EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52009XG1215(01)
Updated European Union Guidelines on promoting compliance with international humanitarian law (IHL)
Posodobljene smernice Evropske unije o spodbujanju spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava (MHP)
Posodobljene smernice Evropske unije o spodbujanju spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava (MHP)
UL C 303, 15.12.2009, p. 12–17
(BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
15.12.2009 |
SL |
Uradni list Evropske unije |
C 303/12 |
Posodobljene smernice Evropske unije o spodbujanju spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava (MHP)
2009/C 303/06
I. NAMEN
1. |
Namen teh smernic je določiti izvedbeno orodje za institucije in organe Evropske unije za spodbujanje spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava (MHP). Smernice poudarjajo zavezo Evropske unije k spodbujanju takšnega spoštovanja na viden in dosleden način. Namenjene so vsem, ki delujejo v okviru Evropske unije, vse dokler obravnavane zadeve sodijo v področje njihove odgovornosti in pristojnosti. Dopolnjujejo smernice in druga skupna stališča, ki so v EU že sprejeta v zvezi z zadevami, kot so človekove pravice, mučenje in zaščita civilistov (1). |
2. |
Te smernice so v skladu z zavezo EU in njenih držav članic glede MHP ter obravnavajo spoštovanje MHP s strani tretjih držav oziroma nedržavnih akterjev, ki delujejo v tretjih državah. Medtem ko ista zaveza velja za ukrepe, ki jih sprejmejo EU in njene države članice za zagotovitev spoštovanja MHP pri lastnem delovanju, vključno z delovanjem njihovih sil, te smernice ne zajemajo takšnih ukrepov (2). |
II. MEDNARODNO HUMANITARNO PRAVO (MHP)
Uvod
3. |
Evropska unija temelji na načelih svobode, demokracije, spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter pravne države. To vključuje cilj spodbujanja spoštovanja MHP. |
4. |
Mednarodno humanitarno pravo (MHP) – znano tudi kot pravo oboroženih spopadov ali vojno pravo – je namenjeno lajšanju posledic oboroženih spopadov z zaščito tistih, ki ne sodelujejo ali ne sodelujejo več v spopadu, ter z urejanjem sredstev in načina bojevanja. |
5. |
Države so dolžne spoštovati pravila MHP, h katerim so zavezane s pogodbo ali ki so del običajnega mednarodnega prava. Veljajo lahko tudi za nedržavne akterje. Takšno spoštovanje je mednarodna zadeva. Poleg tega trpljenje in uničenje, ki ju povzročijo kršitve MHP, ovirata dogovore po spopadu. Zato je izboljšanje spoštovanja MHP po celem svetu v političnem in humanitarnem interesu. |
Razvoj virov MHP
6. |
Pravila MHP so se razvila kot rezultat uravnoteženja vojaških potreb in humanitarnih vprašanj. MHP zajema pravila, namenjena zaščiti oseb, ki ne sodelujejo ali ne sodelujejo več neposredno v sovražnostih – kot so civilisti, vojni ujetniki in drugi pridržani ter ranjenci in bolniki – ter omejitvi sredstev in načinov bojevanja – tudi bojne taktike in orožja – da bi se izognili nepotrebnemu trpljenju in uničenju. |
7. |
Tako kot drugi deli mednarodnega prava ima MHP dva glavna vira: mednarodne konvencije (pogodbe) in običajno mednarodno pravo. Običajno mednarodno pravo se oblikuje s prakso držav, ki ga sprejmejo kot zavezujočega. Sodne odločitve in pisanja vodilnih avtorjev so dopolnilna sredstva za določanje prava. |
8. |
Glavne konvencije MHP so navedene v Prilogi k tem smernicam. Najpomembnejši so haaški pravilnik iz leta 1907, štiri ženevske konvencije iz leta 1949 in njihova dopolnilna protokola iz leta 1977. Haaški pravilnik in večina določb ženevskih konvencij in dopolnilnih protokolov iz leta 1977 so splošno priznani kot običajno pravo. |
Področje uporabe
9. |
MHP velja za vse mednarodne in nemednarodne oborožene spopade, ne glede na njihov izvor. Velja tudi za razmere okupacije, ki izhaja iz oboroženega spopada. Za mednarodne oborožene spopade med državami in nemednarodne (ali notranje) oborožene spopade v državi velja različna pravna ureditev. |
10. |
