezane
k odpravi dvojnega obdavčevanja na splošno. Dejstvo je, da so pravila
držav članic, ki dajejo prednost domačim okoliščinam pred
čezmejnimi, na primer na področju ekonomskega dvojnega obdavčevanja,
brez ustreznih utemeljitev v nasprotju s temeljnimi svoboščinami[14]. Vendar dvojno obdavčevanje
ni v nasprotju s pogodbami, če je posledica vzporednega izvajanja
davčne suverenosti zadevnih držav članic[15]. Glede na trenutno stanje zakonodaje EU in brez
pobude EU državam članicam ni treba preprečevati slednjega dvojnega
obdavčevanja, ki bi se lahko imenovalo tudi „nediskriminatorno“ dvojno
obdavčevanje, saj ne spada na področje temeljnih svoboščin[16]. Jacques Damseaux, ki je prebivalec Belgije, je v
letih od 2005 do 2007 prejemal dividende francoskega podjetja. Za te dividende je
v Franciji veljal 15-odstotni davčni odtegljaj. Za preostali znesek po
obdavčitvi (85 % dividend) je v Belgiji veljal dodaten 15-odstotni
davčni odtegljaj. Tako so bile dividende skupno obdavčene po
27,75-odstotni stopnji. Po drugi strani so bile dividende, ki so jih belgijska podjetja
izplačala prebivalcu Belgije, v skladu z belgijsko zakonodajo
obdavčene le po 15-odstotni stopnji. Sodišče Evropske unije je odločilo, da
državam članicam ni treba preprečevati pravnega dvojnega obdavčevanja,
saj v pravu EU niso določena splošna merila za porazdelitev pristojnosti
med državami članicami glede odprave dvojnega obdavčevanja v
Skupnosti[17].
3.
Ali je dvojno obdavčevanje težava?
Države članice razumejo, kako pomembna je
odprava dvojnega obdavčevanja, ter ga v večini primerov
preprečujejo. V nedavnem poročilu profesorja Montija[18] je navedeno, da nekaj primerov
dvojnega obdavčevanja vseeno še vedno obstaja in ti povzročajo ovire
pri čezmejnem ustanavljanju podjetij, dejavnosti in naložbah v EU, v
interesu podjetij in državljanov pa je, da se te primere odpravi. Dvojno obdavčevanje
je eno od vprašanj, ki najbolj skrbijo državljane in podjetja EU. V poročilu
o državljanstvu EU iz leta 2010 so bile težave, povezane z dvojnim
obdavčevanjem, izpostavljene med glavnimi ovirami, s katerimi se v
čezmejnih okoliščinah srečujejo državljani. Raziskave javnega
mnenja kažejo, da je dvojno obdavčevanje pomembno vprašanje[19]. Poleg tega je dvojno
obdavčevanje samo po sebi vir pravne negotovosti za davkoplačevalce,
kot to pogosto poudarjajo poslovna združenja in predstavniki
davkoplačevalcev[20]. Dejansko rezultati treh najnovejših javnih
posvetovanj Komisije[21]
potrjujejo, da so davkoplačevalci EU še naprej zelo zaskrbljeni zaradi vprašanj
dvojnega obdavčevanja. V posebnem javnem posvetovanju o dvojnem
obdavčevanju je bilo zlasti navedeno, da je težava v zvezi s tem velika: v
povprečju je bilo več kot 20 % prijavljenih primerov vrednih
več kot 1 milijon EUR za pravne osebe, več kot 35 % pa
je bilo vrednih več kot 100 000 EUR za fizične osebe. Pomembno je zagotoviti tudi preglednost sklopa pravil
za preprečevanje dvojnega obdavčevanja ter s tem preprečiti
različne razlage in tako doseči želeni rezultat. Poleg tega je lahko
pomanjkanje preglednosti samo po sebi škodljivo za čezmejne dejavnosti[22]. Neodpravljeno dvojno obdavčevanje povečuje
skupno davčno obremenitev in lahko zato negativno vpliva na kapitalske
naložbe. Empirične raziskave kažejo, da obdavčevanje dohodkov pravnih
oseb nima zanemarljivega vpliva na odločitve o lokaciji neposrednih tujih naložb[23]. To pomeni, da lahko dvojno
obdavčevanje znotraj EU zmanjšuje naložbe, ki niso iz EU, pa tudi ogrozi
konkurenčnost podjetij EU. Ker nacionalne uprave niso predložile dejanskih
davčnih podatkov, je težko pridobiti popolnoma zanesljive ocene o
neposrednem vplivu dvojnega obdavčevanja[24].
