JULIANE KOKOTT
prednesené 8. septembra 2011 ( 1 )
Vec C-17/10
Toshiba Corporation a i.
[návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Krajský soud v Brně (Česká republika)]
„Hospodárska súťaž — Medzinárodný kartel s účinkami na území Únie, EHP a členských štátov, ktoré k Únii a EHP pristúpili 1. mája 2004 — Článok 81 ES a článok 53 Dohody o EHP — Stíhanie a sankcionovanie porušenia za obdobie pred pristúpením a po ňom — Pokuty — Vymedzenie právomocí Komisie a vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž — Zásada ne bis in idem — Článok 3 ods. 1 a článok 11 ods. 6 nariadenia (ES) č. 1/2003 — Dôsledky pristúpenia nového členského štátu k Európskej únii“
I – Úvod
1. |
Koľko orgánov hospodárskej súťaže v Európe sa môže zaoberať jednou a tou istou kartelovou dohodou a uložiť zúčastneným podnikom sankcie? To je v podstate otázka, o ktorej má rozhodnúť Súdny dvor v rámci tohto konania o prejudiciálnej otázke. Táto otázka nastoľuje nielen základné problémy týkajúce sa vymedzenia právomoci medzi európskymi orgánmi pre hospodársku súťaž, ale aj delikátne aspekty ochrany základných práv v Európskej únii najmä vzhľadom na zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (ne bis in idem). Pre fungovanie nového systému uplatňovania kartelového práva, tak ako bol k 1. máju 2004 zavedený nariadením (ES) č. 1/2003 ( 2 ), majú tieto témy význam, ktorý sa nesmie podceniť. Súdnemu dvoru okrem toho ponúkajú možnosť, aby ďalej rozvinul svoju viac než štyridsaťročnú judikatúru vychádzajúcu z rozsudku Walt Wilhelm ( 3 ). |
2. |
V pozadí tohto konania stojí medzinárodne činný kartel objavený v roku 2004, na ktorom sa podieľalo množstvo známych európskych a japonských podnikov z odvetvia elektrotechniky. Proti týmto podnikom zakročilo niekoľko orgánov pre hospodársku súťaž a uložilo im miliónové pokuty: na úrovni Únie Európska komisia ako orgán pre hospodársku súťaž Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), na vnútroštátnej úrovni okrem iného český orgán pre hospodársku súťaž ( 4 ). |
3. |
Český orgán pre hospodársku súťaž použil iba vnútroštátne kartelové právo a potrestal len dopady kartelovej dohody na území Českej republiky, a to za obdobie pred 1. májom 2004, dňom pristúpenia Českej republiky k Európskej únii. Príslušné kartelové konanie však bolo začaté až po 1. máji 2004, v momente, keď Komisia už začala konanie podľa nariadenia č. 1/2003. Okrem toho rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž o udelení pokuty bolo vydané po rozhodnutí Komisie. |
4. |
Teraz sa pred súdom vedie spor o to, či postup českého orgánu pre hospodársku súťaž bol v súlade s právom. Spoločnosť Toshiba a mnoho ďalších účastníkov kartelovej dohody namieta, že český orgán pre hospodársku súťaž nebol podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 príslušný potrestať kartelový delikt, pretože Komisia už začala konanie na európskej úrovni. Okrem toho sa dovolávajú zásady ne bis in idem. |
II – Právny rámec
A – Právo Únie
5. |
Právny rámec Únie je vo veci samej okrem aktu o podmienkach pristúpenia z roku 2003 ( 5 ) vymedzený jednak článkom 81 ES (teraz článok 101 ZFEÚ), článkom 53 EHP ( 6 ) a článkami 49 a 50 Charty základných práv Európskej únie ( 7 ) a jednak nariadením č. 1/2003. Ďalej je potrebné poukázať na oznámenie Komisie o spolupráci v rámci siete orgánov pre hospodársku súťaž [neoficiálny preklad] (ďalej len „oznámenie o spolupráci v rámci siete“) ( 8 ). |
1. Ustanovenia primárneho práva
6. |
Pristúpenie Českej republiky k Európskej únii sa uskutočnilo s účinnosťou od 1. mája 2004 ( 9 ). Článok 2 aktu o podmienkach pristúpenia obsahuje nasledujúce ustanovenie o časovej uplatniteľnosti práva Únie v Českej republike a ďalších deviatich nových členských štátoch: „Odo dňa pristúpenia budú ustanovenia pôvodných zmlúv a aktov prijatých orgánmi a Európskou centrálnou bankou pred pristúpením záväzné pre nové členské štáty a budú sa uplatňovať za podmienok stanovených v týchto zmluvách a v tomto akte.“ |
7. |
Podľa článku 81 ES sú so spoločným trhom nezlučiteľné, a preto zakázané všetky dohody medzi podnikmi, ktoré by mohli ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a ktoré majú za cieľ alebo následok vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže v rámci spoločného trhu. |
8. |
Článok 53 EHP obsahuje zákaz kartelových dohôd, ktorý je obsahovo totožný s článkom 81 ES a ktorého rozsah pôsobnosti sa týka celého Európskeho hospodárskeho priestoru. |
9. |
Zásada zákonnosti trestov (nullum crimen, nulla poena sine lege) je zakotvená v článku 49 ods. 1 Charty základných práv: „Nikoho nemožno odsúdiť za konanie alebo opomenutie, ktoré v čase, keď bolo spáchané, nebolo podľa vnútroštátneho alebo medzinárodného práva trestným činom. Takisto nesmie byť uložený trest prísnejší, než aký bolo možné uložiť v čase spáchania trestného činu. Ak po spáchaní trestného činu zákon ustanovuje miernejší trest, uloží sa tento trest.“ |
10. |
Zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem) je v článku 50 Charty základných práv vyjadrená takto: „Nikoho nemožno stíhať alebo potrestať v trestnom konaní za trestný čin, za ktorý už bol v rámci Únie oslobodený alebo odsúdený konečným rozsudkom v súlade so zákonom.“ |
2. Ustanovenia sekundárneho práva uvedené v nariadení č. 1/2003
11. |
„Vzťah medzi [článkom 81 ES]… a vnútroštátnym súťažným právom“ je v článku 3 nariadenia č. 1/2003 upravený takto: „1. Ak orgány hospodárskej súťaže členských štátov alebo vnútroštátne súdy uplatňujú vnútroštátne súťažné právo na dohody, rozhodnutia o združení podnikov alebo zosúladené postupy v zmysle článku 81 ods. 1 [ES], ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi v zmysle uvedeného ustanovenia, uplatnia aj článok 81 [ES] na také dohody, rozhodnutia alebo zosúladené postupy. ... 2. Uplatňovanie vnútroštátneho súťažného práva nemôže viesť k zákazu dohôd, rozhodnutí združení podnikov alebo zosúladených postupov, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, ale ktoré neobmedzujú hospodársku súťaž v zmysle článku 81 ods. 1 [ES] alebo spĺňajú podmienky článku 81 ods. 3 [ES] alebo ktoré sú predmetom nariadenia o uplatňovaní článku 81 ods. 3 [ES]. Členským štátom sa týmto nariadením nezabraňuje prijímať a uplatňovať prísnejšie vnútroštátne právne predpisy na ich území, ktoré zakazujú alebo trestajú jednostranné konanie podnikov. 3. Bez dopadu na všeobecné zásady a iné ustanovenia práva spoločenstva, odseky 1 a 2 neplatia, keď orgány hospodárskej súťaže alebo vnútroštátne súdy členských štátov uplatňujú vnútroštátne právne predpisy o kontrole fúzií a ani nebránia uplatňovaniu ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré sledujú prevažne cieľ, ktorý je iný ako cieľ sledovaný článkami 81 a 82 [ES].“ |
12. |
Pod nadpisom „Spolupráca medzi Komisiou a orgánmi hospodárskej súťaže členských štátov“ obsahuje okrem toho článok 11 ods. 6 prvá veta nariadenia č. 1/2003 toto pravidlo: „Ak Komisia začne konanie týkajúce sa prijatia rozhodnutia podľa kapitoly III, zbavuje tým orgány hospodárskej súťaže členských štátov ich práva na uplatňovanie článkov 81 a 82 [ES].“ |
13. |
Nakoniec článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 s názvom „Jednotné uplatňovanie súťažného práva spoločenstva“ upravuje: „Keď orgány hospodárskej súťaže členských štátov rozhodujú o dohodách, rozhodnutiach alebo postupoch podľa článku 81 [ES] alebo článku 82 [ES], ktoré sú už predmetom rozhodnutia Komisie, nemôžu prijať rozhodnutia, ktoré sú v rozpore s rozhodnutím prijatým Komisiou.“ |
14. |
Uvedené ustanovenia sa vysvetľujú v odôvodneniach č. 8, 9, 15, 17, 18, 22 a 34 preambuly nariadenia č. 1/2003, ktoré v príslušných častiach znejú:
…
…
…
…
|
15. |
Je dobré pripomenúť nakoniec aj odôvodnenie č. 37 preambuly nariadenia č. 1/2003, ktoré sa venuje ochrane základných práv: „Toto nariadenie rešpektuje základné práva a je zhodné so zásadami uznávanými najmä Chartou základných práv Európskej únie. V zhode s tým by sa toto nariadenie malo vykladať a uplatňovať so zreteľom na tieto práva a zásady.“ |
3. Oznámenie Komisie o spolupráci v rámci siete
16. |
V oznámení Komisie o spolupráci v rámci siete orgánov pre hospodársku súťaž sa pod nadpisom „3.2 Začatie konania podľa článku 11 ods. 6 nariadenia Rady zo strany Komisie“ nachádzajú okrem iného nasledujúce spresnenia: „…
…
…“ [neoficiálny preklad] |
B – Vnútroštátne právo
17. |
Z českého práva je relevantný § 3 ods. 1 a 2 zákona o ochrane hospodárskej súťaže. Toto ustanovenie platilo až do 30. júna 2001 v znení zákona č. 63/1991 Sb. ( 10 ) a od 1. júla 2001 v znení zákona č. 143/2001 Sb ( 11 ). Vo svojom skoršom, ako aj v neskoršom znení formuluje toto ustanovenie v podstate rovnaký zákaz kartelových dohôd, aký je na úrovni Únie stanovený v článku 101 ZFEÚ (pôvodný článok 81 ES). |
III – Skutkový stav, správne konanie a spor v konaní vo veci samej
18. |
Prejednávaný prípad sa týka medzinárodne činného kartelu na trhu s rozvádzačmi izolovanými plynom ( 12 ), na ktorom sa v priebehu rôznych období medzi rokmi 1988 a 2004 zúčastnilo množstvo známych európskych a japonských podnikov z odvetvia elektrotechniky. Európska komisia, ako aj český orgán pre hospodársku súťaž sa v rokoch 2006 a 2007 zaoberali určitými aspektmi tohto prípadu a uložili dotknutým podnikom pokuty ( 13 ), český orgán pre hospodársku súťaž však iba podľa vnútroštátneho kartelového práva a iba za obdobie pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii 1. mája 2004. |
Správne konanie na európskej úrovni
19. |
