EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0209
COMMUNICATION FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, THE COUNCIL, THE EUROPEAN ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE COMMITTEE OF THE REGIONS EU State Aid Modernisation (SAM)
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Posodobitev področja državnih pomoči EU
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Posodobitev področja državnih pomoči EU
/* COM/2012/0209 final */
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Posodobitev področja državnih pomoči EU /* COM/2012/0209 final */
SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU
PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ Posodobitev področja državnih
pomoči EU (Besedilo velja za EGP) 1. Uvod: Nadzor državnih
pomoči v sedanjem okolju 1. Evropa 2020 je strategija
Evropske unije za rast v tem desetletju. Evropska komisija skuša v času,
ko se vse nenehno spreminja, oblikovati take politike, ki bodo zagotovile
pametno, trajnostno in vključujoče gospodarstvo v EU. Uresničitev
teh treh ciljev, ki se medsebojno krepijo, naj bi pripomogla, da EU in njene
države članice dosežejo visoke stopnje zaposlenosti, produktivnosti in
socialne kohezije. 2. V tem smislu je enotni trg
najmočnejše orodje Evrope za ustvarjanje trajnostne rasti. Za
učinkovit notranji trg sta potrebna dva instrumenta: prvič, pravna
ureditev, ki zagotavlja vzpostavitev enotnega integriranega trga brez
nacionalnih meja, in drugič, politika konkurence, vključno z nadzorom
državnih pomoči, ki zagotavlja, da delovanja notranjega trga ne izkrivlja
protikonkurenčno vedenje podjetij ali držav članic, ki dajejo
prednost enemu udeležencu na trgu v škodo drugih. Konkurenca je pomembno gonilo
rasti, saj podjetja, vključno z novimi, spodbuja k vstopu na trge in
inovacijam, kar izboljšuje produktivnost in konkurenčnost v svetovnem
okviru. Poleg tega pomeni tudi stroškovno učinkovito politiko, saj se
lahko uporabi brez kakršne koli javne ali zasebne porabe. Zato ima nadzor
državnih pomoči kot eden od instrumentov politike konkurence pomembno
vlogo pri zaščiti in krepitvi enotnega trga. 3. Gospodarska in finančna
kriza je ogrozila celovitost enotnega trga in povečala možnosti za
protikonkurenčne odzive. Poleg tega je okrepila zahtevo po večji
vlogi države pri zaščiti najbolj ranljivih članov družbe in
spodbujanju oživitve gospodarstva, a hkrati tudi močno pritisnila na
proračune držav članic, saj zahteva fiskalno konsolidacijo in boljšo
porabo omejenih sredstev. Nenazadnje je povečala tudi razlike v manevrskem
prostoru držav članic za financiranje njihovih politik. 4. Evropski potencial rasti se
lahko poveča z večjim osredotočenjem javnih odhodkov in z
ustvarjanjem ustreznih pogojev za začetek trajnega okrevanja gospodarstva.
