EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52014PC0660
Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on protection against subsidised imports from countries not members of the European Union (codification)
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (kodificirana različica)
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (kodificirana različica)
/* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (kodificirana različica) /* COM/2014/0660 final - 2014/0305 (COD) */
OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1. Komisija v
okviru Evrope državljanov pripisuje veliko pomembnost poenostavitvi in
pojasnitvi prava Unije, da bi to postalo jasnejše in dostopnejše državljanom, s
čimer bi slednji dobili nove priložnosti in možnost
uveljavljanja posebnih pravic, ki jim jih to pravo podeljuje. Tega cilja ni mogoče doseči, dokler
številni predpisi, ki so bili večkrat spremenjeni, pogosto zelo bistveno,
ostanejo razpršeni, tako da jih je treba iskati delno v izvirnem aktu in delno
v poznejših aktih, ki ga spreminjajo. Za ugotovitev obstoječih pravil je
potrebno precejšnje raziskovalno delo s primerjavo številnih različnih
aktov. Kodifikacija predpisov, ki so bili pogosto
spremenjeni, je eden od bistvenih načinov za to, da bi bilo pravo Unije jasno in pregledno. 2. Komisija je 1. aprila 1987 sprejela odločitev[1], s
katero je svojemu osebju dala navodilo, naj bodo vsi akti kodificirani po ne več kot desetih spremembah, ob tem pa
poudarila, da je to minimalna zahteva in da bi si morale vse službe v še krajših
obdobjih prizadevati za kodifikacijo besedil, za katere so odgovorne, da bi
zagotovile jasnost in razumljivost svojih predpisov. 3. To je bilo potrjeno s sklepi
Evropskega sveta, sprejetimi v Edinburgu (december 1992)[2], s poudarkom na pomembnost kodifikacije, saj
omogoča gotovost o tem, katero pravo se uporablja za določeno zadevo
ob določenem času. Kodifikacijo je treba izvesti ob polnem
upoštevanju običajnega postopka sprejetja aktov Unije. Glede na to, da vsebinske spremembe aktov, ki jih
zadeva kodifikacija, niso dovoljene, so se Evropski parlament, Svet in Komisija
z medinstitucionalnim sporazumom z dne 20. decembra 1994 sporazumeli, da se za
hitro sprejetje kodificiranih aktov lahko uporablja pospešeni postopek. 4. Namen tega predloga je začeti s kodifikacijo Uredbe
Sveta (ES) št. 597/2009
z dne 11. junija 2009 o zaščiti
proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti[3]. Nova uredba bo
nadomestila različne akte, ki bodo vanjo vključeni[4];
ta predlog v celoti ohranja vsebino aktov, ki se kodificirajo in jih torej
zgolj združuje s tistimi oblikovnimi spremembami, ki so potrebne za samo
izvedbo kodifikacije. 5. Predlog za kodifikacijo je bil
sestavljen na podlagi predhodnega prečiščenega besedila, v 22 uradnih
jezikih, Uredbe (ES) št. 597/2009 in akta o njeni spremembi, ki jo je opravil
Urad za publikacije Evropske unije s pomočjo sistema za obdelavo podatkov.
Kjer so bili členi preštevilčeni, je primerjava med starimi in novimi
številkami prikazana v tabeli, navedeni v Prilogi VI h kodificirani uredbi. ê 597/2009
(prilagojeno) 2014/0305 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu
iz držav, ki niso članice Evropske Ö unije Õ (kodificirana različica) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE
UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o Ö delovanju Õ Evropske Ö unije Õ in zlasti člena Ö 207(2) Õ Pogodbe, ob upoštevanju predloga Ö Evropske Õ komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta
nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega
ekonomsko-socialnega odbora[5], v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: ê 597/2009 uv.
izjava 1 (prilagojeno) (1) Uredba Sveta (ES) št. Ö 597/2009[6] Õ, je bila bistveno
spremenjena[7].
Zaradi jasnosti in racionalnosti bi bilo treba navedeno uredbo kodificirati. ê 597/2009 uv.
izjava 3 (2) Priloga 1A k Sporazumu o
ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije („Sporazum WTO“) vsebuje med
drugim Splošni sporazum o carinah in trgovini iz leta 1994 („GATT iz leta
1994“), Sporazum o kmetijstvu („Sporazum o kmetijstvu“), Sporazum o izvajanju
člena VI GATT iz leta 1994 in Sporazum o subvencijah in izravnalnih
ukrepih („Sporazum o subvencijah“). ê 597/2009 uv.
izjava 5 (prilagojeno) (3) Da bi se zagotovilo Ö primerno Õ in pregledno Ö uporabo Õ pravil iz Ö Sporazuma o
subvencijah Õ, naj se njegov jezik
v čim večjem možnem obsegu Ö odraža v
zakonodaji Unije Õ. ê 597/2009 uv.
izjava 6 (4) Poleg tega je
priporočljivo dovolj podrobno razložiti, kdaj se šteje, da subvencija
obstaja, v skladu s katerimi načeli se proti njej lahko uvede izravnalni
ukrep (zlasti ali je subvencija dodeljena specifično) in v skladu s
katerimi merili se izračuna znesek subvencije, proti kateri se lahko uvede
izravnalni ukrep. ê 597/2009 uv.
izjava 7 (5) Pri določitvi obstoja
subvencije je treba prikazati, da je vlada ali javna organizacija prispevala
sredstva na ozemlju države ali da obstaja neka oblika dohodkovne ali cenovne
podpore v smislu člena XVI GATT iz leta 1994 in da je podjetju prejemniku
to prineslo ugodnosti. ê 597/2009 uv.
izjava 8 (6) Za izračun ugodnosti za
prejemnika, kadar v zadevni državi ni merila tržne uspešnosti, bi bilo treba merilo
uspešnosti določiti s prilagajanjem pogojev, ki prevladujejo v zadevni
državi, na podlagi dejanskih dejavnikov, ki so v tej državi na voljo. Če
to ni izvedljivo, med drugim zato, ker takšne cene ali stroški ne obstajajo
oziroma so nezanesljivi, bi se ustrezno merilo uspešnosti moralo določiti
tako, da se uporabijo pogoji z drugih trgov. ê 597/2009 uv.
izjava 9 (prilagojeno) (7) Zaželeno je, da se
določijo jasne in podrobne smernice glede dejavnikov, ki so lahko primerni
za ugotovitev, ali je subvencionirani uvoz povzročil znatno škodo ali
grozil, da bo povzročil škodo. Pri dokazovanju, da so obseg in ravni cen
zadevnega uvoza odgovorni za škodo, povzročeno industriji Ö Unije Õ, bi bilo treba
posvetiti pozornost učinkom drugih dejavnikov in zlasti prevladujočim
tržnim pogojem v Ö Uniji Õ. ê 597/2009 uv.
izjava 10 (prilagojeno) (8) Priporočljivo je, da se
opredeli izraz „industrija Ö Unije Õ in določi, da
so stranke, povezane z izvozniki, lahko izključene iz take industrije, ter
da se opredeli izraz „povezan“. Predvideti je treba tudi uvedbo izravnalnih
dajatev, ki jih je treba sprejeti v imenu proizvajalcev v regiji Ö Unije Õ, in določiti
smernice za opredelitev take regije. ê 597/2009 uv.
izjava 11 (prilagojeno) (9) Treba je Ö natančno
opredeliti Õ, kdo lahko vloži
pritožbo glede izravnalne dajatve, vključno z obsegom, v katerem bi jo
morala podpreti industrija Ö Unije Õ, in informacijami o
subvencijah, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, škodi in
vzročnosti, ki bi jih morala taka pritožba vsebovati. Primerno je tudi
določiti postopke za zavrnitev pritožb ali pobud za začetek postopka. ê 597/2009 uv.
izjava 12 (prilagojeno) (10) Treba je Ö natančno opredeliti Õ način
obveščanja zainteresiranih strank o informacijah, ki jih organi zahtevajo.
Zainteresirane stranke Ö naj imajo Õ zadostne možnosti,
da predstavijo vse ustrezne dokaze in branijo svoje interese. Zaželeno je tudi,
da se jasno določijo pravila in postopki, ki jih je treba upoštevati med
preiskavo, zlasti pravila, na podlagi katerih se morajo zainteresirane stranke
javiti, predstaviti svoje poglede in predložiti informacije v določenih
rokih, če naj bi se taki pogledi in informacije upoštevali. Primerno je
tudi določiti pogoje, v skladu s katerimi imajo zainteresirane stranke
lahko dostop do informacij, ki jih predložijo druge zainteresirane stranke, ali
dajo k njim svoje pripombe. Države članice in Komisija bi morale
sodelovati pri zbiranju informacij. ê 597/2009 uv.
izjava 13 (11) Treba je določiti pogoje,
v skladu s katerimi se lahko uvedejo začasne dajatve, vključno s
pogoji, v skladu s katerimi se začasne dajatve lahko uvedejo ne prej kakor
60 dni in najpozneje devet mesecev po začetku. Komisija lahko take dajatve
v vsakem primeru uvede le za obdobje štirih mesecev. ê 597/2009 uv.
izjava 14 (prilagojeno) (12) Treba je določiti
postopke za sprejem zavez za odpravo ali kompenzacijo subvencij, proti katerim
se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, in škode namesto uvedbe začasnih ali
dokončnih dajatev. Primerno je tudi Ö natančno
opredeliti Õ posledice kršitve
ali odstopa od zavez in da je možno uvesti začasne dajatve ob sumu kršitve
ali kadar je potrebna nadaljnja preiskava, da se dopolnijo ugotovitve. Pri sprejetju
zavez bi bilo treba paziti, da predlagane zaveze in njihovo uresničevanje
ne vodijo v protikonkurenčno obnašanje. ê 597/2009 uv.
izjava 15 (13) Zdi se primerno omogočiti
tudi umik zaveze ter uporabo dajatve z enim samim pravnim aktom. Treba je tudi
zagotoviti, da se postopek umika konča v roku, ki je običajno dolg
šest mesecev, v nobenem primeru pa ne več kot devet mesecev, da se
zagotovi pravilno izvrševanje veljavnega ukrepa. ê 597/2009 uv.
izjava 16 (14) Treba je določiti, da bi
se morali primeri ne glede na to, ali so sprejeti dokončni ukrepi ali ne,
navadno zaključiti v 12 mesecih, nikakor pa ne pozneje kakor v 13 mesecih
od začetka preiskave. ê 597/2009 uv.
izjava 17 (prilagojeno) (15) Preiskave ali postopke bi bilo
treba zaključiti, kadar je znesek subvencije de minimis, ali,
zlasti ob uvozu s poreklom iz držav v razvoju, če je obseg
subvencioniranega uvoza ali škode zanemarljiv, in primerno je določiti te Ö primere Õ. Kadar se nameravajo
uvesti ukrepi, je treba določiti zaključek preiskav in določiti,
da bi moral biti znesek ukrepov manjši od zneska subvencij, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, če bi tak manjši znesek odpravil škodo,
ter določiti metodo za izračun ravni ukrepov pri vzorčenju. ê 597/2009 uv.
izjava 18 (16) Treba je omogočiti
retroaktivno pobiranje začasnih dajatev, če se to zdi primerno, in
opredeliti okoliščine retroaktivne uporabe dajatev, da bi se izognili
preprečevanju oslabitve uporabe dokončnih ukrepov. Treba je tudi
določiti, da se dajatve lahko uporabljajo retroaktivno ob kršitvi ali
preklicu zavez. ê 597/2009 uv.
izjava 19 (17) Treba je določiti, da
ukrepi prenehajo veljati po petih letih, razen če pregled ne pokaže, da
jih je treba ohraniti. Kadar so predloženi zadostni dokazi o spremenjenih
okoliščinah, je treba določiti tudi vmesne preglede ali preiskave, da
se ugotovi, ali so povračila izravnalnih dajatev upravičena. ê 597/2009 uv.
izjava 20 (18) Kljub temu, da Sporazum o
subvencijah ne vsebuje določb o izogibanju izravnalnim ukrepom, obstaja
možnost takega izogibanja na podoben, čeprav ne enak način, kakršen
je izogibanje protidumpinškim ukrepom. Zato se zdi primerno, da se v tej uredbi
sprejme določba proti izogibanju. ê 597/2009 uv.
izjava 21 (19) Treba bi bilo pojasniti,
katere stranke imajo pravico zaprositi za začetek preiskave proti
izogibanju. ê 597/2009 uv.
izjava 22 (prilagojeno) (20) Treba bi bilo tudi pojasniti,
katera dejanja sestavljajo izogibanje veljavnim ukrepom. Izogibanja se lahko
dogajajo bodisi znotraj ali zunaj Ö Unije Õ. Zato je treba
predvideti, da se izvzetja od razširjenih dajatev, ki jih je mogoče
odobriti uvoznikom, lahko dodelijo tudi izvoznikom, kadar se dajatve Ö uporabijo Õ zaradi izogibanja,
ki se je zgodilo zunaj Ö Unije Õ. ê 597/2009 uv.
izjava 23 (21) Primerno je, da se dovoli opustitev
izravnalnih ukrepov, kadar obstaja začasna sprememba tržnih pogojev,
zaradi katere bi bilo nadaljnje izvajanje takih ukrepov začasno
neprimerno. ê 597/2009 uv.
izjava 24 (22) Treba je predvideti, da se
lahko za uvoz, ki je predmet preiskave, zahteva prijava ob uvozu, da se
omogoči poznejša uporaba ukrepov proti takemu uvozu. ê 597/2009 uv.
izjava 25 (23) Da se zagotovi pravilno
izvajanje ukrepov, bi morale države članice spremljati uvozno trgovino z
izdelki, ki so predmet preiskave ali za katere veljajo ukrepi, in znesek
dajatev, zbranih v skladu s to uredbo, in o tem poročati Komisiji. Treba
je tudi predvideti možnost, da Komisija zaprosi države članice, da ob
upoštevanju pravil o zaupnosti posredujejo informacije za uporabo pri nadzoru
nad cenovnimi zavezami in pri preverjanju učinkovitosti veljavnih ukrepov. ê 597/2009 uv.
izjava 27 (24) Primerno je predvideti
preveritvene obiske, da se preverijo informacije, predložene glede subvencij,
proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, in škode, pri čemer so
taki obiski odvisni od prejema ustreznih odgovorov na vprašalnike. ê 597/2009 uv.
izjava 28 (25) Nujno je treba predvideti
vzorčenje, kadar je število strank ali transakcij veliko, da se
omogoči izvedba preiskav v določenih rokih. ê 597/2009 uv.
izjava 29 (26) Treba je določiti, da se
lahko, kadar stranke ne sodelujejo zadovoljivo, uporabijo druge informacije, da
bi prišli do ugotovitev, in da so take informacije lahko manj ugodne za
stranke, kakor če bi sodelovale. ê 597/2009 uv.
izjava 30 (27) Treba je določiti
obravnavo zaupnih informacij, da se ne razkrijejo poslovne ali vladne skrivnosti. ê 597/2009 uv.
izjava 31 (prilagojeno) (28) Nujno je treba določiti
primerno razkrivanje bistvenih dejstev in premislekov strankam, ki so
upravičene do take obravnave, pri čemer se tako razkrivanje ob
ustreznem upoštevanju postopka odločanja v Ö Uniji Õ odpravi v roku, ki
strankam omogoča, da branijo svoje interese. ê 597/2009 uv.
izjava 32 (prilagojeno) (29) Primerno je določiti
upravni sistem, v okviru katerega se lahko predložijo argumenti glede tega, ali
so ukrepi v interesu Ö Unije Õ, vključno z
interesi potrošnikov, in opredeliti roke, v okviru katerih je treba take
informacije predložiti, skupaj s pravicami zadevnih strank do razkritja
informacij. ê 597/2009 uv.