Európska komisia začala 20. apríla 2006 na základe článku 81 ES a článku 53 EHP v spojení s nariadením č. 1/2003 konanie o peňažnej pokute ( 14 ). Toto konanie, ktorému predchádzala žiadosť o zhovievavosť ( 15 ) a kontroly v obchodných priestoroch viacerých účastníkov kartelovej dohody v roku 2004 ( 16 ), sa týkalo celkovo 20 právnických osôb, medzi nimi aj spoločnosti Toshiba Corporation a 15 ďalších žalobkýň v konaní vo veci samej. |
20. |
Vo svojom rozhodnutí z 24. januára 2007 ( 17 ) (ďalej len „rozhodnutie Komisie“) Komisia konštatovala, že uvedeným kartelom došlo v období od 15. apríla 1988 do 11. mája 2004 k jedinému a nepretržitému porušeniu článku 81 ES a článku 53 EHP ( 18 ), na ktorom sa podieľali jednotliví účastníci kartelovej dohody počas rôzne dlhých časových období. Podľa tvrdení Komisie išlo o komplexný celosvetový kartel s výnimkou USA a Kanady, ktorý mal dopady na Európsku úniu a Európsky hospodársky priestor ( 19 ) a v jeho rámci si zúčastnené podniky vymieňali okrem iného citlivé informácie o trhu, vzájomne si medzi seba rozdelili trhy ( 20 ), stanovovali ceny a ukončili svoju spoluprácu so subjektmi nachádzajúcimi sa mimo kartel. |
21. |
S výnimkou jedného podniku ( 21 ), ktorý využil zhovievavosť Komisie, boli všetkým účastníkom správneho konania, medzi nimi aj žalobkyniam v konaní vo veci samej, uložené pokuty v celkovej výške viac než 750 miliónov eur ( 22 ). Najvyššia jednotlivá pokuta vo výške 396 miliónov eur bola uložená nemeckej spoločnosti Siemens AG. |
22. |
V rozsahu, v akom je to relevantné pre prejednávaný prípad, Všeobecný súd Európskej únie v podstate prednedávnom rozhodnutie Komisie z 24. januára 2007 potvrdil ( 23 ). |
Správne konanie na vnútroštátnej úrovni
23. |
Na základe toho istého kartelu začal 2. augusta 2006 český orgán pre hospodársku súťaž konanie pre porušenie českého zákona o ochrane hospodárskej súťaže týkajúce sa tých istých účastníkov kartelu. Dňa 9. februára 2007 vydal prvé rozhodnutie ( 24 ), proti ktorému však žalobkyne v rámci správneho konania podali opravný prostriedok. Na základe tohto rozkladu predseda českého orgánu pre hospodársku súťaž rozhodnutím z 26. apríla 2007 pôvodné rozhodnutie zmenil ( 25 ). |
24. |
V rozhodnutí o rozklade z 26. apríla 2007 sa zistilo, že dotknuté podniky uzatvorili pre územie Českej republiky kartelovú dohodu. V období do 3. marca 2004 tým ako súťažitelia údajne porušili český zákon o ochrane hospodárskej súťaže. ( 26 ) S výnimkou jedného podniku ( 27 ), pre ktorý bol použitý vnútroštátny program zhovievavosti, boli všetkým podnikom, ktorých sa konanie týkalo, uložené pokuty ( 28 ). |
Konanie pred českými súdmi
25. |
Proti rozhodnutiu českého orgánu pre hospodársku súťaž podali žalobkyne v konaní vo veci samej žalobu na Krajský súd v Brne ( 29 ). Okrem iného namietali, že český orgán pre hospodársku súťaž chybne určil dobu trvania kartelu a jeho ukončenie zámerne stanovil na čas pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii, čím odôvodnil uplatnenie českého zákona o ochrane hospodárskej súťaže. Podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 údajne zanikla príslušnosť českého orgánu pre hospodársku súťaž na vedenie konania na vnútroštátnej úrovni, pretože Komisia v tejto veci už začala konanie na európskej úrovni. Konanie na vnútroštátnej úrovni je v rozpore so zákazom kumulatívneho ukladania sankcií (ne bis in idem). |
26. |
Rozsudkom z 25. júna 2008 ( 30 ) zrušil Krajský súd v Brne tak rozhodnutie o rozklade českého orgánu pre hospodársku súťaž z 26. apríla 2007, ako aj jeho pôvodné rozhodnutie z 9. februára 2007. Krajský súd vychádzal z toho, že posudzované konanie žalobkýň predstavovalo jedno nepretržité administratívne porušenie, ktoré, ako konštatovala Komisia, trvalo do 11. mája 2004. Vzhľadom na to, že Komisia v súvislosti s týmto „celosvetovým“ kartelom začala konanie podľa článku 81 ES a vydala „odsudzujúce“ rozhodnutie, je ďalšie konanie v tej istej veci v rozpore so zásadou ne bis in idem. Český orgán pre hospodársku súťaž okrem toho podľa článku 11 ods. 6 prvej vety nariadenia č. 1/2003 stratil svoju príslušnosť zaoberať sa týmto konaním na základe článku 81 ES. |
27. |
Podľa názoru Krajského súdu by okrem toho bolo v rozpore so zmyslom jednotného uplatňovania práva hospodárskej súťaže, pokiaľ by český orgán pre hospodársku súťaž bol aj po 1. máji 2004 naďalej príslušný a mohol by český zákon o ochrane hospodárskej súťaže retroaktívne uplatniť. V tomto zákone je vecne formulovaný ten istý zákaz kartelových dohôd, ktorý je stanovený v článku 81 ES. Príslušné ustanovenie českého zákona o ochrane hospodárskej súťaže bolo formulované v duchu aproximácie vnútroštátnych právnych predpisov s predpismi Únie pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii. |
28. |
Proti tomuto prvostupňovému rozsudku Krajského súdu však český orgán pre hospodársku súťaž podal kasačný opravný prostriedok na Najvyšší správny súd Českej republiky ( 31 ). Naďalej sa považuje za príslušný zasiahnuť proti konaniu žalobkýň v konaní vo veci samej až do momentu pristúpenia Českej republiky, pretože Komisia až do tohto momentu nemohla postihovať žiadne z protiprávnych konaní, ktoré sa týkali Českej republiky. Podľa jeho názoru sankcionovanie medzinárodného kartelu v rámci rôznych jurisdikcií nepredstavuje porušenie zásady ne bis in idem. Komisia a český orgán pre hospodársku súťaž sa totiž zaoberali teritoriálne odlišnými následkami tohto konania. Okrem toho judikatúra vychádzajúca z rozsudku Walt Wilhelm ( 32 ) pripúšťa paralelné uplatnenie práva hospodárskej súťaže Únie a vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. |
29. |
Rozsudkom z 10. apríla 2009 ( 33 ) zrušil Najvyšší správny súd rozsudok Krajského súdu v Brne. Podľa názoru Najvyššieho správneho súdu krajský súd nesprávne posúdil účasť dotknutých podnikov na kartely ako nepretržité porušenie. Až do pristúpenia Českej republiky k Európskej únii podliehal kartel na českom území výlučne vnútroštátnej právomoci a mohol byť stíhaný iba podľa vnútroštátneho práva. Momentom pristúpenia a s tým spojenou zmenou jurisdikcie vznikla celkom nová situácia. Napriek tomu, že žalobkyne nijako formálne neukončili protiprávne konanie, ktorého sa v Českej republike pred dátumom pristúpenia dopúšťali, je toto konanie podľa názoru Najvyššieho správneho súdu potrebné považovať za ukončené. Konanie odo dňa pristúpenia k Európskej únii je z formálneho hľadiska iným protiprávnym konaním, a to protiprávnym konaním podľa práva Únie, ktoré je podriadené delenej právomoci vnútroštátneho orgánu pre hospodársku súťaž a Komisie s právom prednosti Komisie (článok 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003). |
30. |
Teraz sa vec opätovne prejednáva pred Krajským súdom v Brne, vnútroštátnym súdom, ktorému bola vec vrátená na ďalšie rozhodnutie. Krajský súd je síce podľa vnútroštátneho práva ( 34 ) viazaný právnym názorom Najvyššieho správneho súdu, ale považuje za nevyhnutné, aby sa objasnili niektoré otázky práva Únie, ktoré vznikajú na jednej strane v súvislosti s pristúpením Českej republiky k Európskej únii, ku ktorému došlo 1. mája 2004, a na druhej strane v súvislosti s nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1/2003. V konečnom dôsledku sú týmto spôsobom Súdnemu dvoru Európskej únie predložené na rozhodnutie o prejudiciálnej otázke aj vecné názorové rozdiely medzi Krajským súdom a Najvyšším správnym súdom. |
IV – Návrh na začatie prejudiciálneho konania a konanie pred Súdnym dvorom
31. |
Uznesením z 11. decembra 2009 ( 35 ), ktoré bolo doručené na Súdny dvor 13. januára 2010, predložil Krajský súd v Brne návrh na začatie konania o nasledujúcich prejudiciálnych otázkach:
|
32. |
V rámci konania pred Súdnym dvorom sa písomne a ústne vyjadrili spoločnosti Toshiba, Mitsubishi, Fuji ( 36 ), Hitachi ( 37 ), Alstom a Siemens ( 38 ), ďalej vláda Českej republiky, Írska, Španielska a Poľska, Európska komisia, ako aj Dozorný orgán EZVO. Písomnej časti konania sa ďalej zúčastnila vláda Slovenskej republiky, konania sa okrem toho zúčastnil český orgán pre hospodársku súťaž. |
V – Právne posúdenie
33. |
Cieľom návrhu na začatie prejudiciálneho konania Krajského súdu v Brne je objasniť, aké dôsledky má pristúpenie Českej republiky k Európskej únii v prípade, v ktorom ide o právo hospodárskej súťaže. Ide pritom jednak o určenie rozhodujúceho práva (prvá otázka) a jednak o vymedzenie právomocí v rámci Európskej siete pre hospodársku súťaž „ESHS“ ( 39 ) (druhá otázka), pokiaľ ide o cezhraničné kartelové delikty, ktoré sa ako nepretržité porušenie predpisov stali čiastočne pred a čiastočne po dni pristúpenia a ktoré boli spôsobilé prejaviť sa okrem iného na území Českej republiky. |
34. |
O prípustnosti tohto návrhu na začatie prejudiciálneho konania neexistujú žiadne pochybnosti. Prvá prejudiciálna otázka sa síce na prvý pohľad podobá prípadu Ynos, v ktorom Súdny dvor vyhlásil, že nemá právomoc vykladať smernicu. ( 40 ) Na rozdiel od veci Ynos však Súdny dvor v prejednávanom prípade nie je v rámci prvej prejudiciálnej otázky požiadaný o výklad obsahu práva Únie pre dobu pred pristúpením členského štátu, ale iba o objasnenie časovej pôsobnosti práva Únie. Na to má Súdny dvor nepochybne právomoc. |
35. |
Ani okolnosť, že vnútroštátny súd je podľa vnútroštátneho procesného práva viazaný právnym názorom nadriadeného súdu ( 41 ), nebráni predložiť návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor a záväznosti odpovede Súdneho dvora ( 42 ). |
36. |
Vzhľadom na to, že v spore v konaní vo veci samej ide o posúdenie zákonnosti rozhodnutia českého orgánu pre hospodársku súťaž z roku 2007, je pri odpovedi na návrh na začatie prejudiciálneho konania potrebné odkázať na ustanovenia Zmlúv ešte v znení Amsterdamskej zmluvy ( 43 ), ale najmä je potrebné použiť článok 81 ES a nie článok 101 ZFEÚ. |