Javna poraba bi morala biti predvsem bolj učinkovita[1] in uspešna ter usmerjena v
politike za spodbujanje rasti, namenjene uresničevanju skupnih evropskih
ciljev. 5. Ta javna poraba je deloma
lahko tudi državna pomoč[2],
in sicer v obliki neposrednih odhodkov, davčnih olajšav, državnih jamstev
ali drugih ukrepov. Strožji in bolj ciljno usmerjen nadzor državnih pomoči
lahko spodbudi oblikovanje učinkovitejših politik, ki spodbujajo rast, ter
zagotovi, da bodo izkrivljanja konkurence tudi v prihodnje omejena, s
čimer bo notranji trg še naprej odprt in konkurenčen. Poleg tega
lahko pripomore tudi k izboljšanju kakovosti javnih financ. Bolj
osredotočen okvir bo državam članicam omogočil, da bodo bolje
prispevale k izvajanju strategije za trajnostno rast Evropa 2020 ter k
proračunski konsolidaciji. 6. Posodobitev področja
državnih pomoči je potrebna, da se okrepi kakovost preverjanja s strani
Komisije in da ta instrument postane orodje, ki spodbuja ustrezno uporabo
javnih sredstev za politike, usmerjene v rast, ter omejuje izkrivljanja
konkurence, ki bi preprečevala obstoj enakih pogojev na notranjem trgu. Sedanja
zapletenost materialnih pravil, pa tudi postopkovnega okvira, ki se enako
uporablja tako za manjše kot tudi za večje primere pomoči, pomeni
izziv za nadzor državnih pomoči. 7. Obsežen sveženj za
posodobitev politike EU na področju državnih pomoči kot celote je potreben
tudi zaradi drugih dejavnikov: iztek več ključnih instrumentov s
področja državnih pomoči konec leta 2013, priprava
večletnega finančnega okvira EU in pravil za strukturna sklada EU za
obdobje 2014–2020 ter nenazadnje krepitev sistema za ekonomski in
proračunski nadzor v okviru evropskega semestra. 8. Cilji posodobitve nadzora
državnih pomoči so zato trije: (i) spodbujati trajnostno, pametno in
vključujočo rast na konkurenčnem notranjem trgu; (ii)
osredotočiti predhodno preverjanje, ki ga izvaja Komisija, na primere
pomoči z največjim vplivom na notranji trg, hkrati pa krepiti
sodelovanje držav članic pri izvajanju pravil o državni pomoči; (iii)
racionalizirati pravila in zagotoviti hitrejše sprejemanje odločitev. 9. V tem sporočilu je
opisana celovita strategija reforme za dosego teh ciljev, ki so med seboj tesno
povezani in jih je treba obravnavati kot sestavne dele enotnega svežnja reform.
2. Cilji posodobitve
področja državnih pomoči in instrumenti za njihovo uresničitev 2.1. Spodbujanje rasti na
okrepljenem, dinamičnem in konkurenčnem notranjem trgu 10. Strategija za rast
Evropa 2020 priznava vlogo državnih pomoči za rast in njeno
sposobnost, da „dejavno in pozitivno prispeva […] k ciljem strategije Evropa
2020 […],
saj spodbuja in podpira pobude za inovativnejše, učinkovitejše in bolj
okolju prijazne tehnologije, hkrati pa olajšuje dostop do javne podpore za
naložbe, tveganega kapitala ter financiranja raziskav in razvoja“[3]. 11. Politike za dosego ciljev
strategije Evropa 2020 lahko pomembno prispevajo k izhodu iz krize in ponovnemu
zagonu trajnostne rasti. Države članice in Unija bodo v ta namen
prednostno določale proračunske odhodke, med katerimi bodo nekateri
vključevali tudi državno pomoč. 12. Posodobljen nadzor državnih
pomoči naj bi olajšal obravnavo pomoči, ki je dobro oblikovana,
ciljno usmerjena v ugotovljene tržne nepopolnosti in cilje skupnega interesa
ter najmanj izkrivljajoča („dobra pomoč“). To naj bi zagotovilo, da
bo javna podpora spodbujala inovacije, okolju prijazne tehnologije in razvoj
človeškega kapitala ter preprečevala okoljsko škodo, s tem pa tudi