Dejansko se bodo davkoplačevalci, če bodo imeli možnost, izognili
dvojnemu obdavčevanju s prilagajanjem svojih dejavnosti dejanskim razmeram.
Zato dvojno obdavčevanje ni le obremenitev, ampak tudi ovira za
gospodarsko dejavnost[25]. Ta posreden vpliv je še težje izmeriti. Kljub temu
je bilo v nedavni objavi ocenjeno, da se lahko po sprejetju konvencije o
dvojnem obdavčevanju dvostranski tokovi portfeljskih naložb med državami
podpisnicami pogodb povečajo do 50 %. Konvencije o dvojnem
obdavčevanju so povezane tudi s povečanjem vrednosti lastniškega
kapitala in naj bi delovale kot dejavnik pri zniževanju stroškov lastniškega
kapitala v državah pogodbenicah za približno 0,24 % letno[26]. Včasih lahko odprava dvojnega obdavčevanja,
tudi ko je to pravno mogoče, vključuje pretirano časovno
obremenitev in prevelike administrativne stroške. Rezultati raziskave, ki jo je
leta 2007 izvedlo večje podjetje za davčno svetovanje[27], kažejo povprečne stroške
davčne skladnosti za davek od dohodkov pravnih oseb v višini 2,2 %
vseh plačanih davkov. Okrog 15 % vsega časa, ki je namenjen
dejavnostim preverjanja skladnosti, je povezanih z mednarodnimi vidiki davka od
dohodkov pravnih oseb. Poleg tega se je 14,6 % podjetij in 31,0 %
posameznikov, ki so odgovorili na to točko javnega posvetovanja o dvojnem
obdavčevanju, odločilo, da ne bodo iskali nobene rešitve za odpravo
dvojnega obdavčevanja. Poročilo o državljanstvu EU iz leta 2010
navaja, „da mehanizmi za izogibanje dvojnemu obdavčevanju ne zadostujejo“.
Poleg tega je mogoče opaziti tudi, da bi lahko
kopičenje davkov, ki jih nalaga več kot ena država, povzročilo rezultate,
ki bi jih vsaj nekatere države članice obravnavale kot zaplembene in s tem
nezakonite, če bi rezultate povzročile določbe izključno te
države. Nekateri posebni primeri poudarjajo dejanske položaje, v katerih bi se
državljani in podjetja verjetno lahko srečali s pomembnimi
praktičnimi ovirami za učinkovito uveljavljanje svojih pravic ter za nemoteno
delovanje notranjega trga. V peticiji, naslovljeni na Evropski parlament[28], je nemški državljan zapisal, da je živel v Franciji in delal v
Nemčiji kot samozaposleni izvajalec del za nekaj nemških bolnišnic. Zaradi
različnih razlag konvencije o dvojnem obdavčevanju med Francijo in Nemčijo
je bil obdavčen v obeh državah članicah. Dvojnemu obdavčevanju
se je izognil tako, da se je preselil v Nemčijo. Italijanski državljan[29] živi v Nemčiji in
dela za italijansko prevozno podjetje. Kot poklicni voznik pri vožnji
prečka več držav članic Evropske unije. Zaradi različnih razlag
konvencije o dvojnem obdavčevanju med Italijo in Nemčijo je bil
obdavčen v Nemčiji in v Italiji. Postopek vzajemnega sporazuma, ki se
je začel leta 2005, se je končal šele leta 2010. Komisija je zaskrbljena tudi zaradi dvojnega
neobdavčevanja in trenutno pregleduje stanje, da bi predlagala ustrezno
ukrepanje.