izjava 33 (prilagojeno) (30) Ö Unija Õ bi morala pri
uporabi pravil Sporazuma o subvencijah, da bi ohranila ravnotežje pravic in
obveznosti, za katerega si navedeni sporazum prizadeva, nujno upoštevati
razlago Ö teh pravic in
obveznost Õ, kakršno so dali glavni
trgovinski partnerji Ö Unije Õ in kakor se kaže v
zakonodaji ali ustaljeni praksi. ê 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18 (31) Kar zadeva to uredbo, so za
njeno izvajanje potrebni enotni pogoji za sprejetje začasnih in
dokončnih dajatev ter za zaključek preiskave brez ukrepov. Te ukrepe
bi morala sprejeti Komisija v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega
parlamenta in Sveta[8]. (32) Za sprejetje začasnih
ukrepov bi bilo glede na učinke takih ukrepov in njihovo zaporedno logiko
v zvezi s sprejetjem dokončnih ukrepov ustrezno uporabiti svetovalni
postopek. Svetovalni postopek bi bilo treba glede na učinek takih ukrepov
uporabiti tudi za sprejetje zavez, uvedbo in neuvedbo pregledov zaradi izteka
ukrepov, opustitev ukrepov, podaljšanje opustitve ukrepov ter ponovno uvedbo
ukrepov. Kadar bi zamuda pri uvedbi ukrepov povzročila škodo, ki bi jo
bilo težko popraviti, mora Komisija imeti možnost sprejeti začasne ukrepe,
ki se začnejo uporabljati takoj – ê 597/2009
(prilagojeno) SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Načela 1. Izravnalna dajatev se lahko uvede zaradi
kompenzacije kakršne koli neposredno ali posredno dodeljene subvencije za
izdelavo, proizvodnjo, izvoz ali prevoz katerega koli izdelka, katerega
sprostitev v prosti promet v Ö Uniji Õ povzroča škodo. 2. Kadar se izdelki ne uvažajo neposredno iz
države porekla, temveč se izvažajo v Ö Unijo Õ iz vmesne države, se
ne glede na odstavek 1 v celoti uporabljajo določbe te uredbe, transakcija
oziroma transakcije pa se obravnavajo, kadar je to primerno, kakor da se
izvajajo med državo porekla in Ö Unijo Õ. Člen 2 Opredelitve Za namene te uredbe: (a) se šteje, da je izdelek subvencioniran,
če prejema subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi,
kakor so določeni v členih 3 in 4. Tako subvencijo lahko dodeli vlada
države porekla uvoženega izdelka ali vlada vmesne države, iz katere se izdelek
izvozi v Ö Unijo Õ, ki se v tej uredbi
označuje kot „država izvoza“; (b) „vlada“ pomeni vlado ali kateri koli
javni organ na ozemlju države porekla ali izvoza; (c) „podoben izdelek“ pomeni izdelek, ki
je identičen, kar pomeni enak v vseh pogledih obravnavanemu izdelku,
če pa takega izdelka ni, drug izdelek, ki kljub temu, da ni enak v vseh
pogledih, ima značilnosti, ki so zelo podobne značilnostim
obravnavanega izdelka; (d) „škoda“ pomeni, razen če ni
drugače določeno, znatno škodo za industrijo Ö Unije Õ, grožnjo znatne
škode za industrijo Ö Unije Õ ali znatno
zaostajanje pri ustanavljanju take industrije in se razlaga v skladu z
določbami člena 8. Člen 3 Opredelitev subvencije Za subvencijo se šteje, da obstaja, če: 1. (a) gre za finančni
prispevek vlade v državi porekla ali izvoza, in sicer: (i) kadar ta vladna praksa vključuje
neposreden prenos sredstev (na primer nepovratna sredstva, posojila, infuzijo
lastniškega kapitala) ali potencialne neposredne prenose sredstev ali
obveznosti (na primer garancije za posojila); (ii) kadar je prihodek vlade, ki je sicer
zapadel, opuščen ali ni izterjan (na primer finančne spodbude,
kakršni so dobropisi na že plačane davke). V tem pogledu se oprostitev plačila
dajatev ali davkov za izvoženi izdelek, ki se plačujejo za podobni
izdelek, namenjen domači porabi, ali odpust takih dajatev ali davkov v
zneskih, ki ne presegajo nastalih zneskov, ne štejejo za subvencijo, če je
taka oprostitev dodeljena v skladu z določbami prilog I, II in III; (iii) kadar vlada dobavi blago ali storitve,
ki niso splošna infrastruktura, ali kupi blago; (iv) kadar vlada: –
opravi plačila za mehanizem financiranja ali –
zaupa ali ukaže zasebnemu organu, da opravi eno ali
več vrst funkcij, opredeljenih v točkah (i), (ii) in (iii), ki so
običajno zaupane vladi, in se ta praksa dejansko ne razlikuje od
običajnih praks vlad; ali (b) gre za kakršno koli obliko dohodkovne ali
cenovne podpore v smislu člena XVI GATT iz leta 1994; in 2. to prinaša ugodnosti. Člen 4 Subvencije, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi 1. Za subvencije veljajo izravnalni ukrepi le,
če so specifične, kakor je določeno v odstavkih 2, 3
in 4. 2. Da bi ugotovili, ali je subvencija
specifična za podjetje ali industrijo ali za skupino podjetij ali
industrij (v nadaljnjem besedilu „nekatera podjetja“) v pristojnosti organa, ki
jo dodeljuje, se uporabijo naslednja načela: (a) kadar organ, ki dodeljuje
subvencije, ali zakonodaja, v skladu s katero ta organ deluje, izrecno omeji
dostop do subvencije na nekatera podjetja, je taka subvencija specifična; (b) kadar organ, ki dodeljuje
subvencije, ali zakonodaja, v skladu s katero ta organ deluje, določi
objektivna merila ali pogoje, ki urejajo upravičenost do subvencije in njen
znesek, specifičnost ne obstaja, če je upravičenost samodejna
ter se taka merila in pogoji strogo spoštujejo; (c) če ne glede na
nespecifičnost, ki izhaja iz uporabe načel, opredeljenih v točkah (a) in (b),
obstajajo razlogi za verjetnost, da je subvencija v resnici specifična, se
lahko preučijo drugi dejavniki. Taki dejavniki so: subvencijski program
uporablja omejeno število nekaterih podjetij; prevladujoča uporaba s
strani nekaterih podjetij; dodelitev nesorazmerno velikih zneskov subvencij
nekaterim podjetjem; način, kako organ, ki dodeljuje subvencije,
diskrecijsko odloči o dodelitvi subvencije. V zvezi s tem se zlasti
preučijo podatki o pogostosti zavrnitev ali odobritev prošenj za
subvencije in razlogi za take odločitve. V točki (b) „objektivna merila ali
pogoji“ pomenijo merila ali pogoje, ki so nevtralni, ki ne dajejo prednosti
nekaterim podjetjem pred drugimi ter ki so po naravi gospodarni in pri uporabi
horizontalni, kakor na primer število zaposlenih ali velikost podjetja. Merila ali pogoji morajo biti jasno
opredeljeni z zakonom, uredbo ali drugo uradno listino tako, da se lahko
preverijo. Pri uporabi točke (c) prvega pododstavka
je treba upoštevati obseg razpršenosti gospodarskih dejavnosti v pristojnosti
organa, ki dodeljuje subvencije, pa tudi dolžino obdobja, v katerem se izvaja
subvencijski program. 3. Subvencija, omejena na nekatera podjetja na
imenovanem geografskem območju v pristojnosti organa, ki dodeljuje
subvencije, je specifična. Določitev ali sprememba splošno veljavnih
davčnih stopenj, ki jo opravi katera koli za to pristojna raven vlade, se
za namene te uredbe ne šteje kot specifična subvencija. 4. Ne glede na
odstavka 2 in 3 se kot specifične obravnavajo naslednje subvencije: (a) subvencije,
ki so po zakonu ali dejansko bodisi same po sebi bodisi kot eden izmed drugih
pogojev pogojene z opravljanjem izvoza, vključno s tistimi, opredeljenimi
v Prilogi I; (b) subvencije, ki so bodisi same po
sebi ali kot eden izmed drugih pogojev pogojene z uporabo domačega blaga
pred uvoženim. Za namene točke (a) se za subvencije
šteje, da so dejansko pogojene z opravljanjem izvoza, kadar dejstva kažejo, da
je dodelitev subvencije, čeprav ni zakonsko pogojena z opravljanjem
izvoza, dejansko vezana na dejanski ali pričakovani izvoz ali prihodke od
izvoza. Zgolj zato, da je subvencija dodeljena podjetjem, ki izvažajo, se
subvencija ne more obravnavati kot izvozna subvencija v smislu te določbe. 5. Vsako določitev specifičnosti v
skladu z določbami tega člena je treba jasno utemeljiti na podlagi
trdnih dokazov. Člen 5 Izračun zneska subvencije, proti
kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi Znesek subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, se izračuna glede na ugodnost za prejemnika, ki
se ugotovijo v obdobju preiskave o subvencioniranju. Običajno to obdobje
zajema zadnje obračunsko leto prejemnika, lahko pa je tudi katero koli
drugo obdobje najmanj šestih mesecev pred začetkom preiskave, za katero so
na voljo zanesljivi finančni in drugi ustrezni podatki. Člen 6 Izračun ugodnosti za prejemnika Glede izračuna ugodnosti za prejemnika se
uporabljajo naslednja pravila: (a) zagotovitev lastniškega kapitala s
strani vlade se ne šteje, da prinaša ugodnosti, razen če se naložba lahko
obravnava kot neskladna z običajno investicijsko prakso (vključno z
zagotovitvijo tveganega kapitala) zasebnih vlagateljev na ozemlju države porekla
in/ali izvoza; (b) posojilo vlade se ne šteje, da
prinaša ugodnosti, razen če obstaja razlika med zneskom, ki ga podjetje,
ki prejme posojilo, plača za posojilo vlade, in zneskom, ki bi ga podjetje
plačalo za primerljivo komercialno posojilo, ki bi ga podjetje lahko dejansko
dobilo na trgu. V tem primeru je ugodnost razlika med navedenima zneskoma; (c) garancija za posojilo s strani vlade
se ne šteje, da prinaša ugodnosti, razen če obstaja razlika med zneskom,
ki ga podjetje, ki prejme garancijo, plača za posojilo, ki ga zavaruje
vlada, in zneskom, ki bi ga podjetje plačalo za primerljivo komercialno
posojilo, če ne bi bilo vladne garancije. V tem primeru je ugodnost
razlika med navedenima zneskoma, prilagojena za kakršne koli razlike v
provizijah; (d) dobava blaga ali storitev ali nakup
blaga s strani vlade se ne šteje, da prinaša ugodnosti, razen če je dobava
opravljena za plačilo, ki je nižje od primernega, ali če je nakup
opravljen za plačilo, ki je večje od primernega. Primernost plačila
se določi glede na prevladujoče tržne pogoje za zadevni izdelek ali
storitev v državi, kjer se dobava ali nakup opravi (vključno s ceno,
kakovostjo, razpoložljivostjo, prodajnostjo, prevozom in drugimi pogoji nakupa
ali prodaje). Če v državi izvora ali nakupa
za zadevni izdelek ali storitev ni nobenih takšnih prevladujočih tržnih
pogojev, ki jih je mogoče uporabiti kot ustrezno merilo uspešnosti,
veljajo naslednja pravila: (i) pogoji, ki prevladujejo v zadevni
državi, se prilagodijo, na podlagi dejanskih stroškov, cen in drugih dejavnikov,
ki so na voljo v tej državi, z ustreznim zneskom, ki izraža normalne tržne
pogoje, ali (ii) kjer je primerno, se uporabijo tržni
pogoji, ki prevladujejo na trgu druge države ali na svetovnem trgu in so na
voljo uporabniku. Člen 7 Splošne določbe o izračunu 1. Znesek subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, se določi na enoto subvencioniranega izdelka,
ki se izvaža v Ö Unijo Õ. Pri določitvi tega zneska se od celotne
subvencije lahko odštejejo naslednji elementi: (a) kakršna koli pristojbina za vlogo
ali drugi stroški, ki so potrebni za izpolnitev pogojev za subvencijo ali za
pridobitev subvencije; (b) izvozni davki, carine ali druge
dajatve, ki se zaračunajo pri izvozu izdelka v Ö Unijo Õ, ki so posebej
namenjeni izravnavi subvencije. Kadar zainteresirana stranka zaprosi za takšen
odbitek, mora dokazati, da je njena prošnja upravičena. 2. Kadar se subvencija ne dodeli z navedbo
izdelanih, proizvedenih, izvoženih ali prevažanih količin, se znesek
subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, določi z
dodelitvijo vrednosti celotne subvencije, kakor je primerno, za raven
proizvodnje, prodaje ali izvoza zadevnih izdelkov med obdobjem preiskave o
subvencioniranju. 3. Kadar se subvencija lahko poveže s
pridobitvijo ali prihodnjo pridobitvijo osnovnih sredstev, se znesek
subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, izračuna z
razširitvijo subvencije na obdobje, ki izraža običajno amortizacijo takih
sredstev v zadevni industriji. Tako izračunani znesek, ki se lahko
pripiše obdobju preiskave, vključno z zneskom, ki izhaja iz osnovnih
sredstev, pridobljenih pred tem obdobjem, se dodeli, kakor je opredeljeno v
odstavku 2. Kadar se sredstva ne amortizirajo, se subvencija
ovrednoti kot brezobrestno posojilo in obravnava v skladu s členom 6(b). 4. Kadar subvencije ni mogoče povezati s
pridobitvijo osnovnih sredstev, se znesek ugodnosti, pridobljene med obdobjem
preiskave, načelno pripiše temu obdobju in dodeli, kakor je opisano v
odstavku 2, razen če nastanejo posebne okoliščine, ki
opravičujejo pripis drugemu obdobju. Člen 8 Opredelitev škode 1. Opredelitev škode temelji na trdnih dokazih
in vključuje objektivno preiskavo: (a) obsega subvencioniranega uvoza in
učinka subvencioniranega uvoza na cene na trgu Ö Unije Õ za podobne izdelke
in (b) posledičnega vpliva teh uvozov
na industrijo Ö Unije Õ. 2. Kar zadeva obseg subvencioniranega uvoza,
se preuči, ali se je znatno povečal subvencionirani uvoz v absolutnih
vrednostih ali v razmerju do proizvodnje ali porabe v Ö Uniji Õ. Kar zadeva
učinek subvencioniranega uvoza na cene, se preuči, ali so se znatno
nelojalno nižale cene zaradi subvencioniranega uvoza v primerjavi s ceno
podobnega izdelka industrije Ö Unije Õ oziroma ali
učinek takega uvoza drugače bistveno znižuje cene ali znatno
preprečuje povišanje cen, do katerega bi sicer prišlo. Vendar pa ni nujno,
da je eden ali več navedenih dejavnikov odločilnega pomena. 3. Kadar se opravljajo preiskave o izravnalni
dajatvi za uvoz proizvoda iz več držav hkrati, se učinki takega uvoza
ocenijo kumulativno le, če se ugotovi, da: (a) je znesek subvencij, proti katerim
se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ki je določen glede na uvoz iz vsake
države, višji od zneska de minimis, opredeljenega v členu 14(5),
in da obseg uvoza iz vsake države ni zanemarljiv in da (b) je kumulativna ocena učinkov
uvoza primerna glede na konkurenčne pogoje med uvoženimi izdelki ter
konkurenčne pogoje med uvoženimi izdelki in podobnim izdelkom Ö Unije Õ. 4. Preučitev vpliva subvencioniranega
uvoza na zadevno industrijo Ö Unije Õ vključuje oceno
vseh ustreznih gospodarskih dejavnikov in kazalcev, ki vplivajo na položaj
industrije, vključno z dejstvom, da je industrija še vedno v postopku
okrevanja zaradi učinkov prejšnjega subvencioniranja ali dumpinga,
velikostjo zneska subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi,
dejanskim in potencialnim zmanjševanjem prodaje, dobičkov, proizvodnje,
tržnega deleža, produktivnosti, donosnosti naložb in izkoriščenosti
zmogljivosti, dejavniki, ki vplivajo na cene Ö Unije Õ, dejanskimi in
potencialnimi negativnimi učinki na denarni tok, zaloge, zaposlenost,
plače, rast, sposobnost povečanja kapitala ali naložb ter v
kmetijstvu povečano obremenitvijo vladnih podpornih programov. Ta seznam
ni izčrpen niti nima eden ali več navedenih dejavnikov nujno
odločilnega pomena. 5. Iz vseh ustreznih dokazov, predstavljenih v
zvezi z odstavkom 1, mora biti razvidno, da subvencionirani uvoz povzroča
škodo. Zlasti mora biti razvidno, da so obseg in/ali ravni cen, določene v
skladu z odstavkom 2, povzročile učinek na industrijo Ö Unije Õ, kakor je
opredeljeno v odstavku 4, in da je ta učinek tako velik, da se lahko
opredeli kot bistveni učinek. 6. Poleg subvencioniranega uvoza se
preučijo tudi znani dejavniki, ki hkrati škodujejo industriji Ö Unije Õ, za zagotovitev, da
se škoda, ki jo povzročajo ti drugi dejavniki, ne pripiše
subvencioniranemu uvozu v skladu z odstavkom 5. Med dejavnike, ki se v zvezi s
tem lahko preučijo, spadajo obseg in cene nesubvencioniranega uvoza,
zmanjšanje povpraševanja ali spremembe vzorca porabe, restriktivna trgovinska
praksa proizvajalcev iz tretjih držav in proizvajalcev iz Ö Unije Õ ter konkurenca med
njimi, razvoj tehnologije ter izvažanje in produktivnost industrije Ö Unije Õ. 7. Učinek subvencioniranega uvoza se
oceni glede na proizvodnjo podobnega izdelka industrije Ö Unije Õ, kadar razpoložljivi
podatki omogočajo ločeno ugotovitev navedene proizvodnje na podlagi
meril kot so proizvodni proces ter prodaja in dobiček proizvajalca.
Če taka ločena ugotovitev navedene proizvodnje ni mogoča,
se učinki subvencioniranega uvoza ocenijo tako, da se pregleda proizvodnja
najbližje skupine ali asortimana izdelkov, vključno s podobnim izdelkom,
za katere se lahko pridobijo potrebne informacije. 8. Določitev nevarnosti znatne škode
temelji na dejstvih in ne zgolj na domnevah, ugibanjih in oddaljenih možnostih.