spodbujala rast, zaposlovanje in konkurenčnost v EU. Taka pomoč bo k
rasti najbolj prispevala, če bo usmerjena v tržne nepopolnosti in tako
dopolnjevala zasebno porabo, ne pa je nadomeščala. Državna pomoč bo
lahko želene cilje javne politike učinkovito uresničevala le, če
bo imela spodbujevalni učinek, tj. če bo spodbujala upravičence
do pomoči k opravljanju dejavnosti, ki jih brez pomoči ne bi. Poleg
tega bo lahko državna pomoč na rast najbolj vplivala le, če bo
oblikovana tako, da bo omejevala izkrivljanje konkurence in ohranjala
konkurenčen in odprt notranji trg. Nadzor državnih pomoči je zato
ključnega pomena za izboljšanje učinkovitosti in uspešnosti javne
porabe v obliki državne pomoči, pri čemer je osnovni cilj spodbujanje
rasti na notranjem trgu, za kar pa je potreben razvoj konkurence. Državna
pomoč, ki ni usmerjena v tržne nepopolnosti in nima spodbujevalnega
učinka, ni le izguba javnih sredstev, ampak tudi deluje kot zavora za
rast, saj poslabšuje konkurenčne pogoje na notranjem trgu. 13. Nadzor državne pomoči že
podpira vodilne pobude strategije Evropa 2020. Smernice za širokopasovna
omrežja na primer določajo pogoje za učinkovito državno pomoč za
vzpostavitev širokopasovnih omrežij, ki pripomorejo k uresničevanju ciljev
„Evropske digitalne agende“. Javna podpora za razvoj infrastrukture je bistvena
tudi za vzpostavitev pametnih, posodobljenih in med seboj povsem povezanih
prometnih in energetskih omrežij, kakor je predvideno v vodilni pobudi „Evropa,
gospodarna z viri“. Okvir za državno pomoč za raziskave, razvoj in
inovacije omogoča doseganje ciljev pobud „Unija inovacij“ in „
Industrijska politika za dobo globalizacije“. Izvajanje načela
„onesnaževalec plača“ ter možnost zagotavljanja pomoči za spodbujanje
podjetij k preseganju obveznih okoljskih standardov EU iz smernic o okoljski
pomoči ali k spodbujanju energetske učinkovitosti spadata med orodja
za izvajanje vodilne pobude „Evropa, gospodarna z viri“. Možnost, da se
usposabljanja podprejo z državnimi sredstvi, prispeva k uresničevanju
ciljev pobude „Program za nova znanja in spretnosti in nova delovna mesta“. Na
podlagi smernic o pomoči za reševanje in prestrukturiranje se lahko
državna pomoč za podjetja v težavah dodeli le, če so izpolnjeni
strogi pogoji in če se s pomočjo povrne dolgoročna sposobnost
preživetja podjetja, s čimer se spodbuja izstop neučinkovitih
podjetij s trga in pripravljanje podjetij na svetovno konkurenco, kar prispeva
k uresničevanju ciljev pobude „Industrijska politika za dobo
globalizacije“. Povezavo med cilji strategije Evropa 2020 in njenimi vodilnimi
pobudami na eni strani ter pravili o državni pomoči na drugi bi bilo treba
nadalje razvijati, da se racionalizirajo instrumenti Komisije in da se države
članice spodbudijo, da skromna javna sredstva namenjajo uresničevanju
skupnih prednostnih nalog. 14. Če bi bil nadzor
državnih pomoči osredotočen na kakovost in učinkovitost
javne podpore, bi državam članicam lahko tudi pomagal pri
krepitvi proračunske discipline in izboljšanju kakovosti javnih financ
ter posledično boljši porabi davkoplačevalskega denarja. To je
pomembno zlasti za dosego pametne fiskalne konsolidacije ter uskladitev vloge
ciljno usmerjene javne porabe pri vzpostavitvi rasti s potrebnim
proračunskim nadzorom. Zato je treba nadzor državne pomoči in tudi
splošne pomisleke glede konkurence vključiti v postopek evropskega
semestra. 15. Strog nadzor državnih
pomoči je pomemben tudi za zagotovitev dobro delujočega enotnega trga.
