Dokument je izvleček s spletišča EUR-Lex.
Dokument 62013TJ0088
Judgment of the General Court (Appeal Chamber) of 19 June 2015 (Extracts).#Z v Court of Justice of the European Union.#Appeal — Civil service — Officials — Impartiality on the part of the Civil Service Tribunal — Application for the recusal of a judge — Reassignment — Interests of the service — Rule that the grade must correspond with the post — Article 7(1) of the Staff Regulations — Disciplinary proceedings — Rights of defence.#Case T-88/13 P.
Sodba Splošnega sodišča (pritožbeni senat) z dne 19. junija 2015 (izvlečki).
Z proti Sodišču Evropske unije.
Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Nepristranskost Sodišča za uslužbence – Predlog za izločitev sodnika – Prerazporeditev – Interes službe – Pravilo ujemanja med nazivom in delovnim mestom – Člen 7(1) Kadrovskih predpisov – Disciplinski postopek – Pravica do obrambe.
Zadeva T-88/13 P.
Sodba Splošnega sodišča (pritožbeni senat) z dne 19. junija 2015 (izvlečki).
Z proti Sodišču Evropske unije.
Pritožba – Javni uslužbenci – Uradniki – Nepristranskost Sodišča za uslužbence – Predlog za izločitev sodnika – Prerazporeditev – Interes službe – Pravilo ujemanja med nazivom in delovnim mestom – Člen 7(1) Kadrovskih predpisov – Disciplinski postopek – Pravica do obrambe.
Zadeva T-88/13 P.
Zbirka odločb – splošno ; Zbirka odločb – Zbirka odločb za javne uslužbence
Oznaka ECLI: ECLI:EU:T:2015:393
SODBA SPLOŠNEGA SODIŠČA (pritožbeni senat)
19. junij 2015 ( *1 )
„Pritožba — Javni uslužbenci — Uradniki — Nepristranskost Sodišča za uslužbence — Predlog za izločitev sodnika — Prerazporeditev — Interes službe — Pravilo ujemanja med nazivom in delovnim mestom — Člen 7(1) Statuta — Disciplinski postopek — Pravica do obrambe“
V zadevi T‑88/13 P,
zaradi pritožbe zoper sodbo Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 5. decembra 2012, Z/Sodišče Evropske unije (F‑88/09 in F‑48/10, ZOdl. JU, EU:F:2012:171), s katero se predlaga razveljavitev te sodbe,
Z, stanujoča v Luxembourgu (Luksemburg), ki jo zastopa F. Rollinger, odvetnik,
pritožnica,
druga stranka v postopku je
Sodišče Evropske unije, ki ga zastopa A. Placco, agent,
tožena stranka na prvi stopnji,
SPLOŠNO SODIŠČE (pritožbeni senat),
v sestavi M. Jaeger, predsednik, H. Kanninen (poročevalec) in D. Gratsias, sodnika,
sodni tajnik: E. Coulon,
izreka naslednjo
Sodbo ( 1 )
1 |
Pritožnica s pritožbo na podlagi člena 9 Priloge I k Statutu Sodišča Evropske unije predlaga razveljavitev sodbe Sodišča za uslužbence Evropske unije (tretji senat) z dne 5. decembra 2012, Z/Sodišče Evropske unije (F‑88/09 in F‑48/10, ZOdl. JU, v nadaljevanju: izpodbijana sodba, EU:F:2012:171), s katero je to zavrnilo njeno tožbo zaradi razglasitve ničnosti odločb Sodišča Evropske unije z dne 18. decembra 2008 o njeni prerazporeditvi in z dne 10. julija 2009, s katero ji je bila izrečena sankcija v obliki pisnega opozorila. |
Dejansko stanje
2 |
Upoštevno dejansko stanje je v točkah od 23 do 66 izpodbijane sodbe navedeno tako:
1. Odločba o prerazporeditvi z dne 18. decembra 2008
[…]
2. Odločba o disciplinski sankciji z dne 10. julija 2009
[…]
[…]
[…]
[…]
|
Postopek na prvi stopnji
[…]
5 |
Pritožnica je s tožbo, ki jo je v sodnem tajništvu Sodišča za uslužbence vložila 22. junija 2010 in je bila vpisana pod številko F‑48/10 (v nadaljevanju: tožba F‑48/10), predlagala razglasitev ničnosti odločbe organa, pristojnega za imenovanja, z dne 10. julija 2009, s katero ji je bila izrečena sankcija pisnega opomina (v nadaljevanju: sankcija z dne 10. julija 2009), ter po potrebi odločbe o zavrnitvi pritožbe zoper to sankcijo, na drugi strani pa, naj se Sodišču naloži plačilo 50.000 EUR iz naslova povrnitve nepremoženjske škode. |