Sprememba okoliščin, ki bi povzročila razmere, v katerih bi
subvencija povzročila škodo, mora biti jasno predvidena in neizogibna. Pri ugotavljanju obstoja nevarnosti znatne
škode je treba preučiti dejavnike, kot so: (a) narava zadevne subvencije ali
zadevnih subvencij in trgovinski učinki, ki bi zaradi teh verjetno
nastali; (b) znatna stopnja povečanja
subvencioniranega uvoza na trg Ö Unije Õ, pri čemer se
navede verjetnost znatno povečanega uvoza; (c) zadostne prosto razpoložljive
zmogljivosti izvoznika ali neizogibno znatno povečanje takih zmogljivosti,
ki kažejo na verjetnost znatno povečanega subvencioniranega izvoza v Ö Unijo Õ, pri čemer se
upošteva razpoložljivost drugih izvoznih trgov, ki bi lahko prevzeli kakršen koli
dodaten izvoz; (d) ali gre za uvoz po cenah, ki bi
znatno znižal cene ali preprečil povišanje cen, do katerega bi sicer
prišlo, in bi zato verjetno povečal povpraševanje po nadaljnjem uvozu; (e) zaloge izdelka, ki je predmet
preiskav. Nobeden od zgoraj navedenih dejavnikov sam po
sebi ni nujno odločilnega pomena, vendar pa mora iz celote preučenih
dejavnikov izhajati, da je nadaljevanje subvencioniranega izvoza neizogibno in
da se bo pojavila znatna škoda, če se ne sprejmejo zaščitni ukrepi. Člen 9 Opredelitev industrije Ö Unije Õ 1. V tej uredbi se pod pojmom „industrija Ö Unije Õ“ razumejo vsi
proizvajalci Ö Unije Õ, ki proizvajajo
podobne izdelke, ali tisti izmed njih, katerih skupna proizvodnja izdelkov
predstavlja pretežen delež, kakor je opredeljeno v členu 10(6), celotne
proizvodnje Ö Unije Õ teh izdelkov, razen: (a) kadar so proizvajalci povezani z
izvozniki oziroma uvozniki ali kadar so sami uvozniki domnevno
subvencioniranega izdelka, se lahko pod pojmom „industrija Ö Unije Õ“ razumejo preostali
proizvajalci; (b) v izrednih okoliščinah se
ozemlje Ö Unije Õ za zadevno
proizvodnjo lahko razdeli na dva konkurenčna trga ali več in
proizvajalci znotraj vsakega trga lahko veljajo za posamično industrijo,
če: (i) proizvajalci znotraj takega trga prodajo
vso ali skoraj vso svojo proizvodnjo zadevnega izdelka na navedem trgu in (ii) proizvajalci zadevnega izdelka, ki imajo
sedež drugje v Ö Uniji Õ, ne zapolnijo do
znatne stopnje povpraševanja na navedenem trgu. V takih okoliščinah se lahko šteje, da je
škoda povzročena celo, kadar večji del celotne industrije Ö Unije Õ ni prizadet, pod
pogojem, da gre za koncentracijo subvencioniranega uvoza na takem izoliranem
trgu in da subvencionirani uvoz povzroča škodo proizvajalcem vse ali
skoraj vse proizvodnje znotraj takega trga. 2. Za namen odstavka 1 se za proizvajalce
šteje, da so povezani z izvozniki ali uvozniki le, kadar: (a) eden od njih neposredno ali posredno
nadzira drugega ali (b) oba neposredno ali posredno nadzira
tretja oseba ali (c) skupaj neposredno ali posredno
nadzirajo tretjo osebo, pod pogojem, da obstajajo razlogi za domnevo ali sum,
da ta odnos vpliva na zadevnega proizvajalca, tako da ravna drugače od
nepovezanih proizvajalcev. V tem odstavku se šteje, da en nadzira
drugega, kadar je prejšnji pravno ali dejansko v položaju, da slednjega omejuje
ali vodi. 3. Kadar se pod industrijo Ö Unije Õ razumejo
proizvajalci v določeni regiji, se izvoznikom ali vladi, ki dodeljuje
subvencije, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, da možnost, da
ponudijo zaveze v skladu s členom 13 v zvezi z zadevno regijo. V takih
primerih, kadar se ocenjuje interes Ö Unije Õ v zvezi z ukrepi, se
posebna pozornost posveti interesu regije. Če primerna zaveza ni takoj
ponujena ali če veljajo pogoji, opredeljeni v členu 13(9) in (10), se
lahko uvede začasna ali dokončna izravnalna dajatev za celotno Ö Unijo Õ. V takih primerih se
dajatve, če so izvedljive, lahko omejijo na določene proizvajalce ali
izvoznike. 4. Za ta člen se uporabljajo določbe
člena 8(7). Člen 10 Začetek postopkov 1. Razen v primerih iz odstavka 8 se preiskava
za ugotovitev obstoja, ravni in učinka vsake domnevne subvencije
prične s pisno pritožbo katere koli fizične ali pravne osebe ali
združenja, ki ni pravna oseba, ki zastopa industrijo Ö Unije Õ. Pritožba se lahko predloži Komisiji ali državi
članici, ki jo nato pošlje Komisiji. Komisija pošlje državam članicam
kopijo vsake prejete pritožbe. Šteje se, da je bila pritožba vložena prvi
delovni dan po dnevu, ko je bila s priporočeno pošto dostavljena Komisiji
ali je Komisija izdala potrdilo o prejemu. Kadar ima država članica, če
pritožba ni bila vložena, zadostne dokaze o subvencioniranju in posledični
škodi za industrijo Ö Unije Õ, o takih dokazih
takoj obvesti Komisijo. 2. Pritožba iz odstavka 1 vključuje
zadostne dokaze o obstoju subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi (če je mogoče vključno z višino), škode in vzročne
povezave med domnevno subvencioniranim uvozom in domnevno škodo. Pritožba
vsebuje take informacije, ki so v razumni meri na voljo pritožniku glede
naslednjega: (a) identitete pritožnika ter opisa
obsega in vrednosti pritožnikove proizvodnje podobnega izdelka v Ö Uniji Õ. Kadar je vložena
pisna pritožba v imenu industrije Ö Unije Õ, je v pritožbi treba
opredeliti industrijo, v imenu katere je bila pritožba vložena, s seznamom vseh
znanih proizvajalcev podobnega izdelka v Ö Uniji Õ (ali združenj
proizvajalcev podobnega izdelka v Ö Uniji Õ) ter, kolikor je
mogoče, opis obsega in vrednosti proizvodnje podobnega izdelka v Ö Uniji Õ, ki se pripisuje
takim proizvajalcem; (b) popolnega opisa domnevno
subvencioniranega izdelka, imena zadevne države ali zadevnih držav porekla ali
izvoza, identitete vsakega poznanega izvoznika ali tujega proizvajalca ter
seznama znanih oseb, ki uvažajo zadevni izdelek; (c) dokazov v zvezi z obstojem,
količino, možnostjo uvedbe izravnalnega ukrepa in naravo zadevnih
subvencij; (d) sprememb in obsegu domnevno
subvencioniranega uvoza, učinka tega uvoza na cene podobnega izdelka na
trgu Ö Unije Õ ter
posledičnega vpliva uvoza na industrijo Ö Unije Õ, kakor so pokazali
ustrezni dejavniki in kazalniki, ki vplivajo na stanje v industriji Ö Unije Õ, kakršni so tisti,
navedeni v členu 8(2) in (4). 3. Komisija preuči, kolikor je to
mogoče, natančnost in primernost dokazov, predloženih v pritožbi, da
bi ugotovila, ali obstajajo zadostni dokazi, ki bi upravičili uvedbo
preiskave. 4. Preiskava se lahko začne, da bi
ugotovili, ali so domnevne subvencije „specifične“ v smislu člena
4(2) in (3). 5. Preiskava se lahko začne tudi v zvezi
z vrstami ukrepov, navedenimi v Prilogi IV, če vsebujejo element
subvencije, kakor je opredeljeno v členu 3, da bi ugotovili, ali so
zadevni ukrepi popolnoma skladni z določbami navedene priloge. 6. Preiskava se ne začne v skladu z
odstavkom 1, če ni na podlagi preučitve stopnje podpore ali
nasprotovanja pritožbi, ki so ju izrazili proizvajalci podobnega izdelka v Ö Uniji Õ, ugotovljeno, da je
bila pritožba vložena s strani ali v imenu industrije Ö Unije Õ. Za pritožbo se
šteje, da jo je vložila industrija Ö Unije Õ ali da je bila
vložena v njenem imenu, kadar jo podpirajo tisti proizvajalci Ö Unije Õ, katerih skupna
proizvodnja predstavlja več kakor 50 % celotne proizvodnje podobnega
izdelka tistega dela industrije Ö Unije Õ, ki je izrazil
bodisi podporo bodisi nasprotovanje pritožbi. Vendar se preiskava ne
začne, kadar proizvajalci Ö Unije Õ, ki izrecno
podpirajo pritožbo, predstavljajo manj kakor 25 % celotne proizvodnje
podobnega izdelka, ki ga proizvede industrija Ö Unije Õ. 7. Razen kadar je sprejet sklep o začetku
preiskave, se organi izogibajo objavi pritožbe, katere namen je uvedba
preiskave. Vendar Komisija, takoj ko je mogoče, po prejemu pravilno
dokumentirane pritožbe v skladu s tem členom in v vsakem primeru pred
začetkom preiskave obvesti zadevno državo porekla in/ali izvoza ter jo
povabi na posvetovanje, zato da se razjasni položaj glede zadev iz odstavka 2
in doseže sporazumna rešitev. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.1 8. Če se Komisija v posebnih
okoliščinah odloči za uvedbo preiskave, ne da bi s strani ali v imenu
industrije Unije prejela pisno pritožbo z namenom uvedbe takšne preiskave, to
stori na podlagi zadostnih dokazov o obstoju subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, škode in vzročne zveze, kot je opredeljeno v
odstavku 2, ki upravičujejo takšno uvedbo. Ko Komisija ugotovi, da je
takšna preiskava potrebna, državam članicam posreduje informacije. ê 597/2009
(prilagojeno) 9. Dokazi o subvencijah in škodi se
obravnavajo istočasno v sklopu odločitve, ali začeti preiskavo
ali ne. Pritožba se zavrne, kadar ni zadostnih dokazov o subvencijah, proti
katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ali o škodi, ki bi upravičila
nadaljevanje postopka za ta primer. Postopki se ne začnejo proti državam,
katerih uvoz predstavlja tržni delež pod vrednostjo 1 %, razen kadar te
države skupaj ne dosežejo vsaj 3 % porabe Ö Unije Õ. 10. Pritožba se lahko umakne pred
začetkom in v tem primeru se šteje, kakor da ni bila vložena. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.2 11. Kadar je očitno, da obstajajo
zadostni dokazi, ki upravičujejo začetek postopka, ga Komisija
začne v 45 dneh od datuma vložitve pritožbe in objavi obvestilo v Uradnem
listu Evropske Unije. Kadar so predloženi dokazi nezadostni, je pritožnik o
tem obveščen v 45 dneh od datuma vložitve pritožbe pri Komisiji.
Komisija informacije o analizi pritožbe državam članicam običajno
posreduje v 21 dneh od datuma vložitve pritožbe pri Komisiji. ê 597/2009
(prilagojeno) 12. V obvestilu o začetku postopkov se
napove začetek preiskave, opredeli zadevni izdelek in zadevne države,
navede povzetek prejetih informacij in zagotovi, da bodo vse zadevne
informacije sporočene Komisiji. Določijo se roki, v katerih se
zainteresirane stranke lahko oglasijo, pisno predstavijo svoja mnenja in
predložijo informacije, če naj bodo taka mnenja in informacije obravnavani
med preiskavo. Določi se tudi rok, v katerem lahko zainteresirane stranke
zaprosijo za zaslišanje pred Komisijo v skladu s členom 11(5). 13. Komisija o začetku postopkov obvesti
izvoznike, uvoznike in reprezentativna združenja uvoznikov ali izvoznikov, za
katere je znano, da jih to zadeva, državo porekla in/ali izvoza ter pritožnike
in, ob dolžnem upoštevanju varovanja zaupnih informacij, zagotovi celotno
besedilo pisne pritožbe iz odstavka 1 vsem znanim izvoznikom in organom države
porekla in/ali izvoza ter, na zahtevo, drugim vpletenim zainteresiranim
strankam. Kadar je število vpletenih izvoznikov posebno visoko, se celotno
besedilo pisne pritožbe lahko zagotovi le organom države porekla in/ali izvoza
ali ustreznemu trgovinskemu združenju. 14. Preiskava o izravnalni dajatvi ne ovira
postopkov carinjenja. Člen 11 Preiskava 1. Po začetku postopka Komisija v
sodelovanju z državami članicami začne preiskavo na ravni Ö Unije Õ. V takšno preiskavo
sta zajeta subvencioniranje in škoda, ki se preiskujeta istočasno. Za reprezentativno ugotovitev se določi
obdobje preiskave, ki pri subvencioniranju ponavadi zajema obdobje preiskave iz
člena 5. Informacije, ki se nanašajo na čas po
preiskavi, se ponavadi ne upoštevajo. 2. Strankam, ki v okviru preiskave o
izravnalni dajatvi prejmejo vprašalnike, se da za odgovor na voljo vsaj 30 dni.
Rok za izvoznike začne teči z dnem prejema vprašalnika, za katerega
se za ta namen šteje, da je bil prejet en teden potem, ko je bil poslan
anketirancu ali posredovan pristojnemu diplomatskemu predstavniku države
porekla in/ali izvoza. Ob ustreznem upoštevanju rokov preiskave se lahko odobri
podaljšanje 30-dnevnega roka, če lahko stranka takšno podaljšanje na
podlagi posebnih okoliščin ustrezno utemelji. 3. Komisija lahko od držav članic
zahteva, da pošljejo informacije, države članice pa sprejmejo vse potrebne
ukrepe, da se takšne zahteve izpolnijo. Zahtevane informacije pošljejo Komisiji,
skupaj z rezultati vseh opravljenih pregledov, preverjanj ali preiskav. Če so to informacije splošnega interesa
ali če je za njihovo predložitev zaprosila država članica, jih
Komisija posreduje državam članicam, če niso zaupni; če pa so
zaupni, posreduje njihov povzetek, ki ni zaupne narave. 4. Komisija lahko od držav članic
zahteva, da opravijo vse potrebno preverjanje in preglede, zlasti med
izvozniki, trgovci in proizvajalci Ö Unije Õ, ter da opravijo
preiskave v tretjih državah, če zadevna podjetja dajo svoje soglasje in
če je bila vlada zadevne države o tem uradno obveščena in temu ni
ugovarjala. Države članice sprejmejo vse potrebne
ukrepe, da se takšne zahteve Komisije izpolnijo. Uradniki Komisije so pristojni, da na zahtevo
Komisije ali države članice pomagajo uradnikom držav članic pri
izvajanju njihovih nalog. 5. Zainteresirane stranke, ki so se javile same
v skladu z drugim pododstavkom člena 10(12), so zaslišane, če so v
roku iz obvestila, objavljenega v Uradnem listu Evropske Unije, pisno
zahtevale zaslišanje in pri tem navedle, da so zainteresirane stranke, na
katere bo izid postopka verjetno vplival, in da obstajajo posebni razlogi za
njihovo zaslišanje. 6. Na zahtevo se uvoznikom, izvoznikom in
pritožnikom, ki so se javili sami v skladu z drugim pododstavkom člena
10(12), ter vladi države porekla in/ali izvoza ponudi priložnost, da se
sestanejo s strankami, ki imajo nasprotne interese, da se lahko predstavijo
nasprotna stališča in nasprotni argumenti. Pri zagotavljanju takšnih priložnosti je treba
upoštevati potrebo po ohranjanju zaupnosti in ustreznost za stranke. Nobena stranka ni zavezana k udeležbi na
sestanku in neudeležba na sestanku ne vpliva na primer zadevne stranke. Komisija upošteva ustne informacije,
zagotovljene na podlagi tega odstavka, če se naknadno pisno potrdijo. 7. Pritožniki, vlada države porekla in/ali
izvoza, uvozniki, izvozniki in njihova reprezentativna združenja, uporabniki
ter potrošniške organizacije, ki so se sami javili v skladu z drugim
pododstavkom člena 10(12), lahko na pisno zahtevo pregledajo vse
informacije, ki so jih dale Komisiji na voljo katere koli stranke v preiskavi,
v nasprotju z notranjo dokumentacijo, ki jo pripravijo organi Ö Unije Õ ali njene države
članice, če so informacije pomembne za predstavitev njihovega
primera, če niso zaupne v smislu člena 29 in če se uporabijo v
preiskavi. Te stranke lahko na takšne informacije
odgovorijo, njihove pripombe pa se upoštevajo, če so v odgovoru zadostno
utemeljene. 8. Informacije, ki jih predložijo
zainteresirane stranke in na katerih se utemeljijo ugotovitve, se, kolikor je
mogoče, preverijo glede točnosti, razen v okoliščinah iz
člena 28. 9. Za postopke, začete v skladu s
členom 10(11), se preiskava, če je to mogoče, zaključi v
enem letu. V vsakem primeru se takšne preiskave v vseh primerih zaključijo
v 13 mesecih po njihovem začetku na podlagi ugotovitev, sprejetih v skladu
s členom 13, za zaveze, ali ugotovitev, sprejetih v skladu s členom
15, za dokončni ukrep. 10. Skozi vso preiskavo daje Komisija državi
porekla in/ali izvoza dovolj priložnosti za nadaljnje posvetovanje zaradi
pojasnitve dejanskega položaja in dosege sporazumne rešitve. Člen 12 Začasni
ukrepi 1. Začasne
dajatve se lahko uvedejo, če: (a) so se postopki začeli v skladu
s členom 10; ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.3 (b) je bilo o tem objavljeno obvestilo
in če so zainteresirane stranke dobile ustrezno priložnost za predložitev
informacij in pripomb v skladu z drugim pododstavkom člena 10(12); ê 597/2009
(prilagojeno) (c) je bila sprejeta začasna
pozitivna ugotovitev, da se za uvoženi izdelek uporabljajo subvencije, proti
katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, in da se s tem industriji Ö Unije Õ povzroča škoda,
in (d) je zaradi interesa Ö Unije Õ potrebno
posredovanje za preprečitev takšne škode. Začasne dajatve se ne uvedejo prej kakor
60 dni in ne pozneje kakor devet mesecev po začetku postopkov. Znesek začasne izravnalne dajatve ne sme
presegati skupnega zneska začasno določenih subvencij, proti katerim
se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, biti pa mora nižji, če bi takšna nižja
dajatev zadostovala za odpravo škode industriji Ö Unije Õ. 2. Za zavarovanje začasne dajatve se
položi varščina, sprostitev zadevnega proizvoda v prosti promet v Ö Uniji Õ pa je odvisna od
zagotovitve takšne varščine. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.3 3. Komisija sprejme začasne ukrepe v
skladu s postopkom iz člena 25(4). ê 597/2009 4. Kadar država članica zahteva takojšnje
posredovanje Komisije in če so izpolnjeni pogoji iz prvega in drugega
pododstavka odstavka 1, Komisija najpozneje v petih delovnih dneh po prejemu
zahteve odloči, ali se začasne izravnalne dajatve uvedejo. 5. Začasne izravnalne dajatve se uvedejo
za največ štiri mesece. Člen 13 Zaveze ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.4 (prilagojeno) 1. V primeru začasne pozitivne ugotovitve
obstoja subvencioniranja in škode lahko Komisija v skladu s svetovalnim
postopkom iz člena 25(2) sprejme zadovoljive ponudbe prostovoljnih zavez,
na podlagi katerih: (a) država porekla in/ali izvoza
soglaša, da bo odpravila ali omejila subvencijo ali sprejela druge ukrepe v
zvezi z njenimi učinki, ali (b) se kateri koli izvoznik zaveže, da
bo popravil svoje cene ali prenehal izvažati na zadevno območje, dokler se
za takšen izvoz zagotavljajo subvencije, proti katerim se lahko uvedejo
izravnalni ukrepi, tako da se Komisija prepriča, da so škodljivi
učinki subvencij s tem odpravljeni. Začasne dajatve, ki jih je uvedla Komisija
v skladu s členom 12(3), in dokončne dajatve, uvedene v skladu s
členom 15(1), se v takšnem primeru in dokler veljajo takšne zaveze, ne
uporabljajo za ustrezni uvoz zadevnega izdelka, ki ga proizvajajo podjetja iz
sklepa Komisije o sprejetju zavez, Ö z
njegovimi Õ nadaljnjimi
spremembami. Zvišanja cen v skladu s takšnimi zavezami niso
večja, kot je potrebno za kompenzacijo zneska subvencij, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, hkrati pa bi morala biti nižja od zneska
subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, če bi
zadostovala za odpravo škode industriji Unije. ê 597/2009 2. Zaveze lahko predlaga Komisija, vendar jih
nobena država ali izvoznik nista prisiljena sprejeti. Dejstvo, da države ali
izvozniki takšnih zavez ne ponudijo ali da ne sprejmejo poziva, naj to storijo,
v nobenem primeru ne vpliva na obravnavo primera. Lahko pa se ugotovi, da je uresničitev
grožnje glede škode verjetnejša, če se subvencionirani uvoz nadaljuje.