Tak nadzor je povezan z učinkovitim izvajanjem pravil EU na področju
notranjega trga ter pomemben zlasti na novih trgih, na katerih imajo
uveljavljena podjetja, ki prejemajo državno pomoč, še vedno pomembno vlogo
(na primer promet, poštne storitve ali v bolj redkih primerih energetika). Posodobitev
področja državnih pomoči lahko izboljša delovanje notranjega trga z
učinkovitejšo politiko, namenjeno omejevanju izkrivljanja konkurence,
ohranjanju enakih pogojev za vse in boju proti protekcionizmu. Ta vloga državne
pomoči je zdaj, ko moramo uporabiti vse možnosti notranjega trga za rast,
še toliko bolj pomembna. 16. Globalizirano okolje ustvarja
izzive in priložnosti za evropska podjetja. Po svetu obstajajo različni
sistemi pravil konkurence. Pravila EU o državni pomoči na primer
zagotavljajo bolj pregleden, skladen in v rast usmerjen okvir, hkrati pa
omogočajo primerljive stopnje pomoči[4].
Z večjo osredotočenostjo posodobljenega okvira EU za državno
pomoč na cilje, ki spodbujajo rast, ter zagotovitvijo ustreznega delovanja
notranjega trga naj bi se izboljšala konkurenčnost podjetij EU, tudi zunaj
EU. 17. V posebnih okoliščinah,
kadar subvencije, ki jih odobri tretja država, povzročajo izkrivljanje
konkurence, pravila Svetovne trgovinske organizacije (STO) zagotavljajo osnovni
okvir za odpravo določenih posledic nezakonitih tujih subvencij za
gospodarske subjekte EU. Poleg tega dvostranski sporazumi o prosti trgovini, ki
jih je EU sklenila s tretjimi državami, lahko vključujejo tudi pravila o
subvencijah, kar omogoča obravnavo posebnih vprašanj, ki niso zajeta v
okvir STO (npr. sporazum o prosti trgovini s Korejo). Za izvajanje teh
predpisov se lahko uporabljajo instrumenti trgovinske politike. 18. Predloga za posodobitev
področja državnih pomoči, ki naj bi prispevala k rasti, sta: (a)
opredelitev in določitev skupnih načel,
ki se uporabljajo za oceno združljivosti vseh ukrepov pomoči, ki jo izvaja
Komisija. Taka horizontalna načela bi razjasnila, kako bo Komisija
ocenjevala skupne značilnosti, ki trenutno v različnih smernicah in
okvirih niso enako obravnavana. Ta načela bi morala biti čim bolj
operativna in bi lahko obravnavala opredelitev in ocenjevanje resničnih
tržnih pomanjkljivosti, spodbujevalnega učinka in negativnih učinkov
javnih posredovanj, po možnosti vključno z razmisleki o skupnem
učinku pomoči. (b)
pregled in racionalizacija smernic o državni
pomoči ter posledično njihova usklajenost s
skupnimi načeli. Pri pregledu se bo upošteval splošni pristop, ki temelji
na krepitvi notranjega trga, spodbujanju učinkovitejše javne porabe
(državna pomoč bi se uporabila samo, če bi pomenila resnično
dodano vrednost). Da se zagotovi stroškovna učinkovitost in
preprečijo izkrivljanja konkurence, bosta imela v tem okviru pomembno
vlogo jasnejša opredelitev tržnih pomanjkljivosti, ki jih je treba obravnavati,
in strožje preverjanje spodbujevalnega učinka. Prizadevati si bo treba
tudi za bolj sistematično oceno možnih negativnih učinkov državne
pomoči, zlasti v smislu izkrivljanja učinkovitosti dodeljevanja in
dinamike, tekmovanja za subvencije in tržne moči. Tako bodo na primer
revidirane smernice za reševanje in prestrukturiranje za nefinančna
podjetja postale zelo pomemben instrument za prav te zelo izkrivljajoče
oblike pomoči, ki bo zagotovil prekinitev postopka za izstop s trga s
posredovanjem države le, če bo to resnično upravičeno. Podobno
bo v primeru ustreznih tržnih pogojev uveden nov sveženj pravil za reševanje in