6 |
Sodišče je v odgovoru med drugim predlagalo zavrnitev tožbe F‑48/10. […] |
11 |
Ob začetku obravnave 25. januarja 2012 je pritožnica vložila izrecen predlog za izločitev sodnika poročevalca, ki je po dopisu iz točke 7 zgoraj postal predsednik Sodišča za uslužbence in predsednik tretjega senata, torej sestave, ki sta ji bili dodeljeni obravnavani zadevi, zaradi videza pomanjkanja integritete, nepristranskosti in neodvisnosti. V tem predlogu je bilo med trditvami v zvezi s pristranskostjo sodnika poročevalca navedeno, da je le-ta kot predsednik Sodišča za uslužbence ohranil obstoj odbora, zadolženega za pritožbe, Sodišča za uslužbence, kar velja tudi za „tiste člane [navedenega] sodišča, ki so se strinjali, da postanejo člani navedenega odbora, s tem pa je bila njihova nepristranskost objektivno ogrožena.“ |
12 |
Sodišče za uslužbence je po vložitvi predloga pritožnice za izločitev na začetku obravnave prekinilo postopek. |
13 |
Sodni tajnik Sodišča za uslužbence je predlog za izločitev z dopisom z dne 6. februarja 2012 poslal Sodišču, da bi podalo morebitne pripombe, ta pa je z dopisom, ki ga je sodno tajništvo Sodišča za uslužbence prejelo 17. februarja 2012, odgovorilo da nima pripomb in da presojo prepušča navedenemu sodišču. Predsednik drugega senata Sodišča za uslužbence je z obrazloženim sklepom z dne 29. marca 2012 zavrnil predlog za izločitev sodnika poročevalca in dveh sodnikov iz odbora, zadolženega za pritožbe, Sodišča za uslužbence. |
14 |
Stranki sta bili z dopisom sodnega tajništva z dne 4. aprila 2012 povabljeni na novo obravnavo, ki je bila 10. maja 2012. |
15 |
Sodišče za uslužbence (tretji senat) je 5. decembra 2012 razglasilo izpodbijano sodbo. […] |
Izpodbijana sodba
[…]
Tožba F‑48/10
28 |
Pritožnica je v podporo svojemu predlogu za razglasitev ničnosti navajala šest tožbenih razlogov, ki so se nanašali na, prvič, nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, in nezakonitost člena 4 Sklepa Sodišča Evropske unije z dne 4. maja 2004 o izvajanju pooblastil, ki so s Kadrovskimi predpisi za uradnike Evropske unije podeljena organu, pristojnemu za imenovanja, s pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije pa organu za sklepanje pogodb o zaposlitvi (v nadaljevanju: sklep z dne 4. maja 2004), drugič, nepravilnost disciplinskega postopka zaradi kršitve pravice do obrambe in načela kontradiktornosti ter členov od 1 do 3 Priloge IX h Kadrovskim predpisom, tretjič, kršitev člena 12 Kadrovskih predpisov in člena 10 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP) ter očitno napako pri presoji, četrtič, obstoj navzkrižja interesov pri OPI, kršitev členov 2 in 10 Statuta Sodišča, člena 11a Kadrovskih predpisov in člena 8 Evropskega kodeksa o dobrem upravljanju, člena 41 Listine o temeljnih pravicah ter splošnih načel objektivnosti, nepristranskosti in neodvisnosti, petič, kršitev pravice do obrambe in načela enakosti orožij, in šestič, obstoj zlorabe in izkrivljenja pooblastil ter kršitev načel skrbnega ravnanja in dobrega upravljanja. |
29 |
Sodišče za uslužbence je z izpodbijano sodbo vse te tožbene razloge zavrnilo. […] |
Postopek pred Splošnim sodiščem in predlogi strank
32 |
Pritožnica je 14. februarja 2013 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to pritožbo. |
33 |