A – Prvá prejudiciálna otázka: časová pôsobnosť európskeho práva hospodárskej súťaže
37. |
Svojou prvou prejudiciálnou otázkou chce vnútroštátny súd v podstate vedieť, či sa v členskom štáte, ktorý 1. mája 2004 pristúpil k Európskej únii, článok 81 ES a článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 uplatnia na obdobia pred týmto dátumom pristúpenia. ( 44 ) |
38. |
Táto otázka vyvstáva z kontextu okolností, že v prípade kartelu, ktorý je predmetom sporu, išlo o jediné a nepretržité porušenie pravidiel hospodárskej súťaže ( 45 ), ktorého dôsledky odporujúce hospodárskej súťaži nastali na území Českej republiky už pred jej pristúpením k Európskej únii a trvali až do doby po tomto pristúpení. Obdobia, v ktorých prebehli príslušné konania o uložení pokuty na úrovni Únie a na vnútroštátnej úrovni, ktoré mali tieto kartelové delikty sankcionovať, dokonca úplne spadali do času po dátume pristúpenia. |
39. |
Tieto skutkové okolnosti svedčia podľa názoru vnútroštátneho súdu a žalobkýň v konaní vo veci samej v prospech uplatniteľnosti článku 81 ES a nariadenia č. 1/2003 na celú dobu trvania kartelu, ktorý je predmetom sporu. Od použitia týchto predpisov práva Únie si podniky, ktoré sa kartelu zúčastnili, v konečnom dôsledku sľubujú, že sa budú môcť úplne vyhnúť sankcii českého orgánu pre hospodársku súťaž. |
1. O požiadavkách vyplývajúcich z aktu o podmienkach pristúpenia a zo všeobecných právnych zásad
40. |
Východiskovým bodom na určenie časovej pôsobnosti ustanovení práva Únie v Českej republike je článok 2 aktu o podmienkach pristúpenia. Podľa neho sa ustanovenia pôvodných zmlúv a aktov prijatých orgánmi Únie pred dňom pristúpenia stávajú záväznými pre nové členské štáty odo dňa pristúpenia, teda s účinnosťou od 1. mája 2004. |
41. |
Z tohto ustanovenia aktu o podmienkach pristúpenia teda iba vyplýva, že článok 81 ES a nariadenie č. 1/2003 sa uplatnia v Českej republike od 1. mája 2004. Akt o podmienkach pristúpenia naproti tomu neobjasňuje, do akej miery sa má článok 81 ES a nariadenie č. 1/2003 uplatniť na nepretržité porušenia, ktorých dôsledky odporujúce hospodárskej súťaži nastali na území Českej republiky čiastočne pred a čiastočne po jej pristúpení k Európskej únii. V tejto súvislosti je potrebné uplatniť všeobecné právne zásady práva Únie, a to najmä zásadu právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, ako aj zákaz retroaktivity ( 46 ). |
a) Zákaz retroaktívneho uplatnenia hmotnoprávnych predpisov
42. |
Z uvedených všeobecných právnych zásad vyplýva, že pokiaľ ide o časové účinky právnych zmien, je potrebné rozlišovať medzi procesnými a hmotnoprávnymi predpismi: podľa ustálenej judikatúry sú procesné predpisy všeobecne považované za uplatniteľné na všetky spory prebiehajúce v momente, keď nadobudli účinnosť, na rozdiel od predpisov hmotnoprávneho charakteru, ktoré sa spravidla vykladajú tak, že sa nevzťahujú na skutočnosti existujúce pred nadobudnutím ich účinnosti ( 47 ). |
43. |
V nariadení č. 1/2003 sa síce nachádza množstvo procesných ustanovení. ( 48 ) Jeho článok 3 ods. 1 však obsahuje, rovnako ako článok 81 ES, pokyny pre posudzovanie dohôd medzi podnikmi zo strany orgánov pre hospodársku súťaž. V prípade článku 81 ES a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 preto ide o hmotnoprávne ustanovenia práva Únie. |
44. |
Takéto hmotnoprávne ustanovenia v zásade nesmú byť uplatnené retroaktívne, a to bez ohľadu na skutočnosť, či sú účinky takéhoto uplatnenia pre dotknutú osobu priaznivé alebo nepriaznivé; zásada právnej istoty totiž vyžaduje, aby každá faktická situácia bola obvykle posudzovaná, pokiaľ sa výslovne nestanovuje inak, vo svetle právnych noriem platných v danom momente. ( 49 ) Na budúce následky situácií, ktoré vznikli počas účinnosti predchádzajúceho zákona, je však v zásade nutné priamo uplatniť nové hmotnoprávne ustanovenia. ( 50 ) |
45. |
Na medzinárodne činný kartel, ktorý sa formou jediného a nepretržitého porušenia prejavil alebo mohol prejaviť na území nového členského štátu tak pred dátumom pristúpenia, ako aj po ňom ( 51 ), sa teda v závislosti od obdobia uplatnia rôzne hmotnoprávne pravidlá: ak ide o obdobia pred dátumom pristúpenia, je potrebné posudzovať protisúťažné dôsledky kartelu v danom členskom štáte iba podľa jeho vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. Pokiaľ ide o neskoršie obdobia, je potrebné posudzovať ich v rámci celej Únie jednotne podľa ustanovení článku 81 ES a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003. ( 52 ) |
46. |
Konkrétne to teda pre prejednávanú vec znamená: v Českej republike je potrebné na kartel, ktorý je predmetom sporu, uplatniť článok 81 ES a článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 iba v prípade, keď sa majú sankcionovať jeho prípadné dôsledky, ktoré sú v rozpore s hospodárskou súťažou v období od 1. mája 2004. Naopak protisúťažné dôsledky tohto kartelu, ktoré sa týkajú obdobia do 30. apríla 2004, môžu byť v Českej republike posudzované iba na základe vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. Môže síce existovať jediné a nepretržité porušenie, jeho protisúťažné dôsledky ale za dobu pred a po pristúpení Českej republiky k Európskej únii podliehajú vždy rôznym právnym predpisom. |
b) Neexistencia výnimiek zo zákazu retroaktivity
47. |
Na rozdiel od názoru, ktorý zastávajú spoločnosti Siemens, Hitachi a Fuji, v prejednávanom prípade nehovorí nič v prospech uplatnenia práva Únie so spätnou účinnosťou takým spôsobom, aby sa aj na protisúťažné dôsledky sporného kartelu v Českej republike v čase pred jej pristúpením k Európskej únii musel uplatniť článok 81 ES a článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003. |
48. |
Je síce pravda, že hmotnoprávne predpisy Únie môžu byť výnimočne uplatnené so spätnou účinnosťou, pokiaľ z ich znenia, účelu alebo štruktúry jasne vyplýva, že im má byť takýto účinok priznaný. ( 53 ) V prejednávanom prípade však ani doslovné znenie, ani cieľ alebo štruktúra článku 81 ES a článku 3 nariadenia č. 1/2003 nepredstavujú jasné indície v prospech uplatnenia obidvoch týchto predpisov so spätnou činnosťou. Naopak povaha práva hospodárskej súťaže Únie podobajúca sa trestnému právu ( 54 ) hovorí jasne proti takémuto uplatneniu so spätnou účinnosťou, pretože by tým mohla byť porušená zásada zákonnosti trestov (nullum crimen, nulla poena sine lege), ktorá je na úrovni Únie chránená základnými právami (článok 49 ods. 1 Charty základných práv) ( 55 ). |
49. |
Najmä nie je možné tvrdiť, že už právo hospodárskej súťaže, ktoré v Českej republike platilo pred 1. májom 2004, sa obsahovo v podstate riadilo článkom 81 ES, a článok 81 ES je z tohto dôvodu určitým druhom nástupníckej právnej úpravy, ktorej nadobudnutie účinnosti pre podniky v tomto členskom štáte nič zásadného neprinieslo. |
50. |
Je možné, že vnútroštátne české právo ( 56 ) už pred pristúpením Českej republiky vykazovalo silnú obsahovú zhodu s článkom 81 ES. Je tiež možné, že Európska dohoda ( 57 ), ktorou sa Česká republika mala priblížiť Európskej únii, už vo svojom článku 64 obsahovala ustanovenia podobné článku 81 ES. |
51. |
Tak vnútroštátne právo, ako aj Európska dohoda v Českej republike mohli byť pred 1. májom 2004 uplatnené a vykonané iba vnútroštátnymi orgánmi. Ich výklad a uplatnenie v súlade s požiadavkami článku 81 ES bol vtedy na území Českej republiky iba vecou českých orgánov a súdov. Komisia ako európsky orgán pre hospodársku súťaž síce úzko spolupracovala s českými orgánmi, sama však pred 1. májom 2004 nemohla uplatniť v Českej republike ani článok 64 Európskej dohody, ani článok 81 ES, a ani Súdny dvor Európskej únie nemohol byť českými súdmi požiadaný o ich výklad. |
52. |
Najmä v súvislosti s článkom 81 ES treba poznamenať, že toto ustanovenie si pred 1. májom 2004 nemohlo nárokovať prednostné uplatnenie pred českým právom. Okrem toho pred 1. májom 2004 ani v starých, ani v nových členských štátoch neplatilo nariadenie č. 1/2003, ktorého článok 3 ods. 1 po prvýkrát uložil orgánom pre hospodársku súťaž členských štátov – za v ňom bližšie opísaných podmienok – paralelné uplatnenie článku 81 ES a vnútroštátneho kartelového práva, ako aj rešpektovanie prioritných hodnôt práva Únie. ( 58 ) |
53. |
Celkovo tak teda až do 30. apríla 2004 existoval celkom iný systém než od 1. mája 2004. Od 1. mája 2004 došlo tak po obsahovej, ako aj po procesnej stránke k dôležitému prelomu v kartelovom práve, čo nehovorí v prospech, ale proti uplatneniu článku 81 ES a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 so spätnou účinnosťou. |
54. |
Uplatnenie článku 81 ES a nariadenia č. 1/2003 so spätnou účinnosťou by istotne mohlo znížiť nebezpečenstvo rozdielneho posúdenia jedného a toho istého kartelu rozdielnymi súdmi v nimi prejednávaných konaniach o uložení pokuty. Voči tomu je však potrebné namietnuť, že existencia rozhodnutia s rozdielnym obsahom bola pred 1. májom 2004 znakom existujúceho systému a bola prijímaná ako daná, pokiaľ to neviedlo k narušeniu plnej účinnosti kartelového práva Únie a prednosti práva Únie. ( 59 ) |
c) O zásade spätného uplatnenia miernejšieho trestného zákona
55. |
Spoločnosť Hitachi sa dovoláva zásady spätného uplatnenia miernejšieho trestného zákona (lex mitius), aby odôvodnila, že protisúťažné dôsledky kartelu, ktorý je predmetom sporu, v Českej republike v období pred 1. májom 2004 je potrebné posudzovať na základe článku 81 ES a nariadenia č. 1/2003. |
56. |
Zásada spätného uplatnenia miernejšieho trestného zákona je súčasťou ústavných tradícií spoločných členským štátom, a preto je potrebné považovať ju za súčasť všeobecných zásad práva Únie ( 60 ). Medzičasom bola táto zásada zaradená aj do článku 49 ods. 1 tretej vety Charty základných práv. |
57. |