Zaveze se ne zahtevajo ali sprejmejo od držav ali izvoznikov, za katere se ni
začasno pritrdilno ugotovilo subvencioniranje in škoda, ki jo takšno
subvencioniranje povzroča. Zaveze se morajo, razen v izjemnih
okoliščinah, ponuditi najpozneje do konca obdobja, v katerem se lahko
predložijo pripombe v skladu s členom 30(5). 3. Ponujenih zavez ni treba sprejeti, če
se zdi njihov sprejem nepraktičen, na primer zaradi prevelikega števila
dejanskih ali možnih izvoznikov ali iz drugih razlogov, vključno z razlogi
splošne politike. Izvozniku in/ali zadevni državi porekla in/ali izvoza se
lahko sporočijo razlogi, na podlagi katerih se predlaga zavrnitev ponudbe
zaveze, ponudi pa se jim lahko tudi priložnost za predstavitev njihovih
stališč. Razlogi za zavrnitev se opišejo v dokončnem sklepu. 4. Od strank, ki ponudijo zavezo, se zahteva,
da zagotovijo različico takšne zaveze, ki ni zaupne narave, tako da se
lahko da na voljo zainteresiranim strankam iz preiskave. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.4 5. Kadar se zaveze sprejmejo, se preiskava
zaključi. Komisija preiskavo zaključi v skladu s postopkom pregleda
iz člena 25(3). ê 597/2009 è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.4 6. Če se zaveze sprejmejo, se preiskava
subvencioniranja in škode ponavadi zaključi. Ob negativni ugotovitvi glede
subvencioniranja in škode obveznost sama po sebi preneha, razen v primerih, ko
je takšna ugotovitev predvsem posledica obstoja zaveze. V teh primerih se lahko
zahteva, da se zaveza ohrani za primerno obdobje. Ob pozitivni ugotovitvi glede subvencioniranja
in škode se zaveza nadaljuje v skladu s svojimi pogoji in določbami te
uredbe. 7. Komisija od vseh držav ali izvoznikov, od
katerih je sprejela zaveze, zahteva, da ji v rednih časovnih presledkih pošiljajo
informacije v zvezi z izpolnjevanjem takšne zaveze, in da ji dovolijo
preverjanje ustreznih podatkov. Neupoštevanje takšnih zahtev se šteje za
kršitev zaveze. 8. Če se sprejmejo zaveze od
določenih izvoznikov med preiskavo, se za namen členov 18, 19,
20 in 22 šteje, da zaveze začnejo veljati z datumom zaključka
preiskave za državo porekla in/ali izvoza. è1 9.
Če katera koli stranka krši ali umakne zavezo ali če Komisija
prekliče sprejetje zaveze, Komisija, če je primerno, prekliče sprejetje
zaveze in se uporablja začasna dajatev, ki jo uvede Komisija v skladu s
členom 12, ali dokončna dajatev, uvedena v skladu s členom
15(1), če je imel zadevni izvoznik ali država porekla in/ali izvoza
možnost predložiti pripombe, razen če izvoznik ali takšna država zavezo
umakne. Ko se Komisija odloči umakniti zavezo, državam članicam
posreduje informacije. ç Katera koli stran ali država članica
lahko posreduje informacije o prima facie dokazih, iz katerih je
razvidna kršitev zaveze. Naknadno ugotavljanje, ali je bila zaveza res kršena,
se običajno zaključi v šestih mesecih, nikakor pa ne kasneje kot v
devetih mesecih po ustrezno utemeljeni zahtevi. Komisija pri nadzoru nad izvajanjem zavez
lahko zahteva pomoč pristojnih organov držav članic. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.4 10. Začasna dajatev se lahko uvede v
skladu s členom 12 na podlagi najboljših razpoložljivih informacij, kadar
obstaja razlog za domnevo, da se zaveza krši, ali ob kršitvi ali umiku zaveze,
kadar preiskava, ki je privedla do zaveze, še ni zaključena. ê 597/2009
(prilagojeno) Člen 14 Ustavitev postopka brez sprejetja
ukrepov 1. Če se pritožba umakne, se postopek
lahko ustavi, razen če to ne bi bilo v interesu Ö Unije Õ. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.5 2. Kadar zaščitni ukrepi niso potrebni,
se preiskava ali postopek zaključi. Komisija preiskavo zaključi v
skladu s postopkom pregleda iz člena 25(3). ê 597/2009
(prilagojeno) è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.6 3. Postopek se nemudoma ustavi, če se
ugotovi, da je višina subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi, de minimis v skladu z odstavkom 5, ali če sta obseg
dejanskega oziroma možnega subvencioniranega uvoza ali škoda zanemarljiva. 4. Za postopek, uveden v skladu s členom
10(11), se škoda ponavadi šteje za zanemarljivo, če je tržni delež uvoza
manjši od zneskov iz člena 10(9). Za preiskave glede uvoza iz držav v
razvoju se prav tako šteje obseg subvencioniranega uvoza kot zanemarljiv,
če predstavlja manj kakor 4 % skupnega uvoza podobnega izdelka v Ö Unijo Õ, razen če uvoz
iz držav v razvoju, katerih posamični deleži skupnega uvoza predstavljajo
manj od 4 %, skupaj predstavlja več kakor 9 % skupnega uvoza
podobnega izdelka v Ö Unijo Õ. 5. Znesek subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, se šteje za de minimis, če znaša znesek
manj kot 1 % ad valorem, ob upoštevanju, da je glede preiskav, ki
se nanašajo na uvoz iz držav v razvoju, prag de minimis 2 % ad
valorem, če se, v primeru, kadar je znesek subvencij, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, nižji od ustrezne stopnje de minimis za
posamezne izvoznike, za katere se postopki nadaljujejo in se lahko ponovno
preverijo v katerem koli naknadnem pregledu, ki se opravi za zadevno državo v
skladu s členoma 18 in 19, zaključi le preiskava. Člen 15 Uvedba dokončnih dajatev è1 1.
Kadar končno ugotovljena dejstva kažejo na obstoj subvencij, proti katerim
se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, in s tem povzročene škode ter kadar
interes Unije narekuje posredovanje v skladu s členom 31, Komisija uvede
dokončno izravnalno dajatev v skladu s postopkom pregleda iz člena
25(3). Kadar veljajo začasne dajatve, Komisija ta postopek začne
najpozneje en mesec pred iztekom veljavnosti takšnih dajatev. ç ê 597/2009
(prilagojeno) è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.7 Ne uvedejo se nobeni ukrepi, če se
subvencija ali subvencije ukinejo ali če je dokazano, da subvencije ne
zagotavljajo več nobenih ugodnosti zadevnim izvoznikom. Znesek izravnalne dajatve ne sme preseči
ugotovljenega zneska subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi, vendar mora biti nižji od celotnega zneska subvencij, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, če nižja dajatev zadošča, da se
odpravi škoda, ki se povzroča industriji Ö Unije Õ. 2. Izravnalna dajatev se uvede brez
diskriminacije in v ustrezni višini za vsak primer uvoza proizvoda iz vseh
virov, za katere je bilo ugotovljeno, da uživajo ugodnost subvencij, proti
katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, in da povzročajo škodo, razen
za uvoz iz tistih virov, od katerih so bile sprejete zaveze na podlagi
določb te uredbe. V uredbi o uvedbi dajatve se navedejo dajatve
za posamezne dobavitelje, če to ni možno, pa za zadevne države
dobaviteljice. 3. Kadar Komisija svojo preiskavo omeji v
skladu s členom 27, ne sme nobena izravnalna dajatev, ki se uporablja za
uvoz od izvoznikov ali proizvajalcev, ki so se javili sami v skladu s
členom 27, vendar niso bili vključeni v preiskavo, presegati
tehtanega povprečja zneska subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi, določenih za zadevne stranke v vzorcu. Za namene tega odstavka Komisija ne upošteva
ničnih zneskov in zneskov de minimis subvencij, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ter zneskov subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, določenih v okoliščinah iz člena 28. Individualne dajatve se uporabljajo za uvoz
pri vseh izvoznikih ali proizvajalcih, za katere je bil v skladu s členom
27 izračunan individualni znesek subvencioniranja. Člen 16 Retroaktivnost 1. Začasni ukrepi in dokončne
izravnalne dajatve se uporabljajo samo za izdelke, vnesene v prosti promet po
začetku veljavnosti ukrepa, sprejetega v skladu s členom 12(1) ali
15(1), odvisno od primera, ob upoštevanju izjem iz te uredbe. è1 2.
Kadar se uporablja začasna dajatev, dokončno ugotovljena dejstva pa
kažejo na obstoj subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi,
in škode, Komisija ne glede na to, ali se bo uvedla dokončna izravnalna
dajatev, odloči, kakšen delež začasne dajatve naj se dokončno
pobere. ç V ta namen „škoda“ ne vključuje niti
znatnega zaostajanja pri ustanavljanju industrije Ö Unije Õ niti grožnjo znatne
škode, razen če se ugotovi, da bi iz tega brez začasnih ukrepov
nastala znatna škoda. V vseh drugih primerih, ki vključujejo takšno
grožnjo ali zaostajanje, se vsi začasni zneski sprostijo, dokončne
dajatve pa se lahko uvedejo šele z dnem sprejetja dokončne ugotovitve
nevarnosti ali znatnega zaostajanja. 3. Če je dokončna izravnalna dajatev
višja od začasne dajatve, se razlika ne pobira. Če je dokončna
dajatev nižja od začasne dajatve, se dajatev ponovno izračuna.
Če je dokončna ugotovitev negativna, se začasna dajatev ne
potrdi. 4. Dokončna izravnalna dajatev se lahko
obračuna za izdelke, ki so bili uvoženi za potrošnjo največ 90 dni
pred datumom začetka uporabe začasnih ukrepov, vendar ne pred uvedbo
preiskave pod pogojem: (a) da je bil uvoz evidentiran v skladu
s členom 24(5); (b) če je dala Komisija zadevnim
uvoznikom priložnost za predstavitev njihovih stališč; (c) če obstajajo kritične
okoliščine, v katerih se zadevnemu subvencioniranemu izdelku povzroča
škoda, ki jo je težko odpraviti, zaradi velike količine v sorazmerno
kratkem času uvoženega izdelka, za katerega se uporabljajo subvencije,
proti katerim se lahko na podlagi določb te uredbe uvedejo izravnalni
ukrepi, in (d) če se meni, da je treba za
preprečitev ponovitve takšne škode retroaktivno obračunati izravnalne
dajatve za ta uvoz. 5. Ob kršitvi ali preklicu zavez se lahko
dokončne dajatve zaračunajo za blago, ki je bilo vneseno v prosti
promet najpozneje 90 dni pred začetkom uporabe začasnih ukrepov, pod
pogojem, da je bil uvoz evidentiran v skladu s členom 24(5) in da se
takšno retroaktivno obračunavanje ne uporablja za uvoz, vnesen v prosti
promet pred kršitvijo ali preklicem zavez. Člen 17 Trajanje Izravnalni ukrep velja samo toliko časa
in v takšnem obsegu, ki je nujen, da se odpravijo subvencije, proti katerim se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ki povzročajo škodo. Člen 18 Pregledi glede izteka ukrepov 1. Dokončni izravnalni ukrep se
izteče pet let po uvedbi ali pet let po datumu zadnjega pregleda, v
katerega sta bila zajeta subvencioniranje in škoda, razen če se med
pregledom ne ugotovi, da bi iztek verjetno povzročil nadaljevanje ali
ponovitev subvencioniranja in škode. Pregled v zvezi z iztekom ukrepov se uvede
na pobudo Komisije ali na zahtevo, vloženo s strani ali v imenu proizvajalcev Ö Unije Õ, ukrep pa velja,
dokler ni znan izid takšnega pregleda. 2. Pregled glede izteka ukrepov se začne,
če zahteva vsebuje zadostne dokaze, da bi iztek ukrepov verjetno
povzročil nadaljevanje ali ponovitev subvencioniranja in škode. Takšna
verjetnost se lahko prikaže na primer z dokazom o nadaljnjem subvencioniranju
in škodi ali dokazom, da je bila škoda odpravljena delno ali izključno
zaradi obstoja ukrepov, ali dokazom, da so okoliščine izvoznikov ali tržni
pogoji takšni, da kažejo na verjetnost nadaljnjega škodljivega subvencioniranja. 3. Pri izvajanju preiskav na podlagi tega
člena se izvoznikom, uvoznikom, državi porekla in/ali izvoza ter
proizvajalcem Ö Unije Õ ponudi priložnost za
razširitev, zavrnitev ali predložitev pripomb o zadevah iz zahtevka za pregled,
sklepi pa se sprejmejo ob ustreznem upoštevanju vseh pomembnih in pravilno
dokumentiranih dokazov, ki se predložijo v zvezi z vprašanjem, ali je verjetno,
da bi iztek ukrepov povzročil nadaljevanje ali ponovitev subvencioniranja
in škode. 4. Obvestilo o bližnjem izteku ukrepov se
objavi v Uradnem listu Evropske Unije ob ustreznem času v zadnjem
letu obdobja uporabe ukrepov iz tega člena. Nato so proizvajalci Ö Unije Õ upravičeni, da
najpozneje tri mesece pred koncem petletnega obdobja, vložijo zahtevek za
pregled v skladu z odstavkom 2. Objavi se tudi obvestilo o dejanskem izteku
ukrepov iz tega člena. Člen 19 Vmesni pregledi 1. Lahko se preveri tudi potreba po ohranitvi
ukrepov, če je upravičeno, in sicer na pobudo Komisije ali na zahtevo
države članice ali, če je od uvedbe dokončnega ukrepa preteklo
dovolj časa, in sicer vsaj eno leto, na zahtevo katerega koli izvoznika,
uvoznika ali proizvajalca Ö Unije Õ ali države porekla
in/ali izvoza, če zahteva vsebuje zadostne dokaze, ki utemeljujejo potrebo
po takšnem vmesnem pregledu. 2. Vmesni pregled se začne, če
zahteva vsebuje zadostne dokaze, da ohranitev ukrepov ni več potrebna za
kompenziranje subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi,
in/ali da ni verjetno, da bi se škoda nadaljevala ali ponovila, če bi se
ukrepi odpravili ali spremenili, ali da veljavni ukrep ne zadostuje oziroma ne
zadostuje več za odpravo subvencije, proti kateri se lahko uvedejo
izravnalni ukrepi, ki povzroča škodo. 3. Kadar so uvedene izravnalne dajatve nižje
od ugotovljenega zneska subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi, se lahko uvede vmesni pregled, če proizvajalci Ö Unije Õ ali katera koli
druga zainteresirana stranka predloži, običajno v roku dveh let od
začetka veljavnosti ukrepov, zadostne dokaze, da so se izvozne cene po
obdobju prvotne preiskave in pred ali po uvedbi ukrepov, zmanjšale ali da ni
bilo gibanja cen ali zadostnega gibanja cen pri nadaljnji prodaji uvoženega
izdelka v Ö Unijo Õ. Če preiskava
pokaže, da so bile trditve pravilne, se lahko izravnalne dajatve zvišajo, da se
doseže povišanje cene, ki je potrebno za odpravo škode. Vendar pa zvišana
dajatev ne presega zneska subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni
ukrepi. Vmesni pregled se tudi lahko uvede po zgoraj
navedenih pogojih na pobudo Komisije ali na zahtevo države članice. 4. Med preiskavami v skladu s tem členom
lahko Komisija med drugim preuči, ali so se okoliščine v zvezi s
subvencioniranjem in škodo znatno spremenile in ali se z obstoječimi
ukrepi dosegajo predvideni rezultati pri odpravi škode, predhodno ugotovljene v
skladu s členom 8. V zvezi s tem se v dokončni ugotovitvi upoštevajo
vsi pomembni in ustrezno dokumentirani dokazi. Člen 20 Pospešeni pregledi Izvoznik, za čigar uvoz velja
dokončna izravnalna dajatev, vendar v prvotni preiskavi ni bil
individualno preiskan iz drugih razlogov kakor njegove zavrnitve sodelovanja s
Komisijo, je na zahtevo upravičen do pospešenega pregleda, s katerim lahko
Komisija za tega izvoznika nemudoma določi individualno stopnjo izravnalne
dajatve. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.8 Takšen pregled se začne po tem, ko so
imeli proizvajalci Unije možnost predložiti pripombe. ê 597/2009
(prilagojeno) è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.9 Člen 21 Nadomestila 1. Uvoznik lahko ne glede na člen 18
zahteva povračilo pobranih dajatev, če se dokaže, da so bile
subvencije, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi in na podlagi
katerih so se plačale dajatve, bodisi odpravljene bodisi znižane na
stopnjo, ki je nižja od veljavne dajatve. 2. Za nadomestilo izravnalnih dajatev uvoznik
predloži zahtevek Komisiji. Zahtevek se odda prek države članice, na
ozemlju katere so bili izdelki sproščeni v prosti promet, v šestih mesecih
potem, ko so pristojni organi ustrezno določili višino dokončnih
dajatev, ki jih je treba obračunati, ali ko je bil sprejet sklep o dokončnem
pobiranju zneskov, zavarovanih z začasno dajatvijo. Države članice
zahtevek nemudoma posredujejo Komisiji. 3. Zahtevek za nadomestilo se šteje za
ustrezno utemeljenega z dokazili samo, če vsebuje točne informacije o
znesku zahtevanega nadomestila izravnalnih dajatev in celotno carinsko
dokumentacijo, ki se nanaša na izračun in plačilo takšnega zneska. Za
reprezentativno obdobje zahtevek vključuje tudi dokazila o višini
subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, za izvoznika ali
proizvajalca, za katerega velja dajatev. Če uvoznik ni povezan z zadevnim
izvoznikom ali proizvajalcem in takšen podatek ni takoj na voljo ali če ga
izvoznik ali proizvajalec nočeta poslati uvozniku, vloga vsebuje izjavo
izvoznika ali proizvajalca, da je bil znesek subvencij, proti katerim se lahko
uvedejo izravnalni ukrepi, v skladu s tem členom znižan ali odpravljen in
da se bodo ustrezna dokazila poslala Komisiji. Če izvoznik ali
proizvajalec takšnega dokazila ne predloži v razumnem času, se zahtevek
zavrne. è1 4.