Pritožnica je 26. februarja 2013 vložila zahtevo za anonimnost, ki ji je predsednik pritožbenega senata ugodil s sklepom z dne 6. marca 2013. |
34 |
Sodišče je 19. septembra 2013 vložilo odgovor na pritožbo. Pisni postopek se je končal 2. decembra 2013. |
35 |
Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Splošno sodišče (pritožbeni senat) ugotovilo, da stranki v enem mesecu po končanju pisnega postopka nista vložili nobenega predloga za določitev obravnave, in na podlagi člena 146 Poslovnika odločilo, da ne bo opravilo ustnega postopka. |
36 |
Pritožnica Splošnemu sodišču predlaga, naj:
|
37 |
Sodišče predlaga Splošnemu sodišču, naj:
|
Pritožba
38 |
Pritožnica v utemeljitev svojih navedb navaja enajst pritožbenih razlogov. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na neobstoj nepristranskosti tretjega senata Sodišča za uslužbence. Drugi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, ker naj bi bil nadzor Sodišča za uslužbence nad spoštovanjem pogoja v zvezi z interesom službe iz člena 7(1) Kadrovskih predpisov omejen. Tretji pritožbeni razlog se nanaša na nepristojnost predsednice drugega senata Sodišča za uslužbence za odločitev o predlogu za izločitev z dne 25. januarja 2012. Četrti pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do poštenega sojenja, ker Poslovnik Sodišča za uslužbence ne predvideva možnosti vložitve ugovora zoper sklep o zavrnitvi predloga za izločitev sodnika. Peti pritožbeni razlog se nanaša na eni strani na obveznost ugotovitve materialne resnice v zvezi z razlogi, iz katerih je bila sprejeta odločba o prerazporeditvi in odločba o izreku disciplinske sankcije z dne 10. julija 2009, in na drugi strani na izkrivljenje dejanskega stanja. Šesti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence štelo, da je bila odločba o prerazporeditvi sprejeta izključno v interesu službe v smislu člena 7(1) Kadrovskih predpisov. Sedmi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence napačno razsodilo, da je OPI spoštoval pravilo o ekvivalentnosti naziva in delovnega mesta. Osmi pritožbeni razlog se nanaša na kršitev pravice do obrambe in pravice do izjave. Deveti pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Sodišče za uslužbence odškodninski zahtevek v zvezi s škodo, ki naj bi izhajala iz tega, da je bila znotraj institucije objavljena odločba o prerazporeditvi, razglasilo za nedopusten. Deseti pritožbeni razlog se nanaša na eni strani na napačno uporabo prava, ker je Sodišče za uslužbence razsodilo, da je odbor, zadolžen za pritožbe, ki je zavrnil pritožbo zoper sankcijo z dne 10. julija 2009, pristojen, in na drugi strani na opustitev odločitve o razlogu, ki se nanaša na nezakonitost člena 4 sklepa z dne 4. maja 2004. Enajsti pritožbeni razlog se nanaša na eni strani na napačno uporabo prava, ker je Sodišče za uslužbence presodilo, da je OPI spoštoval člene od 1 do 3 Priloge IX h Kadrovskim predpisom, in na drugi strani na kršitev pravice do obrambe in načela kontradiktornosti. […] |
Pritožbeni razlogi v zvezi s tožbo F‑48/10
Deseti pritožbeni razlog: napačna uporaba prava, ker je Sodišče za uslužbence razsodilo, da je odbor, zadolžen za pritožbe, ki je zavrnil pritožbo zoper sankcijo z dne 10. julija 2009, pristojen, in opustitev odločitve o razlogu, ki se nanaša na nezakonitost člena 4 sklepa z dne 4. maja 2004
138 |