Český orgán pre hospodársku súťaž by teda nepochybne musel protisúťažné dôsledky predmetného kartelu, ktoré v Českej republike nastali pred 1. májom 2004, posudzovať podľa článku 81 ES a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003, pokiaľ by to na rozdiel od vnútroštátneho práva viedlo k beztrestnosti alebo k miernejšej sankcii. Toto je však málo pravdepodobné. |
58. |
Ani článok 81 ES, ani nariadenie č. 1/2003 totiž neobsahujú žiadnu zmienku o prísnosti sankcií, ktoré vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž smú uložiť za kartelové delikty. V článku 5 nariadenia č. 1/2003 sa totiž iba spresňuje, že orgány pre hospodársku súťaž členských štátov môžu prijímať rozhodnutia, ktorými sa ukladajú pokuty, pravidelné penále alebo iné sankcie podľa vnútroštátneho práva. Aj keby teda orgán pre hospodársku súťaž mal článok 81 ES uplatniť na obdobie pred 1. májom 2004, sankcie, ktoré pritom bolo nutné uložiť, by sa riadili vnútroštátnym právom. ( 61 ) |
59. |
Skutočný cieľ, ktorý spoločnosť Hitachi svojím odvolaním sa na zásadu lex mitius sleduje, je ale úplne iný: tento podnik nechce za obdobie pred 1. májom 2004 dosiahnuť miernejšie rozhodnutie, ale chce, aby české orgány pre hospodársku súťaž neprijali žiadne rozhodnutie. V konečnom dôsledku by chcel pravidlo lex mitius chápať tak, že český orgán pre hospodársku súťaž bude zbavený za obdobie pred 1. májom 2004 svojej právomoci potrestať kartelový delikt a protisúťažné dôsledky kartelu z uvedenej doby sa budú považovať za dôsledky pokryté rozhodnutím Komisie. |
60. |
Tým je však celkom zásadne opomenutý obsah zásady spätného uplatnenia priaznivejšieho trestného zákona. Táto zásada iba pripúšťa z dôvodov spravodlivosti výnimku zo základnej zásady zákonnosti trestov (nullum crimen, nulla poena sine lege) ( 62 ). Umožňuje, aby mala dotknutá osoba prospech zo zmeny hodnotových priorít zákonodarcu a aby bola preto potrestaná miernejšie, než sa stanovilo v momente, keď došlo k spáchaniu činu. ( 63 ) Táto zásada naopak nezakladá žiadny nárok osoby byť posudzovaná iným orgánom než tým, ktorý by bol príslušný v momente spáchania činu. Pravidlo lex mitius má čisto obsahovú povahu. Neobsahuje nič, čo by sa týkalo konania a rozdelenia právomoci medzi orgánmi, ktoré sú povolané trestať porušenie práva. |
61. |
Ak je cieľom žalobkýň v konaní vo veci samej spochybniť právomoc českého orgánu pre hospodársku súťaž k uloženiu pokút ako takú, ide o problematiku článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 a zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (ne bis in idem) ( 64 ), nie však o problematiku miernejšieho trestného zákona (lex mitius). |
62. |
Ani zásada spätného uplatnenia priaznivejšieho trestného zákona teda nevedie celkovo k výsledku, ktorý by si priali spoločnosti Hitachi a i. |
2. O niektorých protiargumentoch účastníkov konania
63. |
V konaní pred Súdnym dvorom sa s odkazom na doterajšiu judikatúru uplatnilo ešte mnoho ďalších tvrdení, ktorými by som sa chcela v nasledujúcej časti stručne zaoberať. Predbežne uvádzam, že žiadne z týchto tvrdení nie je opodstatnené. |
64. |
Pokiaľ ide najprv o rozsudok Dow Chemical Ibérica ( 65 ), ktorý už niektorí účastníci konania citovali, ten nie je spôsobilý na to, aby sa oň opieralo uplatnenie článku 81 ES a článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 na území nového členského štátu v čase pred jeho pristúpením. Vo veci Dow Chemical Ibérica nešlo totiž o uplatnenie hmotnoprávnych predpisov, ale iba o uplatnenie procesných predpisov, presnejšie povedané, o uplatnenie predpisov upravujúcich kontrolu Komisie v obchodných priestoroch podnikov (prehliadky obchodných priestorov). Skutočnosť, že Súdny dvor považuje takéto procesné predpisy za uplatniteľné, len čo k Únii pristúpi nový členský štát, je úplne v súlade s vyššie vysvetlenými všeobecnými právnymi zásadami ( 66 ). Rozsudok Dow Chemical Ibérica naproti tomu neobsahuje nič, čo by sa týkalo dotknutej otázky, či sa uplatnia aj hmotnoprávne predpisy európskeho práva hospodárskej súťaže, keď ide o protisúťažné dôsledky kartelu na území nového členského štátu v dobe pred jeho pristúpením k Európskej únii. ( 67 ) |
65. |
Návrhy generálneho advokáta Geelhoeda vo veci Asnef-Equifax ( 68 ), o ktoré sa niektorí účastníci konania ďalej opierajú, sa od uvedených všeobecných právnych zásad tiež neodchyľujú ( 69 ), ale naopak ich potvrdzujú: generálny advokát vysvetľuje, že článok 3 nariadenia č. 1/2003 môže obsahovať kritériá pre posúdenie súčasných a budúcich dôsledkov dohody podnikov, ktorá bola uzatvorená dlho pred nadobudnutím účinnosti nariadenia č. 1/2003 ( 70 ). V žiadnom prípade sa nevyslovuje pre uplatnenie tohto predpisu so spätnou účinnosťou na minulé obdobia. |
66. |
Aj niektorými účastníkmi konania uplatňovaná judikatúra týkajúca sa časovej pôsobnosti základných slobôd a všeobecnej zásady zákazu diskriminácie ( 71 ) neobsahuje nič, čo by hovorilo v prospech uplatnenia práva Únie so spätnou účinnosťou na území nového členského štátu pre obdobie pred jeho pristúpením. Osobitne zreteľné to je v rozsudku Saldanha, podľa ktorého článok 6 Zmluvy ES (teraz článok 18 ZFEÚ) „platí pre budúce dôsledky situácií, ktoré vznikli pred pristúpením…“ ( 72 ). |
67. |
Z prílohy II oddielu 5 aktu o podmienkach pristúpenia ( 73 ), na ktorý sa odvoláva spoločnosť Siemens, napokon nič iné ani nevyplýva. Aj v tomto prípade uvedené ustanovenia totiž vychádzajú z uplatniteľnosti článku 81 ES na budúce účinky dohôd podnikov uzatvorených pred dátumom pristúpenia. Výnimka platí iba pre také dohody podnikov, ktoré boli v priebehu šiestich mesiacov prispôsobené platným nariadeniam o blokových výnimkách. Na rozdiel od názoru spoločnosti Siemens neobsahuje príloha II oddiel 5 aktu o podmienkach pristúpenia žiadne indície v prospech retroaktívneho zahrnutia dohôd podnikov z doby pred 1. májom 2004 do rozsahu pôsobnosti článku 81 ES. |
3. Predbežný návrh
68. |
Celkovo je teda možné prijať nasledujúci predbežný návrh: Článok 81 ES a článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 sa v členskom štáte, ktorý pristúpil k Európskej únii 1. mája 2004, neuplatnia na obdobie pred týmto dátumom pristúpenia, a to ani v prípade, keď má byť stíhaný medzinárodne činný kartel, ktorý predstavuje jediné a nepretržité porušenie a ktorý bol spôsobilý vyvolávať dôsledky na území dotknutého členského štátu tak pred dátumom pristúpenia, ako aj po ňom. |
B – Druhá prejudiciálna otázka: právomoci orgánov pre hospodársku súťaž a zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem)
69. |
Podstatou druhej prejudiciálnej otázky vnútroštátneho súdu je, či konanie o uložení pokuty vedené Európskou komisiou a začaté po 1. máji 2004 trvalo bráni vnútroštátnemu orgánu pre hospodársku súťaž členského štátu, ktorý uvedeného dňa pristúpil k Únii, stíhať medzinárodne činný kartel podľa vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. |
70. |
V tejto súvislosti žiada vnútroštátny súd v prvom rade o vysvetlenie výkladu článku 11 ods. 6 v spojení s článkom 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003, ako aj zásady ne bis in idem. Okrem toho poukazuje na odôvodnenie č. 17 nariadenia č. 1/2003 a na bod 51 oznámenia o spolupráci v rámci siete. |
71. |
Obidve časti tejto druhej otázky sa týkajú jednak právomoci vnútroštátneho orgánu pre hospodársku súťaž uskutočniť konanie o uložení pokuty (otázka 2 písm. a) a jednak právomoci tohto orgánu uplatniť svoje vnútroštátne právo hospodárskej súťaže (otázka 2 písm. b). Keďže tieto aspekty navzájom úzko súvisia, preskúmam ich spoločne a budem sa pritom postupne zaoberať dvoma veľkými okruhmi tém: vymedzenie právomocí európskych orgánov pre hospodársku súťaž v kartelovom konaní (pozri oddiel 1) a zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem; pozri oddiel 2). |
1. Vymedzenie právomocí európskych orgánov pre hospodársku súťaž
72. |
Vnútroštátny súd a žalobkyne v konaní vo veci samej zastávajú názor, že český orgán pre hospodársku súťaž podľa článku 11 ods. 6 v spojení s článkom 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 definitívne stratil svoju právomoc stíhať dotknutý kartel po tom, čo Európska komisia začala svoje konanie o uložení pokuty. |
73. |
Táto výhrada nie je dôvodná. Ako procesný predpis ( 74 ) článok 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 platí od 1. mája 2004 vo všetkých členských štátoch aj pre situácie, ktoré vznikli pred týmto momentom ( 75 ). Jeho normatívny obsah je však úplne iný, než ten, z ktorého vychádzajú vnútroštátny súd a žalobkyne v konaní vo veci samej. Na túto skutočnosť správne poukázali vlády zúčastnené na konaní a Komisia. |
a) Všeobecné úvahy o normatívnom obsahu článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003
74. |
Podľa článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 strácajú orgány pre hospodársku súťaž členských štátov právomoc uplatňovať články 81 ES a 82 ES (teraz články 101 ZFEÚ a 102 ZFEÚ), len čo Komisia začne konanie na účely prijatia rozhodnutia podľa kapitoly III tohto nariadenia ( 76 ). K tejto strate právomoci vnútroštátnych orgánov dochádza bez ďalšieho ( 77 ) dňom, keď Komisia formálne rozhodne o začatí konania ( 78 ). |
75. |
Ak sa posudzuje iba znenie článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, zdá sa, že strata právomoci sa týka iba oprávnenia vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž uplatňovať kartelové právo Únie (články 81 ES a 82 ES, resp. články 101 ZFEÚ a 102 ZFEÚ), nie však ich oprávnenia uplatňovať vnútroštátne právo. Aj body 51 a 53 oznámenia Komisie o spolupráci v rámci siete je možné chápať v tomto zmysle. ( 79 ) |
76. |