Ali gre za oboroženi spopad ter ali je oboroženi spopad mednarodni ali nemednarodni sta mešani vprašanji dejstev in prava, odgovor nanju pa je odvisen od vrste dejavnikov. Pri določanju, ali gre za oboroženi spopad in torej velja mednarodno humanitarno pravo, je treba vedno poiskati ustrezen pravni nasvet skupaj z zadostnimi informacijami o posameznih okoliščinah. |
11. |
Določbe pogodbe o mednarodnih oboroženih spopadih so natančnejše in obširnejše. Za nemednarodne oborožene spopade veljajo določbe člena 3, skupnega ženevskim konvencijam, in Dopolnilni protokol II iz leta 1977, če je zadevna država pogodbenica. Pravila običajnega mednarodnega prava veljajo za mednarodne in notranje oborožene spopade, spet pa obstajajo razlike med obema ureditvama. |
Mednarodno pravo človekovih pravic in MHP
12. |
Pomembno je razlikovati med mednarodnim pravom človekovih pravic in MHP. To sta različni in ločeni vrsti prava in čeprav sta oba načeloma namenjena zaščiti posameznikov, so med njima velike razlike. MHP se uporablja zlasti v času oboroženega spopada in okupacije. Pravo človekovih pravic pa se uporablja za vse in v okviru pristojnosti zadevne države v času miru in tudi v času oboroženega spopada. Kljub razlikovanju se lahko v določeni situaciji uporabljajo predpisi obeh, zato je včasih treba upoštevati razmerje med njima. Te smernice ne obravnavajo prava človekovih pravic. |
Individualna odgovornost
13. |
Določene hujše kršitve MHP so opredeljene kot vojni zločini. Ti se lahko zgodijo v istih okoliščinah kot genocid in zločini zoper človečnost, ki pa za razliko od vojnih zločinov niso povezani z oboroženim spopadom. |
14. |
Posamezniki so osebno odgovorni za vojne zločine. Države morajo v skladu s svojo nacionalno zakonodajo zagotoviti, da se domnevnim storilcem sodi pred njihovimi lastnimi domačimi sodišči ali da so predani na sojenje pred sodiščem druge države ali mednarodnim kazenskim razsodiščem, kakršno je Mednarodno kazensko sodišče (3). |
III. OPERATIVNE SMERNICE
A. POROČANJE, OCENJEVANJE IN PRIPOROČILA ZA UKREPE
15. |
Ukrep v tem poglavju vključuje:
|
B. NAČINI UKREPANJA, KI SO NA VOLJO EU V NJENIH ODNOSIH S TRETJIMI DRŽAVAMI
16. |
EU ima na razpolago številne načine za ukrepanje. Ti vključujejo, a niso omejeni na:
|
(1) Glej Smernice EU za dialoge o človekovih pravicah (Svet jih je odobril 13. decembra 2001, posodobljene so bile 19. januarja 2009); Smernice o politiki EU do tretjih držav glede mučenja in drugih krutih, nečloveških ali poniževalnih kazni ali ravnanja (Svet jih je odobril 9. aprila 2001, posodobljene so bile 29. aprila 2008); Smernice EU o otrocih in oboroženih spopadih (Svet jih je odobril 8. decembra 2003, posodobljene so bile 17. junija 2008); Smernice EU za spodbujanje in varstvo otrokovih pravic (Svet jih je odobril 10. decembra 2007); Smernice EU glede nasilja nad ženskami in boja proti vsem vrstam diskriminacije proti njim (Svet jih je odobril 8. decembra 2008) in Skupno Stališče Sveta 2003/444/SZVP z dne 16. junija 2003 o Mednarodnem kazenskem sodišču (UL L 150, 18.6.2003, str. 67).
(2) Vse države članice EU so pogodbenice ženevskih konvencij in njihovih dopolnilnih protokolov ter so tako dolžne upoštevati njihova pravila.
(3) Glej skupno stališče Unije o MKS (2003/44/SZVP) in akcijski načrt EU za MKS. Glej tudi Sklep Sveta z dne 13. junija 2002 (2002/494/PNZ) o vzpostavitvi evropske mreže kontaktnih točk v zvezi z osebami, odgovornimi za genocid, hudodelstva zoper človečnost in vojna hudodelstva; Okvirni sklep Sveta (2002/584/PNZ) o evropskem nalogu za prijetje in postopkih predaje med državami članicami; Sklep Sveta z dne 8. maja 2003 (2003/335/PNZ) o preiskavi in sodnem pregonu genocida, hudodelstev zoper človečnost in vojnih zločinov; Sklep Sveta 2006/313/SZVP z dne 10. aprila 2006 o sklenitvi Sporazuma med Mednarodnim kazenskim sodiščem in Evropsko unijo o sodelovanju in pomoči, UL L 115, 28.4.2006, str. 49.
(4) Glej Sporazum med Evropsko unijo in Mednarodnim kazenskim sodiščem o sodelovanju in pomoči iz opombe 3.