prestrukturiranje finančnih institucij za čas po krizi, ki bo v
skladu s prihodnjimi predlogi za obvladovanje in reševanje krize v EU. Poleg
tega naj bi opredelitev najboljših praks v zvezi s prednostnimi nalogami za
porabo v okviru strategije Evropa 2020 omogočala hitro odobritev
pomoči, ki je stroškovno učinkovita in spodbuja rast. Kar zadeva
racionalizacijo, bi lahko v prvi fazi uskladili več smernic, vključno
s smernicami za regionalno pomoč, raziskave in razvoj ter inovacije, za
okoljsko pomoč, za rizični kapital in za širokopasovna omrežja (vrste
pomoči, ki predstavljajo več kot dve tretjini pomoči, dodeljenih
v EU), in jih konsolidirali s skupnimi načeli do konca leta 2013. To
bi lahko omogočilo tudi iskanje sinergij med različnimi shemami
pomoči in uresničitev več ciljev. Posamezne smernice bodo v tem
obdobju sprejete postopoma in nemudoma. Druge smernice bodo nato postopno
usklajene in konsolidirane. 2.2. Osredotočenje izvajanja
na primere pomoči z največjim vplivom na notranji trg 19. Prizadevanja za
učinkovitejšo porabo naj ne bi pripeljala do mikronadzora vseh javnih
izdatkov, temveč do opredelitve prednostnih nalog in strožjega
preverjanja primerov pomoči z znatnim vplivom na enotni trg, kot so
ukrepi, ki zajemajo obsežno pomoč, ki bi lahko izkrivljala konkurenco,
vključno z davčno pomočjo. Obenem bi bilo treba poenostaviti
analizo primerov pomoči, ki so bolj lokalni in imajo majhen učinek na
trgovino. To se lahko doseže z oblikovanjem bolj sorazmernih in diferenciranih
pravil ter posodobitvijo postopkov nadzora državnih pomoči, pri čemer
je pomembna večja odgovornost držav članic pri oblikovanju in
izvajanju ukrepov podpore. Potrebna bo tudi jasnejša opredelitev pravil in
okrepljeno naknadno spremljanje s strani Komisije, da se zagotovi ustrezna
skladnost. Kadar bodo zneski pomoči manjši, se bodo zmanjšale tudi upravne
obremenitve javnih organov in upravičencev. 20. Predlogi za posodobitev področja
državnih pomoči, ki naj bi prispevali k okrepljenemu določanju
prednostnih nalog, so: (c)
morebiten pregled uredbe de minimis
na podlagi natančne ocene učinkov ob upoštevanju razmer v vseh
državah članicah in na notranjem trgu kot celoti ter proračunskih posledic
takega pregleda, da se preveri, ali sedanja mejna vrednost še vedno ustreza
tržnim pogojem; (d)
morebitna sprememba pooblastitvene uredbe
Sveta, na podlagi katere bi lahko Komisija razglasila, da so nekatere vrste
pomoči združljive z notranjim trgom in zato izvzete iz obveznosti
predhodne priglasitve. To bi omogočilo povečanje vrst pomoči, ki
bi glede na izkušnje Komisije lahko imele koristi od takega poenostavljenega
nadzora, ne da bi to vplivalo na učinkovit nadzor s strani Komisije in
naknadno spremljanje. Te nove vrste pomoči, ki bi jih lahko zajemala
pooblastitvena uredba, bi na primer vključevale: pomoč za kulturo;
pomoč za odpravo posledic naravnih nesreč; pomoč za projekte,
kot je SESSICA, ki jih (delno) financira EU, in drugo; (e)
pregled in morebitna razširitev področja
uporabe uredbe o splošnih skupinskih izjemah na vrste pomoči, ki
jih zajema revidirana pooblastitvena uredba, ki bi omogočila boljšo
usmerjenost javnih sredstev v nekatere uveljavljene cilje, obenem pa
poenostavila upravno obravnavo dobro oblikovanih ukrepov z razmeroma nizkimi
zneski pomoči. 21. Če se Komisija
odloči za povečanje velikosti in obsega ukrepov pomoči, ki so
izvzeti iz obveznosti priglasitve, se bo povečala odgovornost držav
članic za zagotavljanje pravilnega izvajanja pravil o državni pomoči.