4.
Trenutni odzivi in njihove omejitve za reševanje
bistvenih težav
Na ravni EU je bilo dvojno obdavčevanje že
obravnavano. Direktiva o matičnih in odvisnih družbah[30], direktiva o obrestih in
licenčninah[31],
Konvencija o arbitraži[32],
dosežki Skupnega foruma EU za transferne cene (JTPF), zlasti kodeks ravnanja za
učinkovito izvajanje Konvencije o arbitraži[33], in priporočila glede postopkov
oprostitve davčnega odtegljaja[34]
so pomembni primeri teh prizadevanj. Komisija je nedavno predlagala Direktivo o skupni
konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB)[35]. Po njenem sprejetju se bodo
na ravni EU rešile težave glede dvojnega obdavčevanja večnacionalnih skupin,
ki se bodo odločile za ta instrument. Ker je obseg tega predloga omejen, vsi primeri
dvojnega obdavčevanja ne bodo obravnavani: le upravičena podjetja,
vključena v sistem, so upravičena do sistema CCCTB (člena 2
in 6 predloga)[36]. Obstoječi
instrumenti ne zadostujejo za reševanje številnih preostalih težav z dvojnim
obdavčevanjem. Zlasti ima direktiva o obrestih in licenčninah omejeno
področje uporabe; konvencije o dvojnem obdavčevanju ne zajemajo vseh
davkov, ki veljajo na enotnem trgu (na primer dajatve za registracijo), ne
določajo popolne odprave dvojnega obdavčevanja in zlasti ne
določajo nobene enotne rešitve za tristranske ali večstranske odnose
med državami članicami; časovni roki, ki so potrebni za sklenitev medsebojnih
sporazumov o reševanju sporov glede dvojnega obdavčevanja tako s
konvencijami o arbitraži kot konvencijami o dvojnem obdavčevanju, so
predolgi, taki postopki pa pogosto niso uspešni v reševanju predloženih
problemov. Poleg tega obstoječi instrumenti za odpravljanje dvojnega
obdavčevanja niso vedno učinkoviti. Zlasti zadevne države
članice konvencij o dvojnem obdavčevanju ne razlagajo in izvajajo
dosledno. Takšne sporne prakse zadevajo predvsem opredelitev pojmov, kot so
licenčnine, dohodek iz dejavnosti, dividende in stalne poslovne enote. Posledično
so davkoplačevalci dvakrat obdavčeni, kar je v nasprotju s ciljem konvencij
o dvojnem obdavčevanju. Poleg tega bi lahko bili tudi državljani EU, ki prejmejo
dediščino v drugi državi, prikrajšani, saj je davčna obremenitev
dediščine lahko večja, kot bi bila v popolnoma domačih razmerah
v kateri koli drugi državi članici. Obstajajo velika
pričakovanja, da bodo te težave, ki so pogosto zapletene z vidika
davkoplačevalcev, kadar je to mogoče, obravnavane na podlagi rešitev
na ravni EU. OECD (v katerega je včlanjenih 21 držav članic EU)
izrecno priznava potrebo po odpravi ovir, ki so posledica dvojnega obdavčevanja[37]. Poleg tega je v poročilu profesorja
Montija priporočena nadaljnja obravnava odpravljanja davčnih ovir, ki
jih posameznikom nalaga dvojno obdavčevanje. Zato se zdi, da si davkoplačevalci
in države članice resnično želijo odpraviti čezmejno dvojno
obdavčevanje.
5.