Pri výklade ustanovení práva Únie je však potrebné zohľadniť nielen jeho doslovné znenie, ale aj kontext, v ktorom sa nachádza, a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou. ( 80 ) Osobitne, pokiaľ ide o nariadenie č. 1/2003, Súdny dvor okrem toho rozhodol, že vnútroštátny orgán pre hospodársku súťaž môže uplatniť svoje vnútroštátne pravidlá len vtedy, ak právo Únie nestanovuje konkrétne pravidlo. ( 81 ) |
77. |
V tejto súvislosti treba zohľadniť, že článok 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 je obsahovo úzko spojený s článkom 3 ods. 1 toho istého nariadenia. Zo syntézy obidvoch týchto ustanovení vyplýva, že vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž už nemôžu uplatniť ani právo hospodárskej súťaže Únie, ani časť svojho vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže ( 82 ), len čo začala Komisia konanie podľa kapitoly III nariadenia č. 1/2003. |
78. |
Konkrétne treba mať na zreteli ( 83 ): článok 3 ods. 1 prvá veta nariadenia č. 1/2003 vytvára úzke spojenie medzi zákazom kartelov podľa článku 81 ES (článok 101 ZFEÚ) a príslušnými ustanoveniami vnútroštátneho kartelového práva. Ak sa na dohodu podnikov, ktorá je spôsobilá ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, uplatňuje vnútroštátny zákaz kartelov, musí sa podľa článku 3 ods. 1 prvej vety nariadenia č. 1/2003 paralelne uplatniť aj článok 81 ES (článok 101 ZFEÚ). Keďže však vnútroštátnemu orgánu pre hospodársku súťaž nie je podľa článku 11 ods. 6 prvej vety nariadenia č. 1/2003 dovolené uplatniť článok 81 ES (článok 101 ZFEÚ), len čo Komisia začne svoje konanie, vnútroštátny orgán pre hospodársku súťaž už nemôže v konečnom dôsledku uplatniť ani vnútroštátny zákaz kartelov. |
79. |
Na rozdiel od názoru vnútroštátneho súdu a žalobkýň v konaní vo veci samej to však neznamená, že začatím konania zo strany Komisie strácajú vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž nepretržite a definitívne svoju právomoc uplatňovať vnútroštátne právo hospodárskej súťaže. Podľa toho, ako Komisia svoje konanie ukončí, môže následne ešte ostať priestor na uplatnenie vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž. ( 84 ) |
80. |
Ochrana hospodárskej súťaže je totiž v rámci Európskej únie zaistená paralelnosťou právnych predpisov Únie a vnútroštátnych predpisov práva hospodárskej súťaže. Obidva právne poriadky sa podľa ustálenej judikatúry uplatňujú paralelne. ( 85 ) Na tom nič nezmenila ani modernizácia európskeho systému presadzovania pravidiel kartelového práva nariadením č. 1/2003: na rozdiel od toho, čo bolo pôvodne navrhnuté Komisiou ( 86 ), na jeden a ten istý prípad sa totiž môžu, ako je zrejmé z článku 3 nariadenia č. 1/2003, uplatniť aj naďalej pravidlá práva Únie (článok 81 ES, resp. článok 82 ES; teraz článok 101 ZFEÚ, resp. článok 102 ZFEÚ), ako aj vnútroštátne pravidlá hospodárskej súťaže. |
81. |
Pravidlá hospodárskej súťaže na európskej a na vnútroštátnej úrovni zaiste sledujú v podstate rovnaký účel, a to zabezpečiť ochranu hospodárskej súťaže na príslušnom dotknutom trhu. ( 87 ) Reštriktívne praktiky však posudzujú z rôznych pohľadov ( 88 ) a nie sú totožné vo svojom rozsahu pôsobnosti ( 89 ). Zásadný rozsudok Súdneho dvora vo veci Walt Wilhelm, z ktorého posledné uvedené zistenia vychádzajú, ani viac než po štyridsiatich rokoch na svojej správnosti nestratil, v každom prípade nie v tejto súvislosti ( 90 ). Je síce nesporné, že odvtedy hospodárska integrácia v Európskej únii značne pokročila a nepretržité odbúravanie prekážok obchodu medzi členskými štátmi podporilo vytvorenie skutočného vnútorného trhu. Napriek tomu sa s podstatnou časťou tovaru aj naďalej obchoduje iba na vnútroštátnych alebo regionálnych trhoch; podmienky hospodárskej súťaže pre tento tovar sa môžu veľmi silne líšiť v závislosti od krajiny, niekedy dokonca od regiónu, takže nie je možné bez výnimky vychádzať z celoeurópskych, alebo dokonca celosvetových trhov. Na základe toho takisto nemožno vylúčiť, že v konkrétnom prípade sa na danom mieste okrem cezhraničných problémov týkajúcich sa hospodárskej súťaže, na ktoré sa vzťahuje článok 81 ES, resp. článok 82 ES (teraz článok 101 ZFEÚ resp. článok 102 ZFEÚ) môžu vyskytnúť ďalšie problémy týkajúce sa hospodárskej súťaže vzhľadom na vnútroštátne alebo regionálne osobitosti, ktoré orgány pre hospodársku súťaž môžu vyriešiť iba uplatnením príslušného vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. |
82. |
Aj po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 1/2003 je s cieľmi a systematikou európskeho kartelového práva zlučiteľné, keď sa viacero orgánov pre hospodársku súťaž zaoberá jedným prípadom a skúma ho z rôznych pohľadov. ( 91 ) Na základe nového decentralizovaného systému sa majú vnútroštátne orgány zapojiť do presadzovania pravidiel kartelového práva dokonca intenzívnejšie než doposiaľ. V tom existuje zásadný rozdiel medzi európskym systémom presadzovania pravidiel kartelového práva, tak ako bol modernizovaný nariadením č. 1/2003, a reformou európskej kontroly koncentrácií medzi podnikmi, ktorá súčasne začala platiť. ( 92 ) |
83. |
Cieľ pokiaľ možno jednotného a účinného presadzovania pravidiel hospodárskej súťaže na európskom vnútornom trhu ( 93 ) nie je v nariadení č. 1/2003 uskutočnený stanovením výlučných právomocí jednotlivých orgánov pre hospodársku súťaž, ale naopak tým, že Európska komisia a vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž spolupracujú v rámci siete (ESHS) a v rámci nej sa vzájomne koordinujú. ( 94 ) Prednosť práva Únie je pritom zaručená pomocou ustanovení článkov 3 a 16 nariadenia č. 1/2003. |
84. |
Na skutočnosť, že činnosť orgánov pre hospodársku súťaž členských štátov je možná dokonca aj vtedy, keď Komisia už prijala rozhodnutie, poukazuje aj článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003. Toto ustanovenie totiž vnútroštátnym orgánom neberie ich právomoc byť činným časovo po Komisii, ale im iba zakazuje, aby sa dostali do rozporu so skorším rozhodnutím Komisie. ( 95 ) |
85. |
Podľa svojho znenia má článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 na mysli iba uplatnenie kartelového práva Únie vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž (teda uplatnenie článku 81 ES, resp. článku 82 ES; teraz článku 101 ZFEÚ, resp. článku 102 ZFEÚ). Rovnaké pravidlo ale musí platiť tým skôr v prípade, keď vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž chcú uplatniť vnútroštátne kartelové právo. Ak je totiž vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž po rozhodnutí Komisie ešte dovolené použiť právo Únie, tým skôr im musí byť dovolené aj použitie vnútroštátneho práva pod podmienkou, že budú rešpektovať prioritné hodnoty práva Únie v zmysle článku 3 nariadenia č. 1/2003. |
86. |
Rozsah pôsobnosti článku 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 by nebolo vhodné chápať natoľko úzko, ako ho chápu vnútroštátny súd a žalobkyne v konaní vo veci samej ( 96 ). |
87. |
Žalobkyne v konaní vo veci samej uvádzajú, že článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 umožňuje vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž trestať takých účastníkov kartelu, proti ktorým Európska komisia vo svojom rozhodnutí skôr nezasiahla. V tejto súvislosti je však potrebné poznamenať, že článok 16 ods. 2 upravuje iba celkom všeobecne vzťah rozhodnutí vnútroštátnych orgánov pre hospodársku súťaž „o dohodách, koncentráciách medzi podnikmi alebo zosúladených postupoch“ k už existujúcim rozhodnutiam Európskej komisie, bez ohľadu na to, čo je predmetom týchto rozhodnutí Komisie a kto je ich adresátom. Vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž najmä zakazuje, aby sa vo svojich rozhodnutiach dostali do rozporu so skôr vydaným rozhodnutím Komisie. Stanovuje teda zákaz odchýliť sa od týchto rozhodnutí Komisie, a zabezpečuje tak prednosť práva Únie. |
88. |
Ustanovenie článku 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 nie je možné obmedziť ani na veľmi vzácny prípad, keď Európska komisia podľa článku 10 nariadenia č. 1/2003 už predtým konštatovala, že článok 81 ES alebo článok 82 ES (teraz články 101 ZFEÚ a 102 ZFEÚ) nie je uplatniteľný. ( 97 ) Na rozdiel od názoru, ktorý zastáva vnútroštátny súd a niektorí účastníci konania, zahŕňa článok 16 nariadenia č. 1/2003 podľa svojho doslovného znenia a svojho systematického postavenia v kapitole o „spolupráci“ všetky možné rozhodnutia, ktoré Komisia na základe nariadenia č. 1/2003 môže prijať, a v žiadnom prípade sa neobmedzuje iba na určitý typ rozhodnutí. |
89. |
Aj odôvodnenie č. 18. nariadenia č. 1/2003 sa nesmie chápať nesprávne v tom zmysle, že zákonodarca Únie chcel vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž odňať právomoc na uplatnenie vnútroštátneho kartelového práva, kedykoľvek Komisia vydá rozhodnutie. Toto odôvodnenie č. 18 síce formuluje cieľ, aby „sa každým prípadom zaoberal len jediný orgán“. Pritom však nejde o všeobecné pravidlo, ktoré by bolo charakteristické pre celý európsky systém presadzovania pravidiel kartelového práva podľa nariadenia č. 1/2003. Naopak tento cieľ súvisí s celkom konkrétnym ustanovením nariadenia č. 1/2003, konkrétne s jeho článkom 13. Podľa neho má síce každý orgán pre hospodársku súťaž v rámci ESHS možnosť svoje vlastné konanie prerušiť, alebo sťažnosť, ktorú bola u neho podaná, zamietnuť, pokiaľ sa tým istým prípadom zaoberá iný orgán ESHS. Dotknuté orgány ale v žiadnom prípade nie sú povinné takto postupovať. Článok 13 a odôvodnenie č. 18. nariadenia č. 1/2003 sú naopak výrazom širokej voľnej úvahy, ktorou orgány združené v ESHS v súvislosti s najvhodnejším rozdelením prípadov v rámci siete disponujú. |
90. |