Če bo iz zahteve po priglasitvi izvzetih več ukrepov, bodo morale
države članice zagotoviti predhodno skladnost ukrepov de minimis
ter shem in zadev, dodeljenih na podlagi skupinskih izjem, s pravili o državni
pomoči v tesnem sodelovanju s Komisijo, ki bo še naprej izvajala naknadni
nadzor teh ukrepov. Komisija pričakuje boljše sodelovanje držav
članic v smislu kakovosti in pravočasnosti predložitve informacij in
priprave priglasitev, pa tudi učinkovite nacionalne sisteme (vključno
z zasebnim uveljavljanjem), ki bodo zagotovili, da bodo ukrepi državne
pomoči, ki so izvzeti iz obveznosti predhodne priglasitve, skladni s
pravom Unije. Manjše upravne obremenitve, ki so posledica manjšega obsega
obveznosti glede priglasitve, se lahko predvidijo le, če bodo nacionalni
organi pokazali večjo zavezanost in boljše rezultate v smislu
izpolnjevanja obveznosti. Posledično bo morala Komisija okrepiti svoj
naknadni nadzor, med drugim zato, ker sedanji rezultati spremljanja izvajanja
ukrepov, dodeljenih na podlagi skupinskih izjem, v državah članicah
kažejo, da se pravila o državni pomoči pogosto ne upoštevajo. Tako pa se
lahko zagotovi učinkovitost izvrševanja. 2.3. Racionalizirana pravila in
hitrejše sprejemanje odločitev 22. Pravila o državni pomoči
so se sčasoma razvila v zapleten pravni okvir. Možnosti za pojasnitev in
poenostavitev pravil, izboljšanje skladnosti ter racionalizacijo postopka
ocenjevanja je še veliko. Pojme, ki se uporabljajo na področju državnih
pomoči, bi bilo treba bolje pojasniti, horizontalna in materialna pravila
pa uskladiti. 23. Komisija mora proučiti
vse domnevne primere pomoči, pri čemer pa dejansko ne more
določiti prednostnih nalog za obravnavanje pritožb. Poleg tega ne more
vedno pridobiti popolnih in točnih informacij od strank, s čimer se
lahko postopek podaljša. Postopke je treba v tesnem sodelovanju z državami
članicami racionalizirati in reformirati, da bodo odločitve sprejete
v poslovno ustreznih rokih. Elementa svežnja, ki naj bi prispevala k
uresničitvi tega cilja, sta: (a)
pojasnitev in boljša razlaga pojma državne
pomoči: pojem pomoči je stvaren pojem, določen
neposredno s Pogodbo (člen 107) kot kakršen koli ukrep, ki je
posledica posredovanja države ali posredovanja z državnimi sredstvi in bi lahko
vplival na trgovino med državami članicami in s tem dajal prednost njenim
prejemnikom ter izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco. Vloga Komisije je
pri tem omejena na zagotavljanje pojasnil o tem, kako razume in uporablja
določbe iz Pogodbe, kakor jih razlaga Sodišče. V teh okvirih bo
Komisija zagotovila nadaljnja pojasnila o ključnih pojmih v zvezi s pojmom
pomoči, da bi prispevala k lažjemu izvajanju; (b)
posodobitev postopkovne uredbe o državni
pomoči v smislu orodij za obravnavanje pritožb in tržnih informacij, kar
bo Komisiji omogočilo, da svoje ukrepanje bolje osredotoči na primere
pomoči, ki so najbolj pomembne za notranji trg. Na podlagi teh posodobitev
bi lahko Komisija določila prednostne naloge za obravnavanje pritožb, da
se prednostno obravnavajo domnevni primeri pomoči z velikim vplivom na
konkurenco in trgovino na notranjem trgu. Da pa lahko Komisija učinkovito
preiskuje primere pomoči z znatnim vplivom, je treba zagotoviti