Komisija odloči, ali in v kolikšni meri bo ugodila zahtevku, lahko pa se
kadar koli odloči, da začne vmesni pregled, informacije in ugotovitve
takšnega pregleda, opravljenega v skladu z določbami, ki se uporabljajo za
takšne preglede, pa se nato uporabijo pri odločitvi, ali in v kolikšni
meri je nadomestilo upravičeno. ç Nadomestilo dajatev se običajno izvede v
12 mesecih, nikakor pa ne v več kakor 18 mesecih po datumu predložitve
zahtevka uvoznika izdelka, za katerega velja izravnalna dajatev, ustrezno
utemeljenega z dokazili. Države članice odobreno nadomestilo
običajno izplačajo v 90 dneh po odločitvi iz prvega pododstavka. Člen 22 Splošne določbe o pregledih in
nadomestilih 1. Ustrezne določbe te uredbe v zvezi s
postopki in vodenjem preiskav razen tistih, ki se nanašajo na roke, veljajo za
vsak pregled, ki se opravlja v skladu s členi 18, 19 in 20. Pregledi, ki se opravljajo skladno s
členoma 18 in 19, se izvedejo čim hitreje in se običajno
zaključijo v 12 mesecih od datuma začetka pregleda. Pregledi na
podlagi členov 18 in 19 se v vsakem primeru zaključijo v 15 mesecih
od datuma začetka. Pregledi na podlagi člena 20 se v vsakem
primeru zaključijo v devetih mesecih od datuma začetka. Če se pregled, ki se izvaja na podlagi
člena 18, začne medtem, ko v istem postopku poteka pregled na podlagi
člena 19, se pregled na podlagi člena 19 zaključi
istočasno, kot je zgoraj predvideno za pregled na podlagi člena 18. Če preiskava ni zaključena v rokih, Ö navedenih v
drugem, tretjem in četrtem pododstavku, Õ potem ukrepi: (a) prenehajo veljati v primeru preiskav
v skladu s členom 18; (b) prenehajo veljati v primeru
preiskav, ki se vzporedno izvajajo v skladu s členoma 18 in 19,
bodisi kadar se je začela preiskava v skladu s členom 18, medtem ko
je v okviru istega postopka potekal pregled v skladu s členom 19, ali
kadar so se taki pregledi začeli istočasno, ali (c) ostanejo nespremenjeni v primeru
preiskav v skladu s členoma 19 in 20. Obvestilo o dejanskem prenehanju veljavnosti
ali ohranitvi ukrepov v skladu s tem odstavkom se objavi v Uradnem listu
Evropske unije. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.10 2. Preglede na podlagi členov 18, 19 in
20 začne Komisija. Komisija v skladu s svetovalnim postopkom iz člena
25(2) odloči, ali bo začela preglede iz člena 18 ali ne. Poleg
tega Komisija državam članicam zagotovi informacije, ko gospodarski
subjekt ali država članica predloži zahtevek, v katerem utemelji
začetek pregleda skladno s členoma 19 in 20, ter ko Komisija sama
dokonča analizo tega zahtevka ali ugotovi, da je treba preučiti
potrebo po nadaljnjem uvajanju ukrepov. 3. Kadar pregledi to opravičujejo, se
ukrepi v skladu s postopkom pregleda iz člena 25(3) prekličejo ali
ohranijo skladno s členom 18 oziroma prekličejo, ohranijo ali
spremenijo skladno s členoma 19 in 20. ê 597/2009
(prilagojeno) 4. Če se ukrepi razveljavijo za
individualne izvoznike, za državo kot celoto pa ne, se za takšne izvoznike
postopki nadaljujejo in se lahko ponovno preiščejo v katerem koli
naknadnem pregledu, ki se opravi za zadevno državo v skladu s tem členom. 5. Če poteka pregled ukrepov v skladu s
členom 19 ob koncu obdobja uporabe ukrepov, kot so opredeljeni v
členu 18, se ukrepi preiščejo tudi na podlagi določb člena
18. 6. Pod pogojem, da se okoliščine niso
spremenile, in ob ustreznem upoštevanju členov 5, 6, 7 in
27, Komisija v vseh pregledih ali preiskavah v zvezi z nadomestili, opravljenih
v skladu s členi 18 do 21, uporablja enako metodologijo kakor v preiskavi,
katere posledica je bila uvedba dajatve. Člen 23 Izogibanje 1. Izravnalne dajatve, ki se uvedejo na
podlagi te uredbe, se lahko razširijo na uvoz podobnih izdelkov bodisi rahlo
spremenjenih ali nespremenjenih iz tretjih držav, na uvoz rahlo spremenjenih
podobnih izdelkov iz države, za katero veljajo ukrepi, ali na njihove dele,
kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. 2. Izravnalne dajatve, ki ne presegajo
preostalih izravnalnih dajatev, uvedenih v skladu s členom 15(2), se
lahko razširijo na uvoz iz družb, ki uporabljajo individualne dajatve v
državah, za katere veljajo ukrepi, kadar pride do izogibanja veljavnim ukrepom. 3. Izogibanje se opredeli kot sprememba vzorca
trgovanja med tretjimi državami in Ö Unijo Õ ali med posameznimi
družbami v državi, za katero veljajo ukrepi, in Ö Unijo Õ, ki izhaja iz
prakse, postopka ali dejavnosti, za katero ni drugega zadostnega vzroka ali
gospodarske utemeljitve, kot je uvedba dajatve, ter kadar obstajajo dokazi o
škodi ali o tem, da se popravljalni učinki dajatve spodkopavajo s cenami
in/ali količinami podobnega izdelka, in da torej uvoženi podoben izdelek
in/ali njegovi deli še vedno koristijo subvencije. Praksa, postopek ali dejavnost iz prvega
pododstavka vključuje, med drugim: (a) rahlo spremembo zadevnega izdelka,
da se vključi v carinske oznake, ki navadno niso predmet ukrepov, pod
pogojem, da sprememba ne povzroči spremembe njegovih bistvenih
značilnosti; (b) pošiljko izdelka, za katerega
veljajo ukrepi, preko tretjih držav; (c) reorganizacijo lastnih prodajnih
vzorcev in poti izvoznikov in proizvajalcev v državi, za katero veljajo ukrepi,
da bi bili njihovi izdelki v Ö Unijo Õ na koncu izvoženi
preko proizvajalcev, za katere se uporabljajo individualne stopnje dajatev, ki
so nižje od stopenj, ki se uporabljajo za izdelke proizvajalcev. ê 37/2014 čl. 1 in Priloga, točka 18.11
(prilagojeno) 4. Preiskave se začnejo skladno s tem
členom na pobudo Komisije ali na zahtevo države članice ali katere
koli zainteresirane strani na podlagi zadostnih dokazov o dejavnikih,
določenih v odstavkih 1, 2 in 3. Začnejo se na podlagi uredbe
Komisije, ki lahko da carinskim organom tudi navodila, da uvoz Ö pogojujejo Õ z registracijo v
skladu s členom 24(5) ali da zahtevajo jamstva. Komisija državam
članicam posreduje informacije, ko zainteresirana stran ali država
članica predloži zahtevek, v katerem utemelji začetek preiskave, ter
ko sama dokonča analizo tega zahtevka ali ugotovi, da je treba začeti
preiskavo. Preiskave izvaja Komisija. Pomagajo ji lahko
carinski organi, preiskava pa se zaključi v devetih mesecih. Če dokončno preverjena dejstva
upravičujejo razširitev ukrepov, jih Komisija razširi v skladu s postopkom
pregleda iz člena 25(3). ê 597/2009
(prilagojeno) Razširitev začne veljati z datumom, na
katerega je bila uvedena registracija na podlagi člena 24(5) ali na
katerega so bila zahtevana jamstva. Ustrezne postopkovne določbe te uredbe
v zvezi z začetkom in vodenjem preiskav se uporabljajo v skladu s tem
členom. 5. Za uvoz s strani podjetij, katerim so
odobrena izvzetja, registracija na podlagi člena 24(5) ali ukrepi ne
veljajo. 6. Zahtevki za izvzetja, ki so jim priložena
ustrezna dokazila, se predložijo v rokih, določenih v uredbi Komisije, s
katero se začne preiskava. Kadar se praksa, postopek ali dejavnost
izogibanja dogajajo izven Ö Unije Õ, se izvzetja lahko
odobrijo proizvajalcem zadevnega izdelka, ki lahko dokažejo, da niso povezani z
nobenim proizvajalcem, za katerega veljajo ukrepi, in za katere se ugotovi, da
niso vpleteni v izogibanje, kakor je opredeljeno v odstavku 3. Kadar se praksa, postopek ali dejavnost
izogibanja dogajajo v Ö Uniji Õ, se izvzetja lahko
odobrijo uvoznikom, ki lahko dokažejo, da niso povezani z nobenim
proizvajalcem, za katerega veljajo ukrepi. ê 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.11 Te izjeme se odobrijo s sklepom Komisije in
ostanejo veljavne za obdobje in pod pogoji, določenimi v sklepu. Ko
Komisija dokonča analizo, državam članicam posreduje informacije. ê 597/2009
(prilagojeno) Če so izpolnjeni pogoji, določeni v
členu 20, se izvzetja lahko odobrijo po zaključku preiskave, ki vodi
k razširitvi ukrepov. 7. Pod pogojem, da je preteklo najmanj eno
leto od razširitve ukrepov in v primeru občutnega števila strank, ki
zahtevajo ali bi lahko potencialno zahtevale izvzetje, se Komisija lahko
odloči, da sproži pregled razširitve ukrepov. Vsak tak pregled se izvaja v
skladu z določbami člena 22(1), kakor se uporabljajo za preglede
na podlagi člena 19. 8. Nobena določba tega člena ne
preprečuje običajne uporabe veljavnih določb o carinah. Člen 24 Splošne določbe 1. Začasne ali dokončne izravnalne
dajatve se uvedejo z uredbo, pobirajo pa jih države članice v
določeni obliki in določeni višini ter v skladu z drugimi merili iz
uredbe o uvedbi takšnih dajatev. Takšne izravnalne dajatve se pobirajo tudi
neodvisno od carin, davkov in drugih dajatev, ki se običajno uvedejo pri
uvozu. Za noben izdelek ne smejo hkrati veljati
protidumpinške in izravnalne dajatve za obravnavanje enih in istih razmer, ki
izhajajo iz dumpinga ali iz izvoznega subvencioniranja. 2. Uredbe o uvedbi začasnih ali
dokončnih izravnalnih dajatev in uredbe ali sklepi o sprejetju zavez ali o
zaključku preiskav ali postopkov se objavijo v Uradnem listu Evropske
Unije. Takšne uredbe ali sklepi ob ustreznem
upoštevanju varovanja zaupnih podatkov vsebujejo zlasti imena izvoznikov,
če je to mogoče, ali zadevne države, opis proizvoda in povzetek
dejstev in premislekov, pomembnih za ugotovitve subvencij in škode. V vsakem
primeru se pošlje en izvod uredbe ali sklepa znanim zainteresiranim strankam.
Določbe tega odstavka se smiselno uporabljajo za preglede. 3. Posebne določbe, zlasti o skupni
opredelitvi pojma poreklo iz Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92[9] se lahko sprejmejo v
skladu s to uredbo. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.12 4. V interesu Unije se lahko ukrepi, uvedeni
na podlagi te uredbe, s sklepom Komisije v skladu s svetovalnim postopkom iz
člena 25(2) opustijo za obdobje devetih mesecev. Komisija lahko opustitev
v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 25(2) podaljša za nadaljnje
obdobje največ enega leta. Ukrepe je mogoče opustiti le, kadar se
razmere na trgu začasno spremenijo v tolikšni meri, da je malo verjetno,
da bi se škoda zaradi opustitve nadaljevala, ter kadar je imela industrija
Unije možnost predložiti pripombe in so bile te tudi upoštevane. Ukrepe je mogoče
v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 25(2) kadar koli ponovno uvesti,
če razlogi za opustitev ne veljajo več. ê 597/2009
(prilagojeno) è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.12 è1 5.
Potem ko Komisija pravočasno obvesti države članice, carinskim
organom naroči, naj sprejmejo ustrezne ukrepe za registracijo uvoza, tako
da se ukrepi nato lahko uporabijo za navedeni uvoz od datuma takšne
registracije. ç Obvezno evidentiranje uvoza se lahko sprejme
na podlagi zahtevka industrije Ö Unije Õ, ki vsebuje dovolj
dokazov za utemeljitev takšnega ukrepa. Evidentiranje se uvede z uredbo, v kateri se
navedeta namen ukrepa in, če je ustrezno, ocenjeni znesek možnih
prihodnjih obveznosti. Obvezno evidentiranje za uvoz ne sme veljati več
kakor devet mesecev. 6. Države članice Komisiji mesečno
poročajo o uvozu izdelkov, ki so predmet preiskave in za katere veljajo
ukrepi, ter o znesku dajatev, pobranih v skladu s to uredbo. 7. Ne glede na odstavek 6 lahko Komisija za
posamezni primer zaprosi države članice, da ji posredujejo podatke, ki so
potrebni za učinkovito spremljanje uporabe ukrepov. S tem v zvezi se
uporabljajo določbe členov 11(3) in (4). Za vse podatke, ki jih
predložijo države članice na podlagi tega člena, veljajo določbe
člena 29(6). ê 37/2014 čl. 1 in Priloga, točka 18.13
(prilagojeno) Člen 25 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga odbor, ustanovljen z [Uredbo
Sveta (ES) št. 1225/2009][10].
Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja
člen 4 Uredbe (EU) št. 182/2011. 3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja
člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. 4. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja
člen 8 Uredbe (EU) št. 182/2011 v povezavi s členom 4 Uredbe. 5. Pri uporabi pisnega postopka skladno s
členom 3(5) Uredbe (EU) št. 182/2011 se za sprejetje dokončnih
ukrepov skladno z odstavkom 3 tega člena ali za odločitev o uvedbi
ali neuvedbi pregledov zaradi izteka ukrepov skladno s členom 18 te uredbe
takšen postopek zaključi brez izida, če v roku, ki ga določi
predsednik, tako odloči predsednik ali to zahteva večina članov
odbora, kot je opredeljena v členu 5(1) Uredbe (EU) št. 182/2011. Pri
uporabi pisnega postopka v drugih primerih, ko je v odboru potekala razprava o
osnutku ukrepa, se takšen postopek zaključi brez izida, če v roku, ki
ga določi predsednik, tako odloči predsednik ali to zahteva navadna
večina članov odbora. Pri uporabi pisnega postopka v drugih primerih,
ko v odboru ni bilo razprave o osnutku ukrepa, se takšen postopek zaključi
brez izida, če v roku, ki ga določi predsednik, tako odloči
predsednik ali to zahteva vsaj četrtina članov odbora. 6. Odbor lahko razpravlja o katerem koli
vprašanju v zvezi z uporabo te uredbe, ki ga zastavi Komisija, ali na zahtevo
države članice. Države članice lahko v odboru ali neposredno v okviru
Komisije zahtevajo informacije in izmenjajo stališča. ê 597/2009
(prilagojeno) Člen 26 Preveritveni obiski 1. Komisija, če meni, da je ustrezno,
opravi obiske za pregled evidenc uvoznikov, izvoznikov, trgovcev, zastopnikov,
proizvajalcev, trgovinskih združenj in organizacij, da preveri predložene
informacije o subvencioniranju in škodi. Brez ustreznega in pravočasnega odgovora
se preveritveni obisk ne sme izvesti. 2. Komisija lahko po potrebi opravi preiskave
v tretjih državah, če pridobi soglasje zadevnih podjetij, če obvesti
zadevno državo in če ta preiskavi ne nasprotuje. Kakor hitro Komisija
prejme soglasje zadevnih podjetij, obvesti državo porekla in/ali izvoza o
imenih in naslovih podjetij, ki jih bo obiskala, in o dogovorjenih datumih. 3. Zadevna podjetja so obveščena o vrsti
informacij, ki se bodo preverjale med preveritvenimi obiski, in o vseh dodatnih
informacijah, ki jih je treba zagotoviti med takšnimi obiski, čeprav to ne
izključuje zahtevkov, predloženih med preverjanjem, za dodatne
podrobnosti, ki se zagotovijo v zvezi z dobljenimi informacijami. 4. Komisiji pri preiskavah v skladu z odstavki
1, 2 in 3 pomagajo uradniki tistih držav članic, ki so za to zaprosile. Člen 27 Vzorčenje 1. V primerih, pri katerih je število
pritožnikov, izvoznikov ali uvoznikov, vrst izdelka ali transakcij veliko, se
preiskava lahko omeji na: (a) sprejemljivo število strank, izdelkov
ali transakcij z uporabo vzorcev, ki so statistično veljavni na podlagi
razpoložljivih informacij v času izbire, ali (b) na največji reprezentativni
obseg proizvodnje, prodaje ali izvoza, ki se lahko ustrezno preišče v
razpoložljivem času. 2. Za Ö končni Õ izbor strank, vrst
izdelkov ali transakcij na podlagi tega člena je pristojna Komisija,
vendar ima prednost izbor vzorca, ki je izbran na podlagi posvetovanja in
soglasja zadevnih strank, če se takšne stranke same javijo in dajo v treh
tednih po uvedbi preiskave na voljo dovolj informacij, ki omogočajo izbiro
reprezentativnega vzorca. 3. Kadar se Ö preiskava Õ omeji v skladu s tem
členom, se izračuna individualni znesek subvencije, proti kateri se
lahko uvedejo izravnalni ukrepi, za vse izvoznike ali proizvajalce, ki prvotno
niso bili izbrani in ki predložijo potrebne informacije v rokih iz te uredbe,
razen če je število izvoznikov ali proizvajalcev tako veliko, da bi
individualni pregledi nepotrebno oteževali in preprečevali pravočasen
zaključek preiskave. 4. Če se sprejme odločitev za
vzorčenje, vendar nekatere ali vse izbrane stranke do določene
stopnje niso pripravljene sodelovati, kar bo verjetno odločilno vplivalo
na izid preiskave, se lahko izbere nov vzorec. Če se znatno nesodelovanje nadaljuje ali
če ni na voljo dovolj časa za izbiro novega vzorca, se uporabijo
ustrezne določbe člena 28. Člen 28 Nesodelovanje 1. Če katera koli zainteresirana stranka
zavrne dostop do potrebnih informacij ali jih kako drugače ne zagotovi v
rokih iz te uredbe ali če znatno ovira preiskavo, se lahko na podlagi
razpoložljivih dejstev sprejmejo začasne ali dokončne pozitivne ali
negativne ugotovitve. Če se ugotovi, da je katera koli
zainteresirana stranka predložila napačne ali zavajajoče informacije,
se te prezrejo, uporabijo pa se razpoložljiva dejstva. Zainteresirane stranke je treba obvestiti o
posledicah nesodelovanja. 2. Če odgovor ni bil poslan v
računalniški obliki, se to ne šteje za nesodelovanje, če zainteresirana
stranka navede, da bi zagotavljanje odgovora v zahtevani obliki predstavljalo
nesorazmerno dodatno breme ali povzročilo nesorazmerne dodatne stroške. 3. Če informacije, ki jih predloži
zainteresirana stranka, niso v vseh pogledih popolne, se kljub temu ne smejo
prezreti, če nobena pomanjkljivost ni takšna, da bi povzročila
nepotrebne težave pri sprejemanju zadovoljivo točne ugotovitve, če je
bila informacija ustrezno in pravočasno poslana in se lahko preveri ter
če je zainteresirana stranka delovala po najboljših močeh. 4. Če se dokaz ali informacija ne
sprejmeta, se stranko, ki ju je predložila, nemudoma obvesti o razlogih za to
in se ji ponudi priložnost, da v določenem roku zagotovi dodatna
pojasnila. Če veljajo pojasnila za nezadovoljiva, se razlogi za zavrnitev
takšnega dokaza ali informacije razkrijejo in objavijo v ugotovitvah. 5. Če ugotovitve, vključno z
ugotovitvami o višini subvencij, proti katerim se lahko sprejmejo izravnalni
ukrepi, temeljijo na določbah odstavka 1, vključno na informacijah iz
pritožbe, se, če je to mogoče in ob ustreznem upoštevanju rokov
preiskave, preverijo na podlagi informacij iz drugih neodvisnih virov, ki so
morebiti na voljo, kot so objavljeni ceniki, uradni statistični podatki o
uvozu in statistični carinski podatki ali informacije, pridobljene med
preiskavo od drugih zainteresiranih strank. Takšne informacije lahko vključujejo
pomembne podatke o svetovnem trgu ali drugih reprezentativnih trgih, kjer je
primerno. 6. Če zainteresirana stranka ne sodeluje
ali sodeluje samo delno, tako da zadrži pomembne informacije, je lahko izid za
to stranko manj ugoden, kakor bi bil, če bi sodelovala. Člen 29 Zaupnost 1. Vse informacije, ki so zaupne narave (na
primer zato, ker bi njihovo razkritje pomenilo pomembno konkurenčno prednost
za tekmeca ali bi imelo znatne škodljive učinke na osebo, ki je
informacijo predložila, ali na osebo, od katere je informacijo dobila) in ki
jih zaupno predložijo v preiskavo vključene stranke, organi ob ustrezni
utemeljitvi obravnavajo kot zaupne. 2. Zainteresirane stranke, ki predložijo
zaupne informacije, se zaprosijo, da Ö priskrbijo Õ njihov povzetek, ki
ni zaupne narave. Ti povzetki so dovolj podrobni, da omogočajo primerno
razumevanje bistvene vsebine zaupno predložene informacije. V izrednih
okoliščinah lahko stranke navedejo, da takšna informacija ne dopušča
povzetka. V takšnih izrednih okoliščinah je treba zagotoviti izjavo o
razlogih, zaradi katerih takšen povzetek ni možen. 3. Če se meni, da zahteva po zaupnosti ni
upravičena, ali če predložnik informacije te ni pripravljen dati na
voljo ali dovoliti njenega razkritja v splošni obliki ali v povzetku, se takšna
informacija lahko prezre, razen če se iz ustreznih virov zadovoljivo ne
dokaže, da je točna. Zahteve po zaupnosti se ne zavrnejo samovoljno. 4. Ta člen organom Ö Unije Õ ne preprečuje
razkritja splošnih informacij, zlasti še razlogov, na katerih temeljijo sklepi,
sprejeti v skladu s to uredbo, niti razkritja dokazov, na katere so se oprli
organi Ö Unije Õ, če je to
potrebno za obrazložitev teh razlogov v sodnih postopkih. Pri takšnem razkritju
je treba upoštevati zakoniti interes zadevnih strank, da se ne smejo razkriti
njihove poslovne ali državne tajnosti. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.14 5. Komisija in države članice,
vključno z njihovimi uradniki, ne razkrijejo nobene informacije, ki so jo
prejeli na podlagi te uredbe in za katero je oseba, ki jo je predložila,
zahtevala zaupno obravnavo, razen če ta oseba tega izrecno ne dovoli.
Izmenjave informacij med Komisijo in državami članicami ali kakršni koli
notranji dokumenti, ki jih pripravijo organi Unije ali držav članic, se ne
razkrijejo, razen če ni v tej uredbi to izrecno določeno. ê 597/2009 6. Informacije, prejete v skladu s to uredbo,
se uporabljajo samo za namen, za katerega so bile zahtevane. Ta določba ne izključuje uporabe
informacij, prejetih v okviru ene preiskave, za namene sprožitve drugih
preiskav v okviru istega postopka, v zvezi z istim podobnim izdelkom. Člen 30 Razkritje 1. Pritožniki, uvozniki, izvozniki in njihova
reprezentativna združenja ter država porekla in/ali izvoza lahko zahtevajo
razkritje podrobnosti, na katerih temeljijo bistvena dejstva in premisleki, na
podlagi katerih so bili uvedeni začasni ukrepi. Zahtevki za takšno
razkritje se oddajo pisno, takoj po uvedbi začasnih ukrepov, razkritje pa
se opravi čim prej v pisni obliki. 2. Stranke iz odstavka 1 lahko zahtevajo
dokončno razkritje bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih se
namerava priporočiti uvedba dokončnih ukrepov ali zaključek
preiskave ali postopka brez uvedbe ukrepov, pri tem pa se posebna pozornost
nameni razkritju vseh dejstev ali premislekov, ki so drugačni od tistih,
uporabljenih za začasne ukrepe. 3. Pisni zahtevki za dokončno razkritje
se naslovijo na Komisijo, ki jih mora v primerih, pri katerih je bila uvedena
začasna dajatev, prejeti najpozneje en mesec po objavi uvedbe te dajatve.
Če začasna dajatev ni bila uvedena, se strankam ponudi priložnost, da
zahtevajo dokončno razkritje v rokih, ki jih določi Komisija. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.15 4. Dokončno razkritje se poda v pisni
obliki. Opravi se čim prej, običajno najpozneje en mesec pred
začetkom postopkov, določenih v členu 14 ali členu 15, in
ob ustreznem upoštevanju varstva zaupnih podatkov. Kadar Komisija
določenih dejstev ali premislekov takrat še ne more razkriti, jih razkrije
čim prej. Razkritje ne vpliva na nobeno poznejšo odločitev,
ki jo lahko sprejme Komisija, kadar pa takšna odločitev temelji na
drugačnih dejstvih in premislekih, se ti čim prej razkrijejo. 5. Pripombe, ki so dane po dokončnem
razkritju, se upoštevajo samo v primeru, če prispejo v roku, ki ga za vsak
primer posebej določi Komisija in znaša vsaj 10 dni, pri čemer
ustrezno upošteva nujnost zadeve. Kadar koli je potrebno dodatno dokončno
razkritje, se lahko določi krajše obdobje. ê 597/2009
(prilagojeno) Člen 31 Interes Ö Unije Õ 1. Ugotovitev, ali interes Ö Unije Õ zahteva
posredovanje, je treba utemeljiti z oceno vseh različnih interesov kot
celote, vključno z interesi domače industrije ter uporabnikov in
potrošnikov; ugotovitev v skladu s tem členom se sprejme samo, če je
bila vsem strankam dana priložnost za predstavitev stališč v skladu z
odstavkom 2. Pri takšnem pregledu je treba zlasti upoštevati potrebo po odpravi
učinkov škodljivega subvencioniranja, ki izkrivljajo trgovino, in po ponovni
vzpostavitvi učinkovite konkurence. Ukrepi, določeni na podlagi
ugotovljenega subvencioniranja in škode, se ne smejo uporabljati, če lahko
organi na podlagi vseh predloženih informacij sprejmejo nedvoumen sklep, da
uporaba takšnih ukrepov ni v interesu Ö Unije Õ. 2. Da se zagotovi trdna podlaga, na kateri
lahko organi upoštevajo vsa stališča in informacije pri odločitvi,
ali je uvedba ukrepov v interesu Ö Unije Õ ali ne, se
pritožniki, uvozniki in njihova reprezentativna združenja, reprezentativne
organizacije uporabnikov in reprezentativne organizacije potrošnikov v rokih iz
obvestila o začetku preiskave o izravnalni dajatvi lahko sami javijo in
predložijo informacije Komisiji. Takšne informacije ali njihovi ustrezni
povzetki se dajo na voljo drugim strankam iz tega odstavka, ki imajo pravico,
da nanje odgovorijo. 3. Stranke, ki so ukrepale v skladu z
odstavkom 2, lahko zahtevajo zaslišanje. Takšne zahteve se odobrijo, če se
oddajo v rokih iz odstavka 2 in če so v njih opisani razlogi v smislu
interesa Ö Unije Õ, čemu naj bi se
zadevne stranke zaslišale. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.16 4. Stranke, ki so ukrepale v skladu z
odstavkom 2, lahko predložijo pripombe glede uporabe začasnih dajatev. Da
se takšne pripombe upoštevajo, morajo prispeti v 25 dneh od dneva začetka
uporabe takšnih ukrepov, te pripombe ali njihovi ustrezni povzetki pa se lahko
dajo na voljo drugim strankam, ki imajo pravico, da nanje odgovorijo. 5. Komisija preuči informacije, ki so
pravilno predložene, in ugotovi, koliko so reprezentativne, rezultati takšne
analize pa se skupaj z mnenjem o njihovi ustreznosti pošljejo odboru kot del
osnutka ukrepa, predloženega skladno s členoma 14 in 15. Komisija bi
morala upoštevati stališča, izražena v odboru, v okviru pogojev,
določenih v Uredbi (EU) št. 182/2011. ê 597/2009
(prilagojeno) è1 37/2014
čl. 1 in Priloga, točka 18.16 6. Stranke, ki so ukrepale v skladu z odstavkom
2, lahko zahtevajo, da se jim dajo na voljo dejstva in premisleki, na podlagi
katerih se bodo verjetno sprejeli dokončni sklepi. è1 Takšne
informacije se dajo na voljo, kolikor je to mogoče, in brez poseganja v
kakršno koli poznejšo odločitev Komisije. ç 7. Informacije se upoštevajo samo, če so
jim priloženi dejanski dokazi, ki potrjujejo njihovo veljavnost. Člen 32 Razmerje med ukrepi izravnalnih
dajatev in večstranskimi sredstvi Če za uvoženi izdelek veljajo protiukrepi,
uvedeni v okviru postopkov za reševanje sporov iz Sporazuma o subvencijah, in
če so takšni ukrepi ustrezni za odpravo škode, povzročene s
subvencijami, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, se izravnalne
dajatve, uvedene za ta izdelek, nemudoma opustijo ali razveljavijo, kakor je
ustrezno. Člen 33 Končne določbe Ta uredba ne izključuje uporabe: (a) posebnih pravil iz sporazumov,
sklenjenih med Ö Unijo Õ in tretjimi
državami; (b) uredb Ö Unije Õ iz kmetijskega
sektorja in Uredb Sveta (ES) št. 1667/2006[11], (ES) št.
614/2009[12]
in (ES) št. 1216/2009[13].
Ta uredba dopolnjuje navedene uredbe in odstopa od tistih njihovih določb,
ki preprečujejo uporabo izravnalnih dajatev; (c) posebnih ukrepov, če takšni
ukrepi niso v nasprotju z obveznostmi na podlagi GATT Ö iz leta
1994 Õ. ê 37/2014 čl.