Nakoniec zásada proporcionality v práve upravujúcom rozdelenie právomocí (článok 5 ods. 4 ZEÚ, predtým článok 5 ods. 3 ES) hovorí tiež proti výkladu článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, podľa ktorého vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž trvalo a s konečnou platnosťou stratia právomoc uplatniť vnútroštátne právo hospodárskej súťaže, len čo bolo zo strany Európskej komisie začaté konanie. Táto zásada proporcionality, na ktorú zákonodarca Únie v preambule nariadenia č. 1/2003 výslovne odkázal ( 98 ), má v systéme Zmlúv zásadný, ba priamo ústavnoprávny význam. Táto zásada stanovuje, že obsah ani forma činnosti Únie nesmie prekročiť rámec toho, čo je nevyhnutné pre dosiahnutie cieľov Zmlúv. Cieľom nariadenia č.1/2003 je prispieť v rámci decentralizovaného systému k účinnému presadzovaniu pravidiel hospodárskej súťaže Únie ( 99 ), pričom sa má zaručiť jednotné uplatňovanie práva Únie ( 100 ). Na to nie je nevyhnutné trvalo a definitívne zakázať orgánom pre hospodársku súťaž členských štátov uplatňovať ich vnútroštátne kartelové právo. Stačí im túto právomoc odňať po dobu konania začatého Komisiou a uložiť, aby po ukončení tohto konania rozhodnutie Komisie rešpektovali. ( 101 ) |
91. |
Už na základe týchto všeobecných úvah, ktoré sa týkajú normatívneho obsahu článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, je možné dospieť k záveru, že vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž trvalo a definitívne nestrácajú svoju právomoc uplatňovať právo hospodárskej súťaže, pokiaľ Komisia začne konanie smerujúce k prijatiu rozhodnutia podľa kapitoly III nariadenia č. 1/2003. Naopak vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž môžu po ukončení konania vedeného Komisiou v medziach zákazu kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem) rozhodnúť samy. |
b) Doplnkové úvahy vo vzťahu k obdobiu pred pristúpením nového členského štátu k Európskej únii
92. |
V prejednávanom prípade sa k uvedenému pripája skutočnosť, že sporné rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž sa podľa informácií vnútroštátneho súdu zaoberá výlučne protisúťažnými dôsledkami predmetného kartelu pred 1. májom 2004, a týka sa teda iba obdobia pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii. |
93. |
Ako bolo uvedené vyššie ( 102 ), článok 81 ES sa počas predmetného obdobia v Českej republike neuplatnil a so spätnou účinnosťou sa tiež nemôže vzťahovať na prípadné protisúťažné dôsledky trvajúceho porušenia v Českej republike v danej dobe. |
94. |
Vzhľadom na vtedajšiu dobu teda ani z článku 11 ods. 6 v spojení s článkom 3 ods. 1 nariadenia č. 1/2003 nemôže vyplývať vylúčenie uplatnenia vnútroštátnych ustanovení práva hospodárskej súťaže, ktoré sú v Českej republike obsiahnuté v § 3 zákona o ochrane hospodárskej súťaže. Za uvedené obdobie pred 1. májom 2004 sa netreba obávať kompetenčného sporu medzi Komisiou a českým orgánom pre hospodársku súťaž, a ani sa netreba brániť výkladovým rozporom medzi článkom 81 ES a vnútroštátnym právom hospodárskej súťaže. S ustanovením práva Únie, ktoré sa v dotknutom období neuplatní, sa vnútroštátne právo už vopred nemôže dostať do rozporu. |
95. |
Aj keby sme sa ale pre obdobie pred 1. májom 2004 chceli riadiť cieľmi nového systému zavedeného nariadením č. 1/2003, jednoznačne by to svedčilo v prospech a nie proti uplatneniu vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže českým orgánom pre hospodársku súťaž. So základným cieľom vytvoriť rovnaké podmienky na trhu ( 103 )„chrániť hospodársku súťaž na trhu“ ( 104 ) by bolo diametrálne v rozpore, pokiaľ by kartelový delikt na určitom čiastkovom území vnútorného trhu nemohol byť po určitú dobu stíhaný (pokiaľ sú inak splnené podmienky právneho štátu a pokiaľ ešte nedošlo k premlčaniu stíhania). Práve v prejednávanom prípade bolo uplatnenie vnútroštátneho kartelového práva jedinou možnosťou, ako potrestať prípadné protisúťažné dôsledky sporného kartelu v Českej republike v období pred jej pristúpením k Európskej únii. |
c) Predbežný návrh
96. |
Celkovo teda z článku 11 ods. 6 vety 1 v spojení s článkom 3 ods. 1 prvou vetou nariadenia č. 1/2003 nie je možné vyvodiť žiadne trvalé a definitívne vylúčenie uplatnenia vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. Toto však platí len s výhradou prípadných obmedzení, ktoré môžu vyplynúť zo zákazu kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem). Tomuto poslednému právnemu problému prejednávaného prípadu je venovaná nasledujúca časť návrhov. |
2. Zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem)
97. |
Ostáva objasniť, či zákaz kumulatívneho ukladania sankcií (zásada ne bis in idem) v takom prípade, akým je prejednávaný prípad, bráni uplatneniu vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže vnútroštátnym orgánom pre hospodársku súťaž. |
98. |
Vnútroštátny súd a žalobkyne v konaní vo veci samej sa domnievajú, že rozhodnutím Komisie z 24. januára 2007 boli protisúťažné dôsledky sporného kartelu v Českej republike pred jej pristúpením k Európskej únii už potrestané. Vychádzajú preto z toho, že pokuta, ktorú udelil český orgán osobitne pre hospodársku súťaž, je v rozpore so zásadou ne bis in idem. |
99. |
Zásada ne bis in idem je na úrovni Únie uznaná za všeobecnú právnu zásadu ( 105 ) a má medzičasom podľa článku 50 Charty základných práv postavenie základného práva Únie. |
100. |
Jej uznanie na úrovni Únie spôsobuje, že rozsah pôsobnosti zásady ne bis in idem ide nad rámec čisto vnútroštátnych prípadov a vzťahuje sa na cezhraničné situácie ( 106 ), čo prospieva voľnému pohybu občanov Únie a cieľu čo najmenej obmedzeného obchodu na európskom vnútornom trhu. |
a) Použiteľnosť zákazu kumulatívneho ukladania sankcií
101. |
V skutočnosti je nesporné, že v kartelovo právnych konaniach o uložení pokuty je nutné vzhľadom na ich kvázi trestnú povahu ( 107 ) rešpektovať zásadu ne bis in idem ( 108 ). Napriek tomu Komisia v prejednávanom prípade spochybňuje uplatniteľnosť zásady ne bis in idem, prinajmenšom pokiaľ ide o článok 50 Charty základných práv. |
i) Vecná uplatniteľnosť
102. |
Komisia tvrdí, že Charta základných práv je uplatniteľná iba pri uplatňovaní práva Únie. Vzhľadom na to, že v prejednávanom prípade sa český orgán pre hospodársku súťaž vo svojom spornom rozhodnutí opieral len o vnútroštátne právo hospodárskej súťaže, nebol Chartou viazaný. |
103. |
Túto námietku tiež nemožno prijať. Je síce pravda, že ustanovenia Charty základných práv sú podľa jej článku 51 ods. 1 „určené pre členské štáty výlučne vtedy, ak vykonávajú právo Únie“ ( 109 ). Samotná okolnosť, že v prejednávanom prípade sa po hmotnoprávnej stránke uplatní vnútroštátne právo hospodárskej súťaže, však neznamená, že by pri riešení prípadu nemali byť zohľadnené požiadavky vyplývajúce z práva Únie. |
104. |
Ako už bolo uvedené ( 110 ), procesnoprávne ustanovenia nariadenia č. 1/2003 totiž sú, na rozdiel od jeho hmotnoprávnych ustanovení, v Českej republike uplatniteľné odo dňa jej pristúpenia k Európskej únii. V neposlednom rade k nim patria aj ustanovenia a zásady o vymedzení právomoci v rámci siete európskych orgánov pre hospodársku súťaž, ktorá bola vytvorená nariadením č. 1/2003 ( 111 ). Tieto ustanovenia a zásady sa musia vykladať a uplatňovať v súlade s primárnym právom Únie, vrátane základných práv Únie. |
105. |
Český orgán pre hospodársku súťaž teda od 1. mája 2004 môže uskutočňovať konanie o uložení pokuty za kartel podľa vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže len pod podmienkou a v rozsahu, v akom na to nariadenie č. 1/2003 ponecháva priestor. |
106. |
K týmto základným právam Únie, ktoré treba rešpektovať pri určovaní priestoru, ktorý pre konanie českých orgánov pre hospodársku súťaž ostáva, patrí najmä zásada ne bis in idem, tak ako je kodifikovaná v Charte základných práv. Zásada ne bis in idem má totiž nielen hmotnoprávny, ale aj procesnoprávny dosah. Okrem ochrany obvineného slúži zásada ne bis in idem aj zamedzeniu sporom o príslušnosť (takzvané pozitívne kompetenčné konflikty) medzi rôznymi orgánmi, ktoré by sa určitou trestnou alebo priestupkovou vecou mohli zaoberať ( 112 ). |
ii) Časová uplatniteľnosť
107. |
Pre úplnosť ešte doplním dve krátke úvahy k časovej uplatniteľnosti zásady ne bis in idem. |
108. |
Jednak je potrebné pripomenúť, že Charta základných práv v rokoch 2006 a 2007 ešte nemala záväzné právne účinky porovnateľné s primárnym právom. ( 113 ) Napriek tomu už vtedy ako prameň poznania práva poskytovala – v prejednávanom prípade najmä jej článok 50 – informácie o základných právach zaručených na úrovni Únie. ( 114 ) V rámci rozsahu pôsobnosti nariadenia č. 1/2003 to platí tým skôr, že jeho preambula obsahuje výslovný odkaz na Chartu ( 115 ). Z toho dôvodu treba základné práva zakotvené v Charte rešpektovať v rámci nariadenia č. 1/2003 od 1. mája 2004, teda odo dňa, keď toto nariadenie nadobudlo účinnosť tak v starých, ako aj v nových členských štátoch. |
109. |
Ďalej je potrebné poznamenať, že sporné rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž o uložení pokuty sa týka obdobia pred pristúpením Českej republiky k Európskej únii. Pre časovú uplatniteľnosť zásady práva Únie ne bis in idem však nie je rozhodujúci okamih, keď došlo k spáchaniu stíhaného činu, ale moment začatia príslušného trestného konania alebo konania o uložení pokuty. ( 116 ) V roku 2006, keď český orgán pre hospodársku súťaž v tejto veci začal svoje konanie o uložení pokuty, už Česká republika bola členským štátom Európskej únie, a bola teda povinná rešpektovať zásadu práva Únie ne bis in idem. |
110. |
Celkovo teda ani z časového hľadiska nič nebráni uplatneniu zásady práva Únie ne bis in idem. |
b) Rozsah toho, čo zákaz kumulatívneho ukladania sankcií zaručuje: čo je idem?