(5) Skupno stališče Sveta 2008/944/SZVP z dne 8. decembra 2008, ki opredeljuje skupna pravila glede nadzora izvoza vojaške tehnologije in opreme, UL L 335, 13.12.2008, str. 99. To skupno stališče nadomešča Kodeks ravnanja Evropske unije glede izvoza orožja, ki ga je Svet sprejel 8. junija 1998.
PRILOGA
GLAVNI PRAVNI INSTRUMENTI ZA MEDNARODNO HUMANITARNO PRAVO IN DRUGI USTREZNI PRAVNI INSTRUMENTI
— |
IV. Haaška konvencija o zakonih in običajih vojne na kopnem iz leta 1907 |
— |
Priloga h Konvenciji: Pravilnik o vojskovanju na kopnem |
— |
Protokol o prepovedi uporabe dušljivih, strupenih ali drugih snovi in bakterioloških bojnih sredstev iz leta 1925 |
— |
Ženevska konvencija I o izboljšanju usode ranjenih in bolnih pripadnikov oboroženih sil na bojišču iz leta 1949 |
— |
Ženevska konvencija II o izboljšanju usode ranjenih in bolnih pripadnikov oboroženih sil na morju iz leta 1949 |
— |
Ženevska konvencija III o ravnanju z vojnimi ujetniki iz leta 1949 |
— |
Ženevska konvencija IV o zaščiti civilnih oseb v času vojne iz leta 1949 |
— |
Dopolnilni protokol k ženevskim konvencijam z dne 12. avgusta 1949 o zaščiti žrtev mednarodnih oboroženih spopadov (Protokol I) iz leta 1977 |
— |
Ženevski dopolnilni Protokol II k ženevskim konvencijam z dne 12. avgusta 1949 o zaščiti žrtev oboroženih spopadov, ki nimajo mednarodnega značaja, iz leta 1977 |
— |
Haaška konvencija o varstvu kulturnih dobrin v primeru oboroženega spopada iz leta 1954 |
— |
Pravilnik o izvajanju konvencije o varstvu kulturnih dobrin v primeru oboroženega spopada |
— |
Prvi protokol k Haaški konvenciji iz leta 1954 o varstvu kulturnih dobrin v primeru oboroženega spopada iz leta 1954 |
— |
Drugi protokol k Haaški konvenciji iz leta 1954 o varstvu kulturnih dobrin v primeru oboroženega spopada, iz leta 1999 |
— |
Konvencija o prepovedi razvoja, proizvodnje in skladiščenja bakteriološkega (biološkega) in toksičnega orožja in o njihovem uničevanju iz leta 1972 |
— |
Konvencija ZN o prepovedi ali omejitvi uporabe nekaterih vrst klasičnega orožja, za katere se lahko šteje, da imajo čezmerne travmatične učinke ali da glede ciljev delujejo enako, iz leta 1980 |
— |
Protokol I o prepovedi uporabe orožja, katerih delov ni mogoče odkriti iz leta 1980 |
— |
Protokol II o prepovedih ali omejitvah uporabe min, min presenečenja in drugih priprav iz leta 1980 |
— |
Spremenjeni Protokol II o prepovedih ali omejitvah uporabe min, min presenečenja in drugih priprav iz leta 1996 |
— |
Protokol III o prepovedih ali omejitvah uporabe zažigalnih orožij iz leta 1980 |
— |
Protokol IV o slepilnem laserskem orožju iz leta 1995 |
— |
Protokol V o eksplozivnih ostankih vojne iz leta 2003 |
— |
Konvencija o prepovedi razvoja, proizvodnje, skladiščenja in uporabe bakteriološkega kemičnega orožja in o njihovem uničevanju iz leta 1993 |
— |
Ottawska Konvencija o prepovedi uporabe, skladiščenja, proizvodnje in transferja protipehotnih min in o njihovem uničevanju iz leta 1997 |
— |
Statut Mednarodnega sodišča za sodni pregon oseb, odgovornih za hujše kršitve mednarodnega humanitarnega prava, storjene na območju nekdanje Jugoslavije od leta 1991, iz leta 1993 |
— |
Statut mednarodnega kazenskega sodišča za sodni pregon oseb, odgovornih za genocid in druge hujše kršitve mednarodnega humanitarnega prava, storjene na območju Ruande, ter državljanov Ruande, odgovornih za genocid in druge takšne kršitve, storjene na območju sosednjih držav med 1. januarjem 1994 in 31. decembrom 1994, iz leta 1994 |
— |
Rimski statut Mednarodnega kazenskega sodišča iz leta 1998 |
— |
Dopolnilni protokol iz leta 2005 k ženevskim konvencijam z dne 12. avgusta 1949 o sprejetju dodatnega razpoznavnega znaka (protokol III) |
— |
Konvencija o kasetnem strelivu iz leta 2008 |