Možne rešitve
Opredeljene težave je
mogoče odpraviti z izboljšanjem obstoječih instrumentov za obravnavo dvojnega
obdavčevanja ali s predlaganjem novih instrumentov in rešitev. Različne težave glede dvojnega obdavčevanja
se lahko rešujejo na različne načine, nekatere prek dvostranskih
davčnih konvencij, druge morda z zakonodajo EU (v mejah pravne podlage iz Pogodbe
o delovanju EU (PDEU)), ali na druge načine s posebnimi rešitvami in instrumenti. Možne rešitve
vključujejo:
5.1.
Okrepitev obstoječih instrumentov
Predlog prenovitve direktive o obrestih in
licenčninah je predstavljen istočasno s tem sporočilom.
Predlagane spremembe obstoječega besedila so namenjene zmanjšanju števila
primerov, v katerih se lahko pojavi dvojno obdavčevanje, ko dve državi
članici obdavčita isto plačilo.
5.2.
Razširitev obsega in področja uporabe
konvencij o dvojnem obdavčevanju
Komisija meni, da obstaja
potreba po dopolnitvi okvira konvencij o dvojnem obdavčevanju med 27
državami članicami[38] ter bo spodbujala dialog med državami članicami v primeru spora,
ki bi oviral podpis konvencije o dvojnem obdavčevanju. Komisija namerava z državami članicami in strokovnjaki
preučiti načine reševanja tristranskih zadev[39] in načine obravnave subjektov in davkov, ki jih konvencije o
dvojnem obdavčevanju znotraj EU ne pokrivajo. Pripravila bo ustrezne pobude,
zlasti za davke na dediščino.
5.3.
Načrtovani ukrepi za doseganje doslednejše
razlage in uporabe določb konvencij o dvojnem obdavčevanju med
državami članicami EU
Dvojno obdavčevanje je pogosto rezultat
nasprotujočih si razlag. Kjer je mogoče, je treba ponovno preveriti
področje uporabe za razvoj skupnega razumevanja nekaterih pojmov v EU, ki so
vključene v konvencije o dvojnem obdavčevanju in se uporabljajo med
državami članicami (npr. licenčnine, dohodki iz dejavnosti,
dividende, stalne poslovne enote, davčno rezidentstvo, čezmejni
delavci itd.). Pri posameznih primerih je lahko ustrezno, da se upošteva enake ali
podobne pojme, vključene v zakonodajo EU, kot posebno razsežnost problema
na ravni EU. Zaradi pomena teh vprašanj za notranji trg je o njih primerno
razpravljati na ravni EU. Vendar bi lahko tako usklajevanje pripomoglo tudi k
razpravi na ravni mednarodnih organov, na primer OECD in Združenih narodov, vključno
z oblikovanjem širših mednarodnih standardov. Nadgradnja pozitivnih izkušenj Skupnega
foruma EU za transferne cene pomeni, da obstajajo možnosti za preučitev morebitnih
koristi, ki bi jih imela vzpostavitev foruma za predstavnike držav članic
(forum EU o dvojnem obdavčevanju). Komisija bo na podlagi razprav v tem
forumu preučila pripravo kodeksa ravnanja o dvojnem obdavčevanju.
5.4.
Poenostavitev in pospešitev reševanja sporov v EU
Konvencija o arbitraži je bila oblikovana kot
metoda za reševanje sporov, ki izhajajo zlasti iz transfernih cen. Vendar bi
bilo mogoče delovanje konvencije o arbitraži kljub sprejetju (in pregledu)
kodeksa ravnanja še izboljšati, kot na splošno kaže obsežnost postopkov
medsebojnih sporazumov[40].
Kar zadeva konvencijo o arbitraži, je bila v zadnjih petih letih, za katera so
na voljo podatki, polovica nerešenih sporov ob koncu vsakega leta v postopku
več kot dve leti[41]. Prispevki k javnim posvetovanjem v letu 2010
so kritični do dejstva, da konvencije o dvojnem obdavčevanju ne
omogočajo pravočasnih rešitev sporov. Davkoplačevalci se običajno
zanašajo le na mehanizme reševanja sporov, ki jih določajo ustrezne
konvencije o dvojnem obdavčevanju na podlagi starega člena 25
Vzorčne davčne konvencije OECD. Vendar to ni v celoti učinkovito:
države pogodbenice so zavezane le k prizadevanju, da najdejo rešitev.