učinkovitejša orodja, ki ji bodo omogočala, da od udeležencev na trgu
pravočasno pridobi vse potrebne informacije, na podlagi katerih bo lahko v
poslovno ustreznih rokih sprejemala odločitve. Taka posodobitev postopkov
bi Komisiji tudi omogočila, da izvede več preiskav po uradni
dolžnosti v zvezi z znatnim izkrivljanjem konkurence, ki ovira delovanje
notranjega trga. Omogočati bi morala tudi hitro preverjanje tržnih
učinkov ukrepov pomoči, ki bi pomenilo hitrejše sprejemanje
odločitev. 3. pot naprej 24. Posodobitev področja
državnih pomoči, kakor je opisana zgoraj, naj bi prinesla jasnejšo in bolj
usklajeno strukturo nadzora državnih pomoči. Različni navedeni možni
ukrepi so sestavni deli enotnega svežnja reform. 25. Opisani potencialni ukrepi naj
bi torej učinkovali skupaj za dosego ciljev na višji ravni, saj drug
drugega podpirajo in so medsebojno odvisni. Morebitni zgoraj predlagani
postopkovni ukrepi bi na primer omogočili hitrejše sprejemanje
odločitev in osredotočenost prizadevanj Komisije na izvajanje
tistega, kar je na ravni EU najpomembnejše. Podobna utemeljitev velja za razširitev
področja uporabe uredbe o splošnih skupinskih izjemah s spremembo
pooblastitvene uredbe. 26. Glede na medsebojno odvisnost
med cilji in elemente svežnja ter za čim boljše rezultate posodobitve
področja državne pomoči je tudi zaželeno, da začnejo glavni
elementi reforme veljati istočasno. Različni procesi se bodo zato
začeli s sprejetjem tega sporočila, glavni instrumenti svežnja,
vključno z akti Sveta, pa naj bi bili sprejeti do konca leta 2013. 27. Za izpolnitev tega cilja naj
bi bila jeseni 2012 sprejeta predloga Komisije za postopkovno in
pooblastitveno uredbo. Komisija bo skušala v naslednjih mesecih pripraviti še
preostali del svežnja, tako da bi se do konca leta 2013 postopno pregledali in
racionalizirali glavni akti in smernice Komisije. Komisija se namerava
posvetovati z državami članicami ter v okviru odprtega dialoga z Evropskim
parlamentom in drugimi zainteresiranimi stranmi zbrati predloge za razpravo v
zvezi s posodobitvijo državne pomoči. [1] To bi vključevalo tudi postopno opuščanje
subvencij, ki povzročajo neučinkovito porabo sredstev ali okoljsko
škodo, skladno s sporočilom Komisije „Časovni okvir za Evropo,
gospodarno z viri“, COM(2011) 571 final, str. 10. [2] Pregled javnih odhodkov po državah je na voljo v
dokumentu „Statistični pregled državnih pomoči – Poročilo o
državnih pomočeh, ki so jih dodelile države članice EU“,
COM(2011) 848 final. [3] Sporočilo Komisije „Evropa 2020 – Strategija za
pametno, trajnostno in vključujočo rast“, COM(2010) 2020 final,
3.3.2010, str. 20. [4] Iz primerjalne študije, ki jo je leta 2006 izvedla
STA, izhaja, da je stopnja pomoči, ki jo zagotavljajo države članice
EU, primerljiva s stopnjo, ki jo zagotavljajo glavni trgovinski partnerji EU
(izraženo v subvencijah kot odstotku BDP). Glej poročilo STO iz
leta 2006 „Exploring the links between subsidies, trade and the WTO“
(Povezave med subvencijami, trgovino in STO): http://www.wto.org/english/res_e/booksp_e/anrep_e/world_trade_report06_e.pdf.
Glej predvsem oddelek II „Subsidies, Trade and the WTO“
(Subvencije, trgovina in STO), poglavje E „The incidence of Subsidies“
(Pojavnost subvencij).