1 in Priloga, točka 18.17 Člen 34 Poročilo Komisija vključi informacije o izvajanju
te uredbe v svoje letno poročilo o uporabi in izvajanju ukrepov trgovinske
zaščite, ki ga predloži Evropskemu parlamentu in Svetu v skladu s [členom 22a
Uredbe (ES) št. 1225/2009]. ê 597/2009
(prilagojeno) Člen 35 Razveljavitev Uredba (ES) št. Ö 597/2009 Õ se razveljavi. Sklicevanja na razveljavljeno uredbo, se
štejejo kot sklicevanja na to uredbo in se berejo v skladu s korelacijsko
tabelo v Prilogi VI. Člen 36 Začetek veljavnosti Ta uredba začne veljati dvajseti dan po
objavi v Uradnem listu Evropske Unije. Ta
uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah
članicah. V Bruslju, Za Evropski parlament Za
Svet Predsednik Predsednik [1] COM(87) 868 PV. [2] Glej Prilogo 3, Del A sklepov. [3] Vključena v zakonodajni program za 2014. [4] Glej Prilogo V, k temu predlogu. [5] UL C […], […], str. […]. [6] Uredba Sveta (ES) št. 597/2009 z
dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki
niso članice Evropske skupnosti (UL L 188, 18.7.2009, str. 93). [7] Glej Prilogo V. [8] Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta
z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na
podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil
Komisije (UL L 55, 28.2.2011, str. 13). [9] Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o
carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 302, 19.10.1992, str. 1). [10] Uredba Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra
2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice
Evropske skupnosti (UL L 343, 22.12.2009, str. 51). [11] Uredba Sveta (ES) št. 1667/2006 z dne 7. novembra 2006 o
glukozi in laktozi (UL L 312, 11.11.2006, str. 1). [12] Uredba Sveta (ES) št. 614/2009 z dne 7. julija 2009 o
skupnem sistemu trgovine za ovalbumin in laktalbumin (UL L 181, 14.7.2009, str.
8). [13] Uredba Sveta (ES) št. 1216/2009 z dne 30 november 2009 o
trgovinskih režimih za nekatero blago, pridobljeno s predelavo kmetijskih
proizvodov (UL L 328, 15.12.2009, str. 10). ê 597/2009 PRILOGA I PONAZORITVENI SEZNAM IZVOZNIH SUBVENCIJ (a) Neposredne subvencije, ki jih
podjetju ali industriji odobri vlada na podlagi izvažanja. (b) Sheme za zadržanje deviznih sredstev
ali podobna ravnanja, ki vključujejo izvozne premije. (c) Notranje prevozne pristojbine in
tovornina, ki jih za izvozne pošiljke določi vlada ali za katere vlada da
pooblastilo za njihovo določitev, pod pogoji, ki so ugodnejši od pogojev
za notranje pošiljke. (d) Dobava uvoženih oziroma domačih
izdelkov ali storitev, namenjenih za uporabo v proizvodnji izvoženega blaga, ki
jih zagotovijo vlade ali njihovi organi neposredno ali posredno v okviru
državnih shem, pod pogoji, ki so ugodnejši od pogojev pri zagotavljanju enakih
ali neposredno konkurenčnih izdelkov ali storitev, namenjenih za uporabo v
proizvodnji blaga za domačo porabo, če so (pri izdelkih) takšni
pogoji ugodnejši od pogojev, ki jih njihovi izvozniki lahko dosežejo pod
tržnimi pogoji na svetovnih trgih[1]. (e) Popolna ali delna oprostitev, odpust
ali odlog, ki se posebej nanaša na izvoz, neposrednih davkov[2] ali prispevkov za
socialno varnost, ki jih plačajo ali lahko plačajo industrijska ali
trgovska podjetja[3]. (f) Posebne oprostitve pri izračunu
osnove za obračun neposrednih davkov, ki se nanašajo neposredno na izvoz
ali izvažanje in se odobrijo poleg oprostitev za proizvodnjo blaga za
domačo porabo. (g) Oprostitev ali odpust posrednih
davkov[4]
za proizvodnjo in distribucijo izvoženih izdelkov, ki presegajo davke,
obračunane za proizvodnjo in distribucijo podobnih izdelkov, ki se prodajo
za domačo porabo. (h) Oprostitev, odpust ali odlog
plačila kumulativnih posrednih davkov[5]
iz predhodne faze za blago ali storitve, uporabljene v proizvodnji blaga za
izvoz, ki presegajo oprostitev, odpust ali odlog kumulativnih posrednih davkov
iz predhodne faze za blago ali storitve, uporabljene v proizvodnji podobnih
izdelkov za domačo porabo, vendar le pod pogojem, da se plačilo teh
kumulativnih posrednih davkov iz prve faze lahko za izvožene izdelke oprosti,
odpusti ali odloži, tudi če se njihovo plačilo ne oprosti, odpusti
ali odloži za podobne izdelke, namenjene domači porabi, če se
kumulativni posredni davki iz prvotne faze zaračunajo za vložke, ki se
porabijo v proizvodnji izvoženega izdelka (ob upoštevanju običajne
opustitve zaradi odpadkov)[6].
Ta točka se razlaga v skladu s smernicami o porabi vložkov v proizvodnem
procesu iz Priloge II. (i) Odpust ali povračilo uvoznih
dajatev, ki presega dajatve[7],
zaračunane za uvožene vložke, porabljene v proizvodnji izvoženih izdelkov
(ob upoštevanju običajne opustitve zaradi odpadkov), vendar le pod
pogojem, da v posebnih primerih podjetje lahko kot nadomestilo za uvožene
vložke uporabi enako količino vložkov iz domačega trga, ki so enake
kakovosti in imajo enake lastnosti, da izkoristi ugodnosti te določbe,
če se uvoz in ustrezni izvoz izvedeta v okviru ustreznega časovnega
obdobja, ki ne sme presegati dveh let. Ta točka se razlaga v skladu s
smernicami za porabo vložkov v proizvodnem procesu iz Priloge II in smernicami
za določitev nadomestnih sistemov povračila za izvozne subvencije iz
Priloge III. (j) Programi jamstev za izvozna
posojila ali programi zavarovanja izvoznih posojil, programi zavarovanj in
jamstev proti zvišanju stroškov izvoženih izdelkov ali programi za kritje
tečajnega tveganja, ki jih zagotavljajo vlade (ali posebne ustanove pod
njihovim nadzorom) s premijskimi stopnjami, ki ne zadoščajo za kritje
dolgoročnih stroškov poslovanja in izgub programov. (k) Izvozna posojila, ki jih odobrijo
vlade (ali posebne ustanove, ki so pod njihovim nadzorom ali delujejo pod
njihovim vodstvom) po obrestnih merah, nižjih od obrestnih mer, ki se morajo
dejansko plačati za tako porabljena sredstva (ali bi jih morali
plačati, če bi jih najeli na mednarodnih kapitalskih trgih za
pridobitev sredstev enake ročnosti in pod istimi pogoji in izražene v isti
valuti kakor izvozno posojilo), ali plačilo s strani vlade vseh ali dela
stroškov, ki jih imajo izvozniki ali finančne ustanove pri pridobivanju
posojil, če se ta porabijo za zagotavljanje znatne prednosti na
področju pogojev za izvozna posojila. Če je članica WTO pogodbenica Mednarodne
zaveze o uradnih izvoznih posojilih, ki je imela 1. januarja 1979 vsaj 12
takšnih prvotnih članic pogodbenic (ali poznejše zaveze, ki so jo sprejele
te prvotne članice), ali če članica WTO v praksi uporablja
določbe o obrestnih merah iz ustrezne zaveze, se praksa izvoznega
kreditiranja, ki je v skladu s temi določbami, ne šteje za izvozno
subvencijo. (l) Vsa druga javna sredstva, ki
predstavljajo izvozno subvencijo v smislu člena XVI GATT iz leta 1994. _____________ PRILOGA II SMERNICE O PORABI VLOŽKOV V PROIZVODNEM PROCESU[8] 1. Sheme rabata na posredne davke lahko
dopuščajo oprostitev, odpust ali odložitev plačila kumulativnih
posrednih davkov iz predhodne faze, zaračunanih za vložke, ki se porabijo
v proizvodnji izvoženega izdelka (ob upoštevanju običajne opustitve zaradi
odpadkov). Podobno lahko sheme povračil dopuščajo odpust ali
povračilo uvoznih dajatev, zaračunanih za vložke, ki se porabijo v
proizvodnji izvoženega izdelka (ob upoštevanju običajne opustitve zaradi
odpadkov). 2. Ponazoritveni seznam izvoznih
subvencij v Prilogi I se sklicuje na izraz „vložki, ki se porabijo v
proizvodnji izvoženega izdelka“ iz točk (h) in (i). V skladu s točko
(h) lahko sheme rabata na posredne davke predstavljajo izvozno subvencijo,
če privedejo do oprostitve, odpusta ali odložitve plačila
kumulativnih posrednih davkov iz predhodne faze, ki presegajo znesek takih
dejansko zaračunanih davkov za vložke, ki se porabijo v proizvodnji
izvoženega izdelka. V skladu s točko (i) lahko sheme povračil
predstavljajo izvozno subvencijo, če privedejo do odpusta ali
povračila uvoznih dajatev, ki presegajo dejansko zaračunane dajatve
za vložke, ki se porabijo v proizvodnji izvoženega izdelka. Obe točki
določata, da je treba pri ugotovitvah glede porabe vložkov v proizvodnji
izvoženega izdelka upoštevati običajne opustitve zaradi odpadkov.
Točka (i) prav tako predvideva možnost nadomestila, kjer je to primerno. 3. Komisija mora pri preučevanju,
ali se vložki porabijo v proizvodnji izvoženega izdelka, kot del preiskave o
izravnalni dajatvi v skladu s to uredbo, navadno ravnati na naslednji
način. 4. Kadar se domneva, da gre pri shemi
rabata na neposredne davke ali shemi povračila za subvencijo zaradi
prevelikega rabata ali presežnega povračila posrednih davkov ali uvoznih
dajatev na vložke, porabljene v proizvodnji izvoženega izdelka, mora Komisija
navadno najprej določiti, ali ima vlada države izvoznice vzpostavljen sistem
ali postopek, ki ga tudi uporablja, da bi potrdila, kateri vložki se porabijo v
proizvodnji izvoženega izdelka in v kakšnih količinah. Kadar se
določi, da se bo tak sistem ali postopek uporabil, mora Komisija navadno
nato preučiti sistem ali postopek, da vidi, ali je upravičen, ali je
učinkovit za želeni namen in ali temelji na splošno sprejetih trgovinskih
praksah v državi izvoza. Komisija lahko domneva, da je v skladu s členom
26(2) nujno izvesti nekatere praktične teste, da preveri informacije ali
se prepriča o učinkoviti uporabi sistema ali postopka. 5. Kadar ni nobenega takšnega sistema
ali postopka, kadar tak sistem ali postopek ni upravičen ali kadar je bilo
ugotovljeno in se domneva, da je upravičen, vendar je bilo ugotovljeno, da
se ne uporablja ali da se ne uporablja učinkovito, bo država izvoznica
navadno morala izvesti nadaljnjo preiskavo na podlagi dejanskih vključenih
vložkov, da se določi, ali je bilo plačilo presežno. Če Komisija
meni, da je potrebno, se lahko izvede nadaljnja preiskava v skladu s točko
4. 6. Komisija mora vložke navadno
obravnavati kot fizično vključene, če se uporabijo v proizvodnem
procesu in so fizično prisotni v izvoženem izdelku. Ni pa nujno, da ima
vložek v končnem proizvodu enako obliko, v kakršni je vstopil v proizvodni
proces. 7. Pri določanju zneska
posameznega vložka, ki se porabi v proizvodnji izvoženega izdelka, je treba
navadno upoštevati „običajne opustitve zaradi odpadkov“, take odpadke pa
je navadno treba obravnavati kot porabljene v proizvodnji izvoženega izdelka. Izraz
„odpadki“ se nanaša na tisti del določenega vložka, ki nima neodvisne
funkcije v proizvodnem procesu, se ne porabi v proizvodnji izvoženega izdelka
(na primer zaradi neučinkovitosti) in ga ne predela, uporabi ali proda
isti proizvajalec. 8. Komisija mora pri določanju,
ali je zahtevana opustitev zaradi odpadkov „običajna“, navadno upoštevati
proizvodni proces, povprečne izkušnje industrije v državi izvoznici in
druge tehnične dejavnike, če je to primerno. Komisija mora upoštevati,
da je pomembno vprašanje, ali so organi v državi izvoznici primerno
izračunali količino odpadkov, kadar se namerava taka količina
vključiti v znižanje ali odpust davka ali dajatve. _____________ PRILOGA III SMERNICE ZA DOLOČITEV NADOMESTNIH
SISTEMOVPOVRAČIL ZA IZVOZNE SUBVENCIJE I Sistemi
povračil lahko dopuščajo nadomestilo ali povračilo uvoznih
dajatev za vložke, ki se porabijo v proizvodnem procesu drugega izdelka, kadar
izvoz tega izdelka vsebuje domače vložke, ki so enake kakovosti in enakih
lastnosti kakor vložki, predloženi za uvožene vložke. V skladu s točko (i)
Priloge I lahko nadomestni sistemi povračil predstavljajo izvozno
subvencijo, če privedejo do presežnega povračila uvoznih dajatev,
zaračunanih na začetku za uvožene vložke, za katere se zahteva
povračilo. II Komisija mora pri
preučevanju katerega koli nadomestnega sistema povračil v okviru
preiskave o izravnalni dajatvi v skladu s to uredbo navadno ravnati na
naslednji način: 1. točka (i) Priloge I
določa, da se vložki domačega trga lahko nadomestijo z uvoženimi
vložki v proizvodnji izvoženega izdelka, če se uporabijo v enakih
količinah in imajo enako kakovost in lastnosti kakor uvoženi vložki, ki
jih nadomeščajo. Pomembno je, da obstaja sistem ali postopek preverjanja,
ker vladi države izvoznice omogoča, da zagotovi in dokaže, da
količina vložkov, za katere se zahteva povračilo, ne presega
količine podobnih izvoženih izdelkov, ne glede na obliko, in da ni
povračila uvoznih dajatev, ki presegajo tiste, prvotno zaračunane za
zadevne uvožene vložke; 2. kadar se domneva, da sistem
nadomestnega povračila predstavlja subvencijo, mora Komisija navadno
najprej določiti, ali ima vlada države izvoznice vzpostavljen sistem ali
postopek preverjanja in ga uporablja. Kadar se ugotovi, da se tak sistem ali
postopek uporablja, mora Komisija navadno nato preučiti postopke
preverjanja, da vidi, ali so upravičeni, ali so učinkoviti za želeni
namen ter ali temeljijo na splošno sprejetih trgovinskih praksah v državi
izvoza. Če se ugotovi, da postopki izpolnjujejo ta merila in se
učinkovito uporabljajo, se domneva, da subvencija ne obstaja. Komisija
lahko šteje, da je v skladu s členom 26(2) nujno izvesti nekatere
praktične teste, da se preverijo podatki ali se prepriča, da se
sistem ali postopek preverjanja učinkovito uporablja; 3. kadar ni postopkov preverjanja,
kadar ti niso upravičeni ali kadar so taki postopki sicer uvedeni in se
domneva, da so upravičeni, vendar se ugotovi, da se dejansko ne
uporabljajo ali da se ne uporabljajo učinkovito, lahko subvencija obstaja.
V takih primerih bo morala država izvoznica izvesti nadaljnjo preiskavo na
podlagi dejanskih vpletenih poslov, da ugotovi, ali je bilo plačilo
preseženo. Če Komisija meni, da je potrebno, se lahko izvede nadaljnja
preiskava v skladu s točko 2; 4. za obstoj določbe o nadomestnem
povračilu, v skladu s katero se izvoznikom dopušča, da izberejo
posamezne uvozne pošiljke, za katere se zahteva povračilo, se samo po sebi
ne domneva, da gre za subvencijo; 5. domneva se, da obstaja presežno
povračilo uvoznih dajatev v smislu točke (i) Priloge I, kadar so
vlade plačale obresti za vsak povrnjen znesek v skladu s svojimi shemami
povračil v višini dejansko plačanih ali plačljivih obresti. _____________ PRILOGA IV (Ta priloga
ponovno navaja Prilogo 2 k Sporazumu o kmetijstvu. Vse pojme ali izraze, ki v
njej niso razloženi ali niso samoumevni, je treba razlagati v okviru navedenega
sporazuma). DOMAČA PODPORA: PODLAGA ZA OPROSTITEV OBVEZNOSTI ZNIŽANJA 1. Ukrepi domače podpore,
za katere se zahteva oprostitev obveznosti znižanja, izpolnjujejo osnovno
zahtevo, da ne povzročajo motenj v trgovini ali proizvodnji oziroma jih
povzročajo kar najmanj. Tako morajo vsi ukrepi, za katere se zahteva
oprostitev, izpolnjevati naslednja osnovna merila: (a) zadevna podpora se zagotovi v okviru
javno financiranega vladnega programa (vključno z izpadlimi vladnimi
dohodki), ki ne vključuje prenosov od potrošnikov, in (b) zadevna podpora ne sme imeti učinka
cenovne podpore proizvajalcem; ter posebna strateška merila in pogoje,
opredeljene spodaj. Programi vladnih storitev 2. Splošne storitve Politike v tej
kategoriji vključujejo izdatke (ali izpadle dohodke) v zvezi s programi,
ki zagotavljajo storitve ali ugodnosti za kmetijstvo ali podeželsko skupnost.
Ne vključujejo neposrednih plačil proizvajalcem ali predelovalcem.