Davkoplačevalec nima nobenega zagotovila, da bo dvojno obdavčevanje
dejansko odpravljeno, niti da bodo davčne uprave svoje delo hitro
opravile. OECD priznava, da je število nerešenih primerov (21,3 %
povišanje od leta 2008 do 2009) pomemben problem[42]. Z vidika EU je torej treba rešiti problem neobstoja splošnega
zavezujočega postopka za reševanje sporov, in sicer zaradi razlogov v
zvezi z enotnim trgom ter tudi zaradi širše globalne konkurenčnosti
(povezano s privlačnostjo EU za tuje vlagatelje). Niti konvencija o
arbitraži niti konvencije držav članic o dvojnem obdavčevanju ne
zagotavljajo popolnoma uspešne metode. Morebitna rešitev je vključena v najnovejšo
različico člena 25 Vzorčne davčne konvencije OECD
(2008), ki določa postopek medsebojnega sporazuma z zavezujočim
postopkom reševanja sporov za vse nerešene primere dvojnega obdavčevanja,
če davkoplačevalec to zahteva. Vendar so bile take določbe
doslej vključene le v manjše število konvencij o dvojnem obdavčevanju,
ki so jih sklenile države članice[43]. Komisija meni, da je treba analizirati izboljšave,
ki so mogoče pri postopkih za reševanje sporov glede dvojnega obdavčevanja
v EU. Zlasti je treba preučiti možnost oblikovanja mehanizma, ki bi
učinkovito in hitro rešil zadevne spore na vseh področjih neposredne obdavčitve.
6.
Nadaljnji ukrepi in sklepne ugotovitve
Komisija je odločena, da bo obravnavala
zadevne težave v zvezi z dvojnim obdavčevanjem v EU in predstavila pobude.
V ospredju sta dva predloga: ·
predlog o skupni konsolidirani osnovi za davek od dohodkov
pravnih oseb, sprejet marca 2011; · predlog prenove direktive o obrestih in licenčninah, ki je
predstavljen hkrati s tem sporočilom. Poleg teh predlogov bo Komisija: · kmalu predstavila morebitne rešitve za odpravljanje čezmejnih ovir
na področju davkov na dediščino v EU; ·
še naprej uporabljala nedavno prenovljen Skupni
forum EU za transferne cene za reševanje težav v zvezi z dvojnim obdavčevanjem
transfernih cen; ·
leta 2012 predstavila rešitve za čezmejno
dvojno obdavčevanje dividend, izplačanih portfeljskim vlagateljem; ·
še naprej razvijala možnosti iz tega
sporočila, zlasti v zvezi z oblikovanjem foruma o dvojnem obdavčevanju
za davčne zadeve, ki so izključno EU narave, predlogom kodeksa
ravnanja o dvojnem obdavčevanju ter izvedljivostjo učinkovitega
mehanizma za reševanje sporov, da bi določila najučinkovitejše
načine za odpravo dvojnega obdavčevanja; · kar zadeva dvojno neobdavčevanje, bo začela postopek
posvetovanja, s katerim bi zbrala dejstva za določitev celotnega obsega
tega pojava. Rezultati tega posvetovanja se bodo uporabili pri opredelitvi in oblikovanju
primernega političnega odziva. Pred sprejetjem ustreznih pobud se namerava Komisija
o najboljših načinih za reševanje teh težav posvetovati tudi s
strokovnjaki iz držav članic EU. Komisija poziva Evropski parlament, Svet in
Evropski ekonomsko-socialni odbor, da obravnavajo in podprejo te smernice. Vse zainteresirane strani so vabljene, da izrazijo
svoja stališča o tej pobudi in Komisijo obvestijo o posebnih ukrepih, ki
jih priporočajo. [1] COM(2010) 2020 z dne 3. marca 2010. [2] Komisija je zaskrbljena zaradi obstoječega dvojnega
neobdavčevanja znotraj EU. Komisija namerava pripraviti javno