Pritožnica izpodbija točke od 226 do 228 izpodbijane sodbe, s katerimi je Sodišče za uslužbence kot brezpredmeten zavrnilo tožbeni razlog, ki se nanaša na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, ker je odločba o zavrnitvi pritožbe zoper sankcijo z dne 10. julija 2009 potrditveni akt brez samostojne vsebine, zato njegova razveljavitev ne more vplivati na zakonitost sankcije z dne 10. julija 2009. Meni, da tako sklepanje Sodišča za uslužbence ne more temeljiti na obstoju odločbe o zavrnitvi pritožbe, ki jo je sprejel nepristojen organ. |
139 |
Sodišče izpodbija utemeljitve pritožnice. |
140 |
Pritožnica je na prvi stopnji predlagala razglasitev ničnosti sankcije z dne 10. julija 2009 in po potrebi razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe zoper sankcijo z dne 10. julija 2009 (izpodbijana sodba, točka 69). |
141 |
V skladu z ustaljeno sodno prakso se z vsako odločitvijo o zavrnitvi pritožbe – z odločbo ali zaradi molka organa – če je izključno taka, zgolj potrdi akt ali molk, zoper katerega se pritožnik pritožuje, in ločeno ni izpodbojna, tako da je treba predloge zoper to odločbo, ki v razmerju do prvotne odločbe nima samostojne vsebine, obravnavati, kot da se nanašajo na prvotni akt (sklep z dne 16. junija 1988, Progoulis/Komisija, 371/87, Recueil, EU:C:1988:317, točka 17, in sodba z dne 2. marca 2004, Di Marzio/Komisija, T‑14/03, RecFP, EU:T:2004:59, točka 54). Odločba o zavrnitvi pritožbe je potrditveni akt brez samostojne vsebine, ker se z njo položaj pritožnika ne preuči ponovno na novi pravni podlagi ali ob upoštevanju novih dejstev (sodbi z dne 21. septembra 2011, Adjemian in drugi/Komisija, T‑325/09 P, ZOdl., EU:T:2011:506, točka 32, in z dne 21. maja 2014, Mocová/Komisija, T‑347/12 P, ZOdl. (Odlomki), EU:T:2014:268, točka 34). |
142 |
Sodišče za uslužbence je na podlagi sodne prakse, navedene v točki 141 zgoraj, v točki 227 izpodbijane sodbe ugotovilo, da uprava položaj pritožnice ni preučila ponovno na novi pravni podlagi ali ob upoštevanju novih dejstev, tako da je treba odločbo o zavrnitvi pritožbe obravnavati zgolj kot potrditev sankcije z dne 10. julija 2009. Na podlagi tega je sklenilo, da razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe ni mogla vplivati na zakonitost sankcije z dne 10. julija 2009, zato je bilo treba tožbeni razlog, ki se je nanašal na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, in s katerim se je predlagala razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe, zavrniti kot brezpredmeten. |
143 |
Vendar je treba ugotoviti, da je pritožnica s tožbenim razlogom na prvi stopnji, ki se je nanašal na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, izpodbijala sestavo navedenega odbora, ki je zavrnil njeno pritožbo zoper sankcijo z dne 10. julija 2009. Ta tožbeni razlog se je torej nanašal na vprašanje, ali je bila preučitev pritožbe pritožnice opravljena po pravilnem postopku, ki bi lahko pripeljal do drugačne odločbe, kot je bila sankcija z dne 10. julija 2009. Zato je imela pritožnica dejanski in ločen interes, da predlaga razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe, in ne samo razglasitev ničnosti sankcije z dne 10. julija 2009. |
144 |
Če bi se namreč uporabila v točki 141 zgoraj navedena sodna praksa – ne glede na to, da se zadevni tožbeni razlog nanaša na upravni pritožbeni postopek kot tak in ne na prvotni akt, ki je predmet pritožbe – bi bila vsakršna možnost izpodbijanja v zvezi s predhodnim postopkom izključena, s tem pa bi pritožnica izgubila možnost izkoristiti postopek, katerega namen je omogočiti in spodbuditi sporazumno rešitev spora med uslužbencem in upravo ter organu, pristojnemu za odločanje o zadevi uradnika, naložiti, da svojo odločbo ponovno preuči z vidika morebitnih ugovorov uradnika (glej v tem smislu zgoraj v točki 141 navedeno sodbo Mocová/Komisija, EU:T:2014:268, točka 38). |