Taki programi, ki med drugim vključujejo naslednje s spodnjega seznama,
izpolnjujejo splošna merila iz točke 1 in po potrebi posebne pogoje glede
politik, kadar je tako določeno spodaj: (a) raziskave, vključno s splošnimi
raziskavami, raziskave, povezane z okoljskimi programi, in raziskovalne
programe, povezane s posameznimi izdelki; (b) nadziranje škodljivcev in bolezni,
vključno s splošnimi ukrepi za nadziranje škodljivcev ter bolezni, in
ukrepi, namenjeni posameznim izdelkom, kakršni so sistemi zgodnjega
opozarjanja, karantena in izkoreninjenje; (c) usposabljanje, vključno s
splošnimi in posebnimi vrstami usposabljanja; (d) storitve širjenja in svetovanja,
vključno z zagotavljanjem načinov za lažji prenos informacij in
rezultatov raziskav proizvajalcem in potrošnikom; (e) inšpekcijske storitve, vključno
s splošnimi inšpekcijskimi storitvami in inšpekcijskimi pregledi posameznih
izdelkov za zdravstvene, varnostne, ocenjevalne ali standardizacijske namene; (f) storitve trženja in pospeševanja,
vključno s tržnimi informacijami, nasveti in pospeševanjem v zvezi s
posameznimi izdelki, razen izdatkov za neopredeljene namene, ki jih lahko
uporabijo prodajalci za znižanje njihove prodajne cene ali podelitev neposredne
ekonomske koristi kupcem; in (g) infrastrukturne storitve,
vključno z: električnim omrežjem, cestami in drugimi vrstami prevoza,
tržnimi in pristaniškimi zmogljivostmi, zmogljivostmi oskrbe z vodo, jezovi in
sistemi odvodnjavanja ter infrastrukturnimi deli, povezanimi z okoljskimi
programi. V vseh primerih so izdatki namenjeni samo vzpostavitvi ali zgraditvi
glavnih del ter izključujejo subvencionirano vzpostavitev kmetijskih
zmogljivosti, razen za priključitev splošno dostopnih javnih služb. Ne
vključujejo subvencije za vložke ali operativne stroške ali pristojbine za
preferencialne uporabnike. 3. Javno skladiščenje zaradi varnosti preskrbe s hrano[9] Izdatki (ali
izpadli dohodki) v zvezi s kopičenjem in skladiščenjem zalog
izdelkov, ki predstavljajo bistveni del programa varnosti preskrbe s hrano,
opredeljenega v nacionalni zakonodaji. To lahko vključuje vladno
pomoč zasebnemu skladiščenju izdelkov kot del takega programa. Obseg in
kopičenje takih zalog ustreza vnaprej določenim ciljem, povezanim
zgolj z varnostjo preskrbe s hrano. Postopek kopičenja in odstranjevanja
zalog mora biti finančno pregleden. Vlada hrano kupi po trenutnih tržnih
cenah, prodaja izdelkov iz varnostnih zalog pa se opravi po cenah, ki niso
nižje od trenutne domače tržne cene za zadevni izdelek in kakovost. 4. Domača pomoč v hrani[10] Izdatki (ali
izpadli dohodki) v zvezi z zagotavljanjem domače pomoči s hrano delom
prebivalstva v stiski. Za
upravičenost do prejemanja pomoči v hrani veljajo jasno opredeljena
merila, povezana s prehranskimi cilji. Taka pomoč je v obliki neposredne
preskrbe s hrano za zadevne ljudi ali zagotavljanja sredstev, da se
upravičenim prejemnikom omogoči nakup hrane bodisi po tržnih ali
subvencioniranih cenah. Vlada hrano kupi po trenutnih tržnih cenah,
financiranje in upravljanje pomoči pa je pregledno. 5. Neposredna plačila proizvajalcem Pomoč, ki se
z neposrednimi plačili (ali izpadlimi dohodki, vključno s
plačili v naravi) zagotovi proizvajalcem, za katere oprostitev zahtevanih
obveznosti znižanja izpolnjuje osnovna merila, določena v točki 1,
poleg posebnih meril, ki veljajo za posamezne vrste neposrednih plačil,
kakor je določeno v točkah od 6 do 13. Kadar se oprostitev znižanja
zahteva za katero koli obstoječo ali novo vrsto neposrednega plačila,
razen tistih, opredeljenih v točkah 6 do 13, je to plačilo usklajeno
z merili določenimi v točkah 6(b) do (e), poleg splošnih meril,
določenih v točki 1. 6. Nevezana dohodkovna podpora (a) Upravičenost do takih plačil se
določi z jasno opredeljenimi merili, kakršen je dohodek, status
proizvajalca ali lastnika zemljišča, uporaba dejavnikov ali proizvodna
raven v določenem in nespremenljivem osnovnem obdobju. (b) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan z vrsto ali obsegom proizvodnje, ki jo
je proizvajalec opravil v katerem koli letu po osnovnem obdobju (vključno
z glavami živine), oziroma ne sme temeljiti na taki vrsti ali obsegu
proizvodnje. (c) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan z domačimi ali mednarodnimi
cenami, ki veljajo za vsako proizvodnjo v katerem koli letu po osnovnem
obdobju, oziroma ne sme temeljiti na takih cenah. (d) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan s proizvodnimi dejavniki, ki so se
uporabili v katerem koli letu po osnovnem obdobju, oziroma ne sme temeljiti na
takih dejavnikih. (e) Za prejem takih plačil ni potrebna
proizvodnja. 7. Finančna udeležba vlade
v programih zavarovanja dohodka in programih varnostne mreže za dohodke (a) Upravičenost do takih plačil se
določi z izgubo dohodka, pri čemer se upošteva samo dohodek,
ustvarjen iz kmetijstva, ki presega 30 % povprečnega bruto dohodka
ali je temu enak z vidika neto dohodka (razen vseh plačil iz istih ali
podobnih shem) v prejšnjem triletnem obdobju ali triletnem povprečju, ki
temelji na prejšnjem petletnem obdobju, razen najvišje in najnižje vrednosti.
Vsak proizvajalec, ki izpolnjuje ta pogoj, je upravičen do prejema
plačil. (b) Znesek takih plačil nadomešča
manj kakor 70 % izgube dohodka proizvajalca v letu, ko ta postane
upravičen do prejemanja take pomoči. (c) Znesek katerega koli takega plačila
se nanaša zgolj na dohodek; ne nanaša se na vrsto ali obseg proizvodnje (razen
glav živine), ki jo je proizvajalec opravil; niti na domače ali mednarodne
cene, ki veljajo za tako proizvodnjo; niti na uporabljene proizvodne dejavnike. (d) Kadar proizvajalec v istem letu prejme
plačila skladno s to točko in skladno s točko 8 (pomoč ob
naravnih nesrečah), je skupni znesek takih plačil manjši od
100 % celotne izgube proizvajalca. 8. Plačila (opravljena neposredno ali v obliki finančne
udeležbe vlade v shemah zavarovanja pridelkov) za pomoč ob naravnih
nesrečah (a) Upravičenost do takih plačil se
lahko prizna samo potem, ko vladni organi uradno priznajo, da se je naravna ali
podobna nesreča (vključno z izbruhi bolezni, napadi škodljivcev,
jedrskimi nesrečami in vojno na ozemlju zadevne države članice)
zgodila ali se dogaja; upravičenost se določi s proizvodno izgubo, ki
presega 30 % povprečja proizvodnje v prejšnjem triletnem obdobju ali
triletnem povprečju na podlagi prejšnjega petletnega obdobja, razen
najvišje in najnižje vrednosti. (b) Plačila, opravljena po nesreči,
se uporabljajo samo v zvezi z izgubami dohodka, živine (vključno s
plačili v zvezi z veterinarskim zdravljenjem živalmi), zemljišč ali
drugih proizvodnih dejavnikov zaradi naravne nesreče. (c) Plačila ne smejo nadomestiti
več od skupnega stroška nadomestitve takih izgub in ne smejo zahtevati ali
opredeliti vrste ali količine prihodnje proizvodnje. (d) Plačila, opravljena med
nesrečo, ne smejo preseči ravni, ki je potrebna, da se prepreči
ali ublaži dodatna izguba, kakor je opredeljeno v merilu, določenem v
točki (b). (e) Kadar proizvajalec v istem letu prejme
plačila skladno s to točko in skladno s točko 7 (programi
zavarovanja dohodka in programi varnostnih mrež za dohodke), mora biti skupni
znesek takih plačil manjši od 100 % skupne izgube proizvajalca. 9. Pomoč za strukturno
prilagoditev, zagotovljena v okviru programov za upokojitev proizvajalcev (a) Upravičenost do takih plačil se
določi s sklicevanjem na jasno opredeljena merila v programih, namenjenih
lažji upokojitvi ljudi, vključenih v tržno kmetijsko proizvodnjo, ali
njihov prehod na nekmetijske dejavnosti. (b) Plačila so odvisna od tega, ali so
prejemniki v celoti in dokončno opustili tržno kmetijsko proizvodnjo. 10. Pomoč za strukturno prilagoditev, zagotovljena v okviru
programov za umik virov (a) Upravičenost do takih plačil se
določi s sklicevanjem na jasno opredeljena merila v programih, namenjenih
umiku zemljišč ali drugih virov, vključno z živino, iz tržne
kmetijske proizvodnje. (b) Plačila so odvisna od tega, ali
zemljišča najmanj tri leta niso namenjena tržni kmetijski proizvodnji in,
pri živini, od zakola ali dokončne trajne odstranitve. (c) Plačila ne zahtevajo ali opredeljujejo
nobene nadomestne uporabe za tako zemljišče ali druge vire, ki
vključuje proizvodnjo tržnih kmetijskih proizvodov. (d) Plačila niso povezana niti z vrsto
niti s količino proizvodnje niti z domačimi ali mednarodnimi cenami,
ki veljajo za proizvodnjo, pri kateri se uporablja zemljišče ali drugi
viri, ki ostanejo namenjeni proizvodnji. 11. Pomoč za strukturno prilagoditev, zagotovljena v okviru
investicijske pomoči (a) Upravičenost do
takih plačil se določi s sklicevanjem na jasno opredeljena merila v
vladnih programih, ki so namenjeni temu, da pomagajo finančnemu ali
fizičnemu prestrukturiranju dejavnosti proizvajalcev kot odgovor na
objektivno izkazano strukturno prikrajšanje. Upravičenost do takih
programov lahko prav tako temelji na jasno opredeljenem vladnem programu za
denacionalizacijo kmetijskih zemljišč. (b) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan oziroma ne sme temeljiti na vrsti ali
obsegu proizvodnje (vključno z glavami živine), ki jo je proizvajalec
opravil v katerem koli letu po osnovnem obdobju, razen, kakor je opredeljeno v
okviru merila (e). (c) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan z oziroma ne sme temeljiti na
domačih ali mednarodnih cenah, ki veljajo za vsako proizvodnjo v katerem
koli letu po osnovnem obdobju. (d) Plačila se opravijo samo za obdobje,
ki je potrebno za izvedbo naložbe, za katero so dodeljena. (e) Plačila niti ne vsebujejo obveznosti
niti ne določajo kmetijskih proizvodov, ki bi jih morali proizvesti
prejemniki, razen zahteve, da ne proizvedejo določenega proizvoda. (f) Plačila so omejena na znesek, ki je potreben za nadomestitev strukturnega prikrajšanja. 12. Plačila v okviru okoljskih programov (a) Upravičenost do
takih plačil se določi kot del jasno opredeljenega vladnega ali
ohranitvenega programa in je odvisna od izpolnitve posebnih pogojev v skladu z
vladnim programom, vključno s pogoji, povezanimi s proizvodnimi metodami
ali vložki. (b) Znesek plačila je omejen na dodatne
stroške ali izgubo dohodka, ki izvira iz uskladitve z vladnim programom. 13. Plačila v okviru regionalnih programov pomoči (a) Upravičenost do
takih plačil je omejena na proizvajalce v prikrajšanih regijah. Vsaka taka
regija mora biti jasno opredeljeno stično geografsko območje z
opredeljivo gospodarsko in upravno identiteto, za katero se domneva, da je v
prikrajšanem položaju, na podlagi nevtralnih in objektivnih meril, ki so jasno
opredeljena v zakonodaji ali predpisu in kažejo, da težave regije izhajajo iz
okoliščin, ki še zdaleč niso začasne. (b) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan z oziroma ne sme temeljiti na vrsti ali
obsegu proizvodnje (vključno z glavami živine), ki jo je proizvajalec
opravil v katerem koli letu po osnovnem obdobju, razen če gre za zmanjšanje
navedene proizvodnje. (c) Znesek takih plačil v katerem koli
določenem letu ne sme biti povezan z oziroma ne sme temeljiti na
domačih ali mednarodnih cenah, ki veljajo za vsako proizvodnjo v katerem
koli letu po osnovnem obdobju. (d) Plačila so namenjena samo
proizvajalcem iz upravičenih regij, vendar so na splošno na voljo vsem
proizvajalcem teh regij. (e) Kadar so plačila povezana s
proizvodnimi dejavniki, se lahko opravijo po degresivni stopnji nad mejno
vrednostjo zadevnega dejavnika. (f) Plačila so omejena
na dodatne stroške ali izgubo dohodka, ki izvira iz opravljanja kmetijske
proizvodnje na predpisanem območju. _____________ é PRILOGA V Razveljavljena
uredba z njenimi spremembami Uredba Sveta (ES) št. 597/2009 (UL L 188, 18.7.2009, str. 93) || || || Uredba (EU) št. 37/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 18, 21.1.2014, str. 1) || Zgolj točka 18 Priloge _____________ PRILOGA VI Korelacijska
tabela Uredba (ES) št. 597/2009 || Ta uredba Členi od 1 do 11 || Členi od 1 do 11 Člen od 12(1) do (4) || Člen 12(1) do (4) Člen 12(6) || Člen 12(5) Člena 13 in 14 || Člena 13 and 14 Člen 15(1) || Člen 15(1) Člen 15(2), prvi stavek || Člen 15(2), prvi pododstavek Člen 15(2), drugi stavek || Člen 15(2), drugi pododstavek Člen 15(3) || Člen 15(3) Členi od 16 do 27 || Členi od 16 do 27 Člen 28(1) do (4) || Člen 28(1) do (4) Člen 28(5), prvi stavek || Člen 28(5), prvi pododstavek Člen 28(5), drugi stavek || Člen 28(5), drugi pododstavek Člen 28(6) || Člen 28(6) Členi od 29 do 33 || Členi od 29 do 33 Člen 33a || Člen 34 Člen 34 || Člen 35 Člen 35 || Člen 36 Priloge od I do IV || Priloge od I do IV Priloga V || - Priloga VI || - - || Priloga V - || Priloga VI _____________ [1] Izraz „na voljo na trgu“ pomeni,
da izbira med domačimi in uvoženimi proizvodi ni omejena in da je odvisna
samo od komercialnih premislekov. [2] V tej uredbi:
- izraz „neposredni
davki“ pomeni davke od plač, dobičkov, obresti, najemnin,
licenčnin in vseh drugih oblik prihodka ter davke od
lastništva nad nepremičninami,
- izraz „uvozne dajatve“ pomeni tarife, carine in druge finančne
dajatve, ki niso naštete drugje v tej opombi in se obračunajo za
uvoz,
- izraz „posredni davki“ pomeni prometni davek, trošarine, davek
na dodano vrednost, davek od franšiz, takse, davek na prenos, davek od
zalog in opreme, dajatve na meji in vse druge davke, ki ne spadajo
pod neposredne davke in uvozne dajatve,
- posredni davki „iz predhodne faze“ so davki, ki se
obračunajo za blago ali storitve, uporabljene neposredno ali
posredno pri izdelavi proizvoda,
- „kumulativni“ posredni davki so davki, ki se obračunajo v
več fazah, če ni mehanizma za naknadno kreditiranje
davka, če se blago ali storitve, za katere velja davek v eni fazi proizvodnje,
uporabijo v poznejši fazi proizvodnje,
- „odpust davkov“ vključuje povračilo ali znižanje
davkov,
- „odpust ali povračilo“ vključuje v celoti ali delno
oprostitev ali odložitev plačila uvoznih dajatev. [3] Odlog ne sme znašati toliko kolikor izvozna subvencija,
če se na primer plačujejo ustrezne obresti. [4] Glej opombo 2. [5] Glej opombo 2. [6] Točka (h) se ne uporablja za sisteme davka na
dodano vrednost in izravnave dajatev na meji namesto njih, vprašanje
čezmernega odpusta davkov na dodano vrednost je obravnavano izključno
v točki (g). [7] Glej opombo 2. [8] Vložki, porabljeni v proizvodnem procesu, so
fizično vključeni vložki, energija, gorivo in olja, uporabljena v
proizvodnem procesu in katalizatorjih, ki se porabijo med njihovo uporabo, da
dobimo proizvod za izvoz. [9] Za namene točke 3 te priloge se za vladne programe
skladiščenja zaradi varnosti preskrbe s hrano v državah v razvoju, katerih
delovanje je pregledno in izvedeno v skladu z uradno objavljeni objektivnimi
merili ali smernicami, domneva, da so skladni z določbami te točke,
vključno s programi, po katerih so zaloge živil zaradi varnosti preskrbe s
hrano nabavljene in sproščene po vladno nadzorovanih cenah, če je
razlika med nabavno ceno in zunanjo referenčno ceno upoštevana v programu
za kontrolo gibanja živali v mednarodnem prometu (AMS). [10] Za namene točk 3 in 4 te priloge se za preskrbo z
živili po subvencioniranih cenah, zato da se redno izpolnjujejo prehranske
zahteve v mestnih in podeželskih revnih državah v razvoju po primernih cenah,
domneva, da je skladna z določbami te točke.