111. |
Obsahovo zásada ne bis in idem vo svojom znení kodifikovanom článkom 50 Charty základných práv stanovuje, že nikto nesmie byť stíhaný alebo potrestaný v trestnom konaní za čin, za ktorý už bol v Únii oslobodený alebo odsúdený konečným trestným rozsudkom podľa zákona. |
112. |
V oblasti práva hospodárskej súťaže Spoločenstva zásada ne bis in idem zakazuje, aby sa znova uznal podnik za zodpovedný alebo bol stíhaný z dôvodu postupu odporujúceho hospodárskej súťaži, za ktorý už bol sankcionovaný alebo vo vzťahu ku ktorému bolo rozhodnuté, že zaň nie je zodpovedný, a to skorším rozhodnutím Komisie, proti ktorému už nemožno podať opravný prostriedok ( 117 ). |
113. |
V prejednávanom prípade je sporné, tak ako to v kartelovo právnych konaniach býva časté, podľa ktorých kritérií sa má určiť, či boli dotknuté podniky znovu stíhané alebo potrestané za to isté správanie odporujúce hospodárskej súťaži, keď im český orgán pre hospodársku súťaž uložil pokutu. Je teda nevyhnutné objasniť, čo sa skrýva pod pojmom idem. |
114. |
Súdy Únie doposiaľ v konaniach týkajúcich sa práva hospodárskej súťaže vychádzali z toho, že uplatnenie zásady ne bis in idem podlieha trojakej podmienke, a to totožnosti skutkov, totožnosti páchateľa a totožnosti chráneného právneho záujmu ( 118 ). Zásada ne bis in idem zakazuje, aby tá istá osoba bola za to isté protiprávne konanie na účely ochrany toho istého právneho záujmu potrestaná viackrát. ( 119 ) |
115. |
Z troch uvedených podmienok je splnenie dvoch, zhodnosť skutku a zhodnosť páchateľa, nesporné. Sporné je naproti tomu splnenie tretej podmienky, to znamená kritéria totožnosti chráneného právneho statku, resp. chráneného právneho záujmu. Pokiaľ ide o uplatnenie posledného uvedeného kritéria, Súdny dvor v kartelových veciach odmietol zákaz kumulatívneho ukladania sankcií vo vzťahu Únie k tretím štátom ( 120 ). |
116. |
V iných právnych oblastiach než v práve hospodárskej súťaže Súdny dvor ale túto tretiu podmienku nepoužil. V súvislosti s disciplinárnym konaním sa podľa práva verejnej služby riadil iba skutkovými okolnosťami (či išlo o iný skutkový stav) ( 121 ). V oblasti právnej úpravy priestoru slobody, bezpečnosti a práva (článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda ( 122 ) a európsky zatykač ( 123 )) Súdny dvor dokonca kritérium zhodnosti chráneného právneho záujmu vyhlásil výslovne za nerozhodné ( 124 ). Za jediné rozhodné kritérium podľa tu ustálenej judikatúry vyhlásil zhodnosť skutkovej podstaty činu, ktorým sa rozumie existencia celku konkrétnych okolností, ktoré sú navzájom nerozlučiteľne spojené. ( 125 ) |
117. |
Takto rozdielny výklad a uplatnenie zásady ne bis in idem v závislosti od oblasti práva má nepriaznivý dosah na jednotu právneho poriadku Únie. Zo zásadného významu zásady ne bis in idem ako základnej zásady práva Únie s postavením základného práva vyplýva, že jej obsah by nemal byť podstatne rozdielny podľa toho, ktorá oblasť práva je dotknutá. ( 126 ) Pre určenie toho, čo je obsahom ochrany, ktorú zaručuje zásada ne bis in idem, tak ako je teraz kodifikovaná v článku 50 Charty základných práv, by v celom práve Únie mali vo všetkých právnych oblastiach platiť tie isté kritériá. Na to správne upozornil Dozorný orgán EZVO. |
118. |
Neexistuje žiadny objektívny dôvod, prečo by zásada ne bis in idem mala byť v oblasti hospodárskej súťaže podriadená iným podmienkam než inde. Tak ako táto zásada v rámci článku 54 DVSD slúži zabezpečeniu voľného pohybu občanov Únie na území Únie ako priestoru „priestor slobody, bezpečnosti a práva“ ( 127 ) totiž v práve hospodárskej súťaže prispieva k zlepšeniu a uľahčeniu obchodnej činnosti podnikov na vnútornom trhu a v konečnom dôsledku k vytvoreniu rovnakých súťažných podmienok v celom EHP (tzv. level playing field). |
119. |
Pri identifikácii rozhodných kritérií pre pojem idem je nutné zohľadniť, že zákaz kumulatívneho ukladania sankcií v práve Únie vychádza z veľkej časti zo základného práva zakotveného v EDĽP ( 128 ), presnejšie povedané, z článku 4 ods. 1 protokolu č. 7 k EDĽP, aj keď tento protokol dodnes nebol všetkými členskými štátmi Únie ratifikovaný ( 129 ). O tejto značnej blízkosti k EDĽP svedčí nielen vysvetlenie k článku 50 Charty základných práv, ku ktorému sú súdy Únie a členských štátov povinné náležite prihliadnuť ( 130 ), ale aj doterajšia judikatúra nášho Súdneho dvora k zásade ne bis in idem ako všeobecnej právnej zásade práva Únie ( 131 ). |
120. |
Uplatní sa tak požiadavka homogenity ( 132 ), podľa ktorej je potrebné právam zakotveným v Charte, ktoré zodpovedajú právam zaručeným EDĽP, prikladať rovnaký zmysle a rozsah, aký im prikladá EDĽP. Inak povedané, článok 4 ods. 1 protokolu č. 7 k EDĽP vo svojom výklade Európskym súdom pre ľudské práva (ESĽP) opisuje minimálny štandard, ktorý je potrebné v práve Únie pri výklade a uplatnení zásady ne bis in idem zabezpečiť. |
121. |
Potom, čo judikatúra ESĽP týkajúca sa pojmu idem bola dlhú dobu nejednotná, ESĽP vo svojom zásadnom rozsudku z roku 2009 rozhodol, že článok 4 protokolu č. 7 k EDĽP zakazuje stíhať a odsúdiť niekoho za druhý trestný čin, pokiaľ tento či vychádza z rovnakého skutkového stavu alebo v podstate z rovnakého skutkového stavu. ( 133 ) To znamená, že ESĽP vychádza iba z totožnosti skutkového stavu a výslovne nie z právnej kvalifikácie skutku ( 134 ), pritom sa okrem toho sám v rozhodujúcej miere riadi judikatúrou nášho Súdneho dvora týkajúcej sa priestoru slobody, bezpečnosti a práva. ( 135 ) A nielen to, ESĽP uplatňuje veľmi podobné formulácie ako náš Súdny dvor, aby opísal, čo treba chápať pod zhodnosťou skutkového stavu. Neexistuje nič, čo by naznačovalo, že ESĽP sa prikláňa k názoru, ktorým by priznal zásade ne bis in idem osobitne pre oblasť práva hospodárskej súťaže užší rozsah predmetu jej ochrany ( 136 ). Naopak: náš rozsudok Aalborg Portland s kritériom totožnosti chráneného právneho záujmu síce ESĽP cituje, základom jeho výkladu zásady ne bis in idem sa však nestal. ( 137 ) |
122. |
V tejto súvislosti by aj pri výklade a uplatnení pojmu idem v rámci zákazu dvojitého trestu práva Únie mala byť do budúcnosti rozhodujúca iba zhodnosť skutkového stavu (ktorá nevyhnutne zahŕňa zhodnosť páchateľa ( 138 )). |
123. |
Zachovanie kritéria totožnosti chráneného právneho záujmu by v konečnom dôsledku viedlo k tomu, že rozsah pôsobnosti zákazu dvojitého trestu práva Únie by bol užší a rozsah toho, čo zaručuje, by zaostal za tým, čo článok 4 ods. 1 protokolu č. 7 k EDĽP upravuje ako minimálny štandard. Toto by nebolo zlučiteľné s požiadavkou homogenity. Ako ukážem v nasledujúcej časti ( 139 ), problémy vo vzťahu k tretím štátom, ktoré Súdny dvor doposiaľ riešil kritériom totožnosti chráneného právneho záujmu, je možné primerane zohľadniť aj inak v rámci prieskumu totožnosti skutkového stavu. |
124. |
V dôsledku toho je nevyhnutné konštatovať, že na určenie idem v zmysle zásady ne bis in idem je rozhodujúca iba zhodnosť materiálneho činu chápaná ako súbor konkrétnych okolností, ktoré sú navzájom neoddeliteľne spojené. Inými slovami, dotknutý teda musí byť skutkový stav alebo v podstate rovnaký skutkový stav. |
c) Uplatnenie na prejednávaný prípad: neexistencia idem
125. |
Prenesené na prejednávaný prípad práve vysvetlený výklad pojmu idem znamená, že je potrené preskúmať, či sa rozhodnutie Komisie ( 140 ) a rozhodnutia českého orgánu pre hospodársku súťaž ( 141 ) týkajú toho istého materiálneho činu, to znamená, rovnakého alebo v podstate rovnakého skutkového stavu. |
i) Územie a časové obdobie, v ktorých sa kartel prejavil alebo mohol prejaviť, sú podstatnými znakmi skutkového stavu
126. |
Do úvahy by sa mohlo vziať potvrdenie totožnosti materiálneho činu zakaždým už vtedy, keď sa dve rozhodnutia orgánov pre hospodársku súťaž týkajú toho istého kartelu. Zdá sa, že toto maximálne široké chápanie pojmu idem má vnútroštátny súd a niektorí účastníci konania na mysli. |
127. |
Tým by ale skončili osobitosti, ktoré sú pre postup odporujúci hospodárskej súťaži, najmä pre kartelové delikty, všeobecne charakteristické. |
128. |
Kartely sú zakázané a stíhané práve preto, lebo majú dopady na hospodársku súťaž alebo sú v každom prípade spôsobilé hospodársku súťaž negatívne ovplyvniť. Vyjadrené sovami článku 81 ods. 1 ES (článok 101 ods. 1 ZFEÚ): podnikom, ktoré sa zúčastnia kartelu, uloží orgán pre hospodársku súťaž sankcie, pretože cieľom a následkom ich konania je vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže. |
129. |
Či v určitom prípade bolo cieľom alebo dôsledkom vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže nemožno posúdiť abstraktne, ale vzhľadom na určité časové obdobie a určité územie ( 142 ). Postupy sankcionované podľa článku 81 ES (článok 101 ZFEÚ) totiž nemožno vidieť v samotnej kartelovej dohode, ale v jej vykonaní. ( 143 ) Vykonaním dochádza k zásahu do štruktúry hospodárskej súťaže, čo sa v konečnom dôsledku tiež môže v príslušnom čase na príslušnom území prejaviť na škodu spotrebiteľov. |
130. |