145 |
V zvezi s tem je treba kot neutemeljeno obravnavati trditev Sodišča, da pritožnik nima interesa za predlaganje razglasitve ničnosti odločbe o zavrnitvi pritožbe, potem ko vloži tožbo za razglasitev ničnosti prvotnega akta, ker bi bilo – tudi če bi bil pritožbeni postopek nepravilen – nesmiselno, da bi uprava ponovno odločila o pritožbi v obsegu, v katerem je pritožnik samemu sodišču predlagal razglasitev ničnosti prvotnega akta. V nasprotju s tem, kar trdi Sodišče, je treba interes pritožnika, da se pritožbeni postopek vodi pravilno in da se torej ob nepravilnosti odločba o zavrnitvi pritožbe razglasi za nično, presojati samostojno, in ne v povezavi z morebitno tožbo zoper prvotni akt, ki je predmet pritožbe. Drugače zadevna oseba nikoli ne bi mogla uveljavljati nepravilnosti v pritožbenem postopku – v katerem pa ji je bila odvzeta možnost ponovne redne predhodne preučitve odločbe uprave – kadar koli bi bila vložena tožba zoper prvotni akt, ki se izpodbija s pritožbo. |
146 |
Iz tega sledi, da mora biti glede na cilj zadevnega pritožbenega razloga, ki se nanaša na pritožbeni postopek, pritožnici omogočeno predlagati nadzor sodišča Unije nad zakonitostjo odločbe o zavrnitvi pritožbe, in ne samo sankcije z dne 10. julija 2009. |
147 |
Zato je treba razsoditi, da je Sodišče za uslužbence napačno uporabilo pravo s tem, da je kot brezpredmeten zavrnilo tožbeni razlog, ki se je nanašal na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe. |
148 |
Zato je treba desetemu pritožbenemu razlogu ugoditi. […] |
162 |
Na podlagi navedenega je treba pritožbi delno ugoditi in izpodbijano sodbo razveljaviti v obsegu, v katerem je bilo napačno uporabljeno pravo, kot je bilo ugotovljeno v točkah od 140 do 147 zgoraj. |
Tožba na prvi stopnji
163 |
Splošno sodišče v skladu s členom 13(1) Priloge I k Statutu Sodišča, če je pritožba utemeljena, razveljavi odločitev Sodišča za uslužbence in odloči o sporu. Zadevo pa vrne v razsojanje Sodišču za uslužbence, če o njej ni mogoče odločiti. |
164 |
V obravnavani zadevi ima Splošno sodišče na voljo potrebne elemente, da odloči o tožbi na prvi stopnji. |
165 |
Ker je bilo pritožbi ugodeno samo delno in ker se izpodbijana sodba razveljavi samo v obsegu, v katerem je bilo napačno uporabljeno pravo, kot izhaja iz točk od 140 do 147 zgoraj, je treba ugotoviti, da je preostala presoja Sodišča za uslužbence, pri kateri ni bilo navedene kršitve, postala pravnomočna. Splošno sodišče mora zato preizkusiti samo tožbeni razlog, ki ga je pritožnica navedla v zadevi F‑48/10 ter se nanaša na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, in nezakonitost člena 4 sklepa z dne 4. maja 2004. |
166 |
Pritožnica je pred Sodiščem za uslužbence trdila, da je bil odbor, ki je bil zadolžen za obravnavanje njene pritožbe zoper sankcijo z dne 10. julija 2009 in je bil sestavljen iz enega sodnika Sodišča ter dveh generalnih pravobranilcev, sestavljen nepravilno. V zvezi s tem je navedla, prvič, da člen 4 Statuta Sodišča določa, da „[s]odniki ne smejo opravljati političnih ali upravnih funkcij.