posvetovanje o dvojnem neobdavčevanju dohodkov pravnih oseb, kot je
nedavno predlagala poslanka Evropskega parlamenta Sharon Bowles, predsednica
Odbora za ekonomske in monetarne zadeve Evropskega parlamenta (Davčni
forum v Bruslju, 2011). [3] COM(2006) 823 z dne 19. decembra 2006,
točka 1. [4] Glej na primer sklepe voditeljev držav ali vlad
euroobmočja z dne 11. marca 2011. [5] Glej
javno posvetovanje Komisije na strani http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/2010_04_doubletax_en.htm
ter opombi 25 in 26. [6] COM(2010) 769 z dne 20. decembra 2010,
točka 4.1. [7] V primeru popolnoma domačega dvojnega obdavčevanja
je za to ureditev pristojen nacionalni zakonodajalec. [8] COM(2011) 206 z dne 13. aprila 2011. [9] Poročilo Komisije o državljanstvu EU iz
leta 2010 „Odpravljanje ovir za pravice državljanov EU“,
COM(2010) 603 z dne 27. oktobra 2010. [10] Glej geslo v davčnem glosarju Mednarodnega urada za
fiskalno dokumentacijo (IBFD) „double taxation“. Običajno se deli
na pravno dvojno obdavčevanje in na ekonomsko dvojno obdavčevanje. Ko gre za pravno dvojno obdavčevanje, se
dva primerljiva davka naložita istemu davkoplačevalcu za isti dohodek ali premoženje.
Na splošno se ekonomsko dvojno obdavčevanje uporablja, ko sta
različna davkoplačevalca obdavčena za isti dohodek ali premoženje. [11] Na primer z oprostitvijo dohodka iz tujine, ki ga prejme
rezidenčni davkoplačevalec, ali z odbitkom davka iz tujine. [12] Dvostranski ukrepi so določeni s konvencijami o
dvojnem obdavčevanju, na podlagi katerih se dve državi sporazumeta glede
načina in obsega oprostitve dvojnega obdavčevanja njunih prebivalcev. [13] Na primer konvencija med nordijskimi državami o izogibanju
dvojnemu obdavčevanju dohodka in premoženja ali tako imenovana Konvencija
o arbitraži: Konvencija o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s
preračunom dobička povezanih podjetij (90/436/EGS),
UL L 225, 20.8.1990. [14] Na primer sodba Sodišča z dne
12. decembra 2002 v zadevi C-324/00, Lankhorst-Hohorst,
točka 32; sodba Sodišča z dne 14. decembra 2006 v
zadevi C-170/05, Denkavit Internationaal, točka 39; sodba
Sodišča z dne 8. novembra 2007 v zadevi C-379/05, Amurta,
točka 28; sodba Sodišča z dne 1. julija 2010 v zadevi
C-233/09, Dijkman, točka 23; sodba Sodišča z dne
22. decembra 2010 v zadevi C-287/10, Tankreederei I,
točka 15. [15] Sodbe Sodišča z dne 14. novembra 2006 (Kerckhaert-Morres),
12. februarja 2009 (Block) in 16. julija 2009 (Damseaux). [16] Mnenje A.G. Geelhoed v zadevi Kerckhaert-Morres,
točka 38. [17] Sodišče v zadevi Damseaux, cit. [18] Poročilo nekdanjega komisarja EU Montija predsedniku
Evropske komisije o novi strategiji za enotni trg z dne 9. maja 2010,
odstavek 3.5., 83. [19] Med zasedanjem Odbora za peticije Evropskega parlamenta
14. in 15. junija 2011 so 4 od 11 peticij vsebovale poglavje o
obdavčevanju, ki se nanaša na dvojno obdavčevanje. Glej tudi
raziskavo Eurobarometer iz septembra 2011 o ovirah, s katerimi se
državljani srečujejo na notranjem trgu: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/quali/ql_obstacles_en.pdf. [20] Pripombe francoskega združenja
za podjetništvo (MEDEF) na predlagane spremembe člena 15(2)