“ Drugič, sklicevala se je na člen 12 Statuta Sodišča, iz katerega izhaja, da so Sodišču dodeljeni uradniki in drugi uslužbenci, „[o]dgovorni […] sodnemu tajniku, ki je podrejen predsedniku,“ zato lahko samo sodni tajnik in predsednik Sodišča delujeta kot OPI. Tretjič, trdila je, da je člen 4 sklepa z dne 4. maja 2004, ki določa, da v zvezi z odločitvami o pritožbah „odbor, zadolžen za pritožbe, izvaja pooblastila, ki jih Kadrovski predpisi prenašajo na [OPI],“ v nasprotju s členom 2(1) Kadrovskih predpisov, ki določa, da vsaka institucija določi, kdo izvaja pooblastila, ki jih ti kadrovski predpisi prenašajo na OPI, v povezavi s členoma 4 in 12 Statuta Sodišča. Poleg tega je trdila, da Statut Sodišča niti sodnemu tajniku niti predsedniku Sodišča ne dovoljuje, da preneseta pooblastila OPI, ki so jima dana. |
167 |
Najprej je treba ugotoviti, da se pritožnica zgolj sklicuje na vsebino člena 4, prvi odstavek, Statuta Sodišča, po katerem „[s]odniki ne smejo opravljati političnih ali upravnih funkcij,“ in trdi, da z izjemo predsednika Sodišča drugi sodniki in generalni pravobranilci ne morejo opravljati nobene upravne funkcije, med drugim tudi ne delovati kot OPI v okviru odbora, zadolženega za pritožbe. Te trditve ne podpira nobena pravna utemeljitev. Kot je Sodišče navedlo pred Sodiščem za uslužbence, je namen te določbe zagotavljati neodvisnost sodnikov tako med opravljanjem njihovih funkcij kot po tem, zlasti v razmerju do držav članic in drugih institucij Unije. Tudi drugi odstavki člena 4 Statuta Sodišča odražajo to skrb za ohranitev neodvisnosti sodnikov. Vendar pritožnica ne more na podlagi člena 4, prvega odstavka, Statuta Sodišča sklepati o nezmožnosti opravljanja funkcij v zvezi z notranjim upravljanjem institucije. Sodišče je v pisanjih pred Sodiščem za uslužbence pravilno ugotovilo, da to, da sodniki opravljajo upravne funkcije znotraj institucije, ne posega v njihovo neodvisnost in omogoča zagotavljanje upravne samostojnosti institucije. |
168 |
Poleg tega pritožnica trdi zgolj to, da ker člen 12 Statuta Sodišča določa, da so Sodišču dodeljeni uradniki in drugi uslužbenci „[o]dgovorni […] sodnemu tajniku, ki je podrejen predsedniku,“ lahko samo sodni tajnik in predsednik Sodišča izvajata pooblastila, ki jih Kadrovski predpisi prenašajo na OPI. Prav tako ni dokazala združljivosti svoje razlage člena 12 Statuta Sodišča, ki naj bi izvajanje pooblastil, prenesenih na OPI, omejeval samo na sodnega tajnika in predsednika Sodišča, s členom 2(1) Kadrovskih predpisov, ki določa da vsaka institucija določi, kdo izvaja pooblastila, ki jih Kadrovski predpisi prenašajo na OPI. Trdi namreč samo to, da je mogoče člen 2(1) Kadrovskih predpisov v zvezi s Sodiščem razumeti zgolj v povezavi s členoma 4 in 12 Statuta Sodišča. |
169 |
V teh okoliščinah pritožnica ne more verodostojno trditi, da je člen 4 sklepa z dne 4. maja 2004, po katerem odbor, zadolžen za pritožbe, v zvezi z odločanjem o pritožbah izvaja pooblastila, ki jih Kadrovski predpisi prenašajo na OPI, v nasprotju s členom 2(1) Kadrovskih predpisov v povezavi s členoma 4 in 12 Statuta Sodišča. |
170 |
Iz tega sledi, da je treba zavrniti tožbeni razlog s prve stopnje, na katerega se je pritožnica sklicevala v zadevi F‑48/10 in se nanaša na nepristojnost odbora, zadolženega za pritožbe, in nezakonitost člena 4 sklepa z dne 4. maja 2004. Zato je treba tožbo v zadevi F‑48/10 v tem delu zavrniti. […] |
Iz teh razlogov je SPLOŠNO SODIŠČE (pritožbeni senat) razsodilo: |
|
|
|
|
M. Jaeger H. Kanninen D. Gratsias Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 19. junija 2015. Podpisi |
( *1 ) Jezik postopka: francoščina.
( 1 ) Navedene so le točke zadevne sodbe, za katere Splošno sodišče meni, da je njihova objava koristna.