Vzorčne konvencije OECD iz leta 2007 so na voljo na strani http://www.oecd.org/dataoecd/14/62/39547932.pdf. [21] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/2010_04_doubletax_en.htm; http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/2010_06_inheritance_en.htm; http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/2010_08_royalty_en.htm. [22] OECD, Davčni učinki na tuje neposredne naložbe,
2007, 33. [23] Glej na primer Hajkova, D. idr., Obdavčevanje,
poslovno okolje in lokacija NTN v državah OECD, delovni dokumenti ekonomskega
oddelka OECD št. 502, 2006, na voljo na strani http://dx.doi.org/10.1787/874058477248. [24] Ocena učinka predloga za Direktivo Sveta o skupni
konsolidirani osnovi za davek od dohodkov pravnih oseb (CCCTB) z dne
16. marca 2011. [25] Liga narodov je že leta 1923 omenila razlikovanje med
obremenitvijo in oviro pri dvojnem obdavčevanju. Glej na primer Ekonomski
in finančni odbor, Poročilo o dvojnem obdavčevanju,
predloženo Finančnemu odboru, dokument E.F.S.73. F.19,
str. 11, 5. april 1923. [26] Parkih, Jain in Spahr, The impact of Double Taxation on
Cross Border Equity Flows, Valuations and Cost of Capital (Vpliv dvojnega
obdavčevanja na čezmejne kapitalske tokove, vrednotenje in stroške
kapitala), 2011, EFMA, zasedanje v Bragi. [27] PWC LLP, Total Tax Contribution (Celotni
davčni prispevek), 2007, Raziskava, ki jo je izvedlo združenje Hundred
Group of Finance UK Directors (združenje 100 največjih družb v
Združenem kraljestvu, ki kotirajo na borzi). [28] EP, Odbor za peticije, peticija 1404/2010. [29] EP, Odbor za peticije, peticija 1053/2010. [30] Direktiva Sveta z dne 23. julija 1990 o skupnem
sistemu obdavčitve matičnih družb in odvisnih družb iz različnih
držav članic (90/435/EGS). [31] Direktiva Sveta z dne 3. junija 2003 o skupnem
sistemu obdavčevanja plačil obresti ter licenčnin med povezanimi
družbami iz različnih držav članic (2003/49/ES). [32] Konvencija o odpravi dvojnega obdavčevanja v zvezi s
preračunom dobička povezanih podjetij (90/436/EGS),
UL L 225, 20.8.1990. [33] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/transfer_pricing/index_en.htm [34] C/2009/7924,
http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/common/whats_new/c(2009)7924_en.pdf [35] COM(2011) 121 z dne 16. marca 2011. [36] Predlog direktive določa le sistem za skupno
davčno osnovo za določena podjetja in skupine podjetij
(člen 1 predloga). [37] Glej opombo 3. [38] V konvencije o dvojnem obdavčevanju
1. januarja 2011 ni bilo vključenih 10 dvostranskih odnosov med
državami članicami EU. [39] Na področju transfernih cen je Skupni forum EU za
transferne cene opravil nekaj dela; glej naslednjo opombo. [40] http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/company_tax/transfer_pricing/forum/jtpf/2010/ /jtpf_2010_06_08_number_open_cases_en.pdf. [41] http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/company_tax/transfer_pricing/forum/jtpf/2010/ /jtpf_2010_06_08_number_open_cases_en.pdf. [42] http://www.oecd.org/document/11/0,3746,en_2649_33747_46499831_1_1_1_1,00.html;
63,4-odstotno povečanje med letoma 2006 in 2009. [43] Npr. Francija in Združeno kraljestvo (19.6.2008),
Nizozemska in Združeno kraljestvo (26.9.2008), Nemčija in Združeno
kraljestvo (30.3.2010).