K materiálnemu činu, na ktorý sa potom zásada ne bis in idem vzťahuje, teda v súvislosti s kartelovými deliktmi nevyhnutne patrí vždy časové obdobie a územie, na ktorom sa kartelová dohoda prejavila postupom odporujúcim hospodárskej súťaži (spôsobené“ obmedzenie hospodárskej súťaže), resp. mohla prejaviť („zamýšľané“ obmedzenie hospodárskej súťaže). Toto nemá nič spoločné s chráneným právnym záujmom alebo právnou kvalifikáciou skutkového stavu; naopak, skutočné alebo potenciálne dôsledky kartelu sú nevyhnutnou súčasťou skutkového stavu, na základe ktorého sú podniky, ktoré sa na karteli zúčastnia, stíhané orgánom pre hospodársku súťaž a druhýkrát už potom byť stíhané nesmú (ne bis in idem) ( 144 ). |
131. |
Zákaz dvojitého trestu v práve Únie (zásada ne bis in idem) bráni tomu, aby v rámci EHP viacero orgánov pre hospodársku súťaž alebo súdov v súvislosti s rovnakým územím a rovnakým časovým obdobím ukladalo sankcie za protisúťažné dôsledky jednej a tej istej kartelovej dohody ( 145 ). Zásada ne bis in idem naproti tomu v žiadnom prípade nezakazuje, aby v rámci EHP viacero orgánov pre hospodársku súťaž alebo súdov sankcionovalo zamýšľané alebo spôsobené obmedzenia hospodárskej súťaže jednej a tej istej kartelovej dohody na rôznych územiach alebo na rôzne časové obdobia. |
132. |
Zásada ne bis in idem už vôbec nebráni tomu, aby bol medzinárodne činný kartel stíhaný na jednej strane v rámci EHP a na druhej strane orgánmi tretích štátov na ich príslušných územiach. ( 146 ) Toto rovnako naznačuje znenie článku 50 Charty základných práv, ktoré sa týka oslobodenia alebo odsúdenia „v Únii“ konečným trestným rozsudkom podľa zákona. |
133. |
Zásada ne bis in idem má zabrániť tomu, aby podniky boli za zamýšľané alebo spôsobené protisúťažné dôsledky svojej nekalej súťaže niekoľkokrát stíhané a prípadne niekoľkokrát potrestané. Táto zásada nemá viesť k tomu, že protisúťažné dôsledky takéhoto konania ostanú na určitom území v určitej časovej dobe bez sankcie. |
134. |
Za týchto okolností možno v prejednávanom prípade zákaz dvojitého trestu uplatniť iba potiaľ, pokiaľ sa rozhodnutie Komisie a rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž týka toho istého územia a tých istých časových období. Samotná okolnosť, že išlo o jediný medzinárodný („celosvetový“) kartel, ktorý bol trvalo činný dlhšie časové obdobie, nestačí na to, aby bolo možné vychádzať z existencie idem. |
ii) Rozhodnutie Komisie a rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž sa netýkajú tých istých účinkov kartelu
135. |
Či sa rozhodnutie dvoch orgánov pre hospodársku súťaž týka rovnakého alebo v podstate rovnakého skutkového stavu, či sa teda týkajú toho istého materiálneho činu, je v zásade otázkou posúdenia skutkového stavu, ktoré v konaní o prejudiciálnej otázke nie je úlohou Súdneho dvora, ale ostáva v právomoci vnútroštátneho súdu ( 147 ). |
136. |
V prejednávanom prípade je však potrebné vziať do úvahy fakt, že jedno zo sporných rozhodnutí je právnym aktom Európskej komisie v zmysle článku 249 ods. 4 ES (teraz 288 ods. 4 ZFEÚ) teda aktom orgánu Únie. Výklad takéhoto aktu patrí do pôvodnej právomoci Súdneho dvora v konaní o prejudiciálnej otázke [článok 267 ods. 1 písm. b) ZFEÚ]. Súdne dvor teda môže vnútroštátnemu súdu poskytnúť informácie o dosahu rozhodnutia Komisie z 24. januára 2007 o uložení pokuty. Vzhľadom na jeho úlohu poskytnúť vnútroštátnym súdom všetky užitočné informácie, ktoré im pomôžu riešiť spor v konaní vo veci samej ( 148 ), by Súdny dvor mal túto možnosť využiť. |
137. |
Rozhodnutie z 24. januára 2007 ani vo výroku, ani vo svojom odôvodnení, bohužiaľ, neobsahuje výslovne vysvetlenie, či uložené pokuty majú trestať prípadné, zamýšľané alebo spôsobené narušenie hospodárskej súťaže na území Českej republike v období pred pristúpením k Európske únii, to znamená pred 1. májom 2004. ( 149 ) Presný rozsah územia, na ktoré sa rozhodnutie Komisie a v ňom uložené pokuty vzťahujú, sa teda musí zabezpečiť výkladom. |
138. |
Vnútroštátny súd a žalobkyne v konaní vo veci samej so domnievajú, že územie Českej republiky je tak po dobu pred 1. májom 2004, ako aj neskôr zahrnuté do rozhodnutia Komisie. Za indíciu preto považujú najmä skutočnosť, že Komisia hovorí o celosvetovom kartely a územie Českej republiky z rozsahu pôsobnosti svojho rozhodnutia výslovne nevyňala. |
139. |
Rozhodnutie Komisie však možno chápať aj inak. V prospech tohto názoru hovorí najprv skutočnosť, že sa v jeho odôvodnení nikde nenachádza výslovný odkaz, že prípadné protisúťažné dôsledky kartelu na území Českej republiky v období pred pristúpením k Európskej únii boli skutočne spolu zahrnuté. Naopak Komisia sa na mnohých miestach odvoláva osobitne na dopady kartelu v rámci Európskeho spoločenstva a EHP ( 150 ), pričom čiastočne dokonca uvádza „vtedajšie členské štáty“ Spoločenstva a „vtedajšie zmluvné štáty“ EHP ( 151 ). |
140. |
Ak sa v rozhodnutí Komisie hovorí o celosvetovom karteli, možno to chápať ako vysvetlenie fungovania kartelu a nevyhnutne to nevypovedá nič o tom, aké protisúťažné dôsledky kartelu Komisia v konečnom dôsledku uloženými pokutami potrestala. Ak sa okrem toho Komisia odvoláva na celosvetové obraty účastníkov kartelovej dohody ( 152 ), slúžilo to iba porovnávaniu relatívnej veľkosti dotknutých podnikov, aby bolo možné zohľadniť ich skutočnú schopnosť spôsobiť na trhu s rozvádzačmi izolovanými plynom v EHP značné škody ( 153 ). |
141. |
Aj pri výpočte pokút sa ukazuje, že Komisia vo svojom rozhodnutí ešte nezohľadnila členské štáty, ktoré pristúpili 1. mája 2004. Základom pre výpočet pokút boli totiž obraty účastníkov kartelu v EHP z roku 2003, teda z roku pred rozšírením Európskej únie smerom na východ. ( 154 ) |
142. |
Pre výklad rozhodnutia Komisie v tom zmysle, že v ňom sú zahrnuté iba protisúťažné dôsledky kartelu v EHP hovorí aj ďalší dôležitý dôvod: rozsah pôsobnosti právnych aktov orgánov Únie nemôže ísť nad rámec rozsahu pôsobnosti ich právneho základu. ( 155 ) Ako už bolo uvedené, článok 81 ES nebol na území Českej republiky v dobe pred pristúpením k Európskej únii uplatniteľný a Komisia na tomto území nesmela pred 1. májom 2004 vykonávať žiadne zvrchované práva. ( 156 ) Pokiaľ by Komisia napriek tomu vydala rozhodnutie, v ktorom sa podnikom v súvislosti s územím Českej republiky za obdobie pred 1. májom 2004 ukladá pokuta, prekročila by tým hranice svojej právomoci. |
143. |
V súlade s ustálenou judikatúrou sa musí právny akt Únie podľa všeobecnej interpretačnej zásady vykladať v čo najväčšom možnom rozsahu spôsobom, ktorý nespochybní jeho platnosť. ( 157 ) Ak je možné podať viac než jeden výklad znenia sekundárneho právneho aktu Únie, treba uprednostniť výklad, podľa ktorého je tento akt v súlade so Zmluvami, pred výkladom, ktorý vedie k zisteniu, že je so Zmluvami nezlučiteľný. ( 158 ) |
144. |
Pri použití týchto zásad treba rozhodnutie Komisie z 24. januára 2007 vykladať tom zmysle, že pokutami, ktoré sú v ňom uložené, nie sú trestané porušenia pravidiel hospodárskej súťaže na území Českej republiky v období pred jej pristúpením k Európskej únii. |
145. |
V dôsledku toho treba konštatovať, že rozhodnutie Komisie sa netýka zamýšľaných alebo spôsobených protisúťažných dôsledkov sporného kartelu na území Českej republiky v období pred 1. májom 2004; naproti tomu rozhodnutím českého orgánu pre hospodársku súťaž boli podľa informácií vnútroštátneho súdu uložené pokuty iba pre uvedené územie a za uvedené obdobie. Predmety obidvoch rozhodnutí sú teda protiprávne konania majúce pôvod v jednom a tom istom medzinárodne činnom karteli, inak ale vychádzajú z rôznych skutkových okolností. ( 159 ) |
146. |
Celkovo sa teda rozhodnutie Komisie a rozhodnutie českého orgánu pre hospodársku súťaž netýkajú toho istého materiálneho činu, takže český orgán pre hospodársku súťaž svojím rozhodnutím neporušil zákaz dvojitého trestu (zásada ne bis in idem). |
3. Predbežný návrh
147. |
Súhrne teda treba konštatovať, že zásada ne bis in idem zakotvená v práve Únie nebráni sankciám voči podnikateľom zúčastneným na kartelovej dohode, ktoré vnútroštátny orgán pre hospodársku súťaž uloží za protisúťažné dôsledky kartelu na území tohto členského štátu pred jeho pristúpením k Európskej únii, pokiaľ predmetom pokút, ktoré voči týmto účastníkom kartelovej dohody už predtým uložila Európska komisia, neboli tieto dôsledky. |
VI – Návrh
148. |
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy navrhujem, aby Súdny dvor na návrh na začatie prejudiciálneho konania odpovedal takto:
|
( 1 ) Jazyk prednesu: nemčina.
( 2 ) Nariadenie Rady (ES) č. 1/2003 zo 16. decembra 2002 o vykonávaní pravidiel hospodárskej súťaže stanovených v článkoch 81 a 82 Zmluvy (Ú. v. ES L 1, s. 1; Mim. vyd. 08/002, s. 205). Toto nariadenie sa, ako je zrejmé z jeho článku 45 ods. 2, uplatní od 1. mája 2004.
( 3 ) Rozsudok z 13. februára 1969, Wilhelm a i., 14/68, Zb. s. 1.
( 4 ) Úřad pro ochranu hospodářské soutěže.
( 5 ) Akt o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (Ú. v. EÚ L 236, s. 33).
( 6 ) Dohoda o Európskom hospodárskom priestore (EHP) (Ú. v. ES L 1, 1994, s. 3).
( 7 ) Charta základných práv Európskej únie bola slávnostne vyhlásená po prvýkrát v Nice 7. decembra 2000 (Ú. v. ES C 364, 2000, s. 1) a druhýkrát v Štrasburgu 12. decembra 2007 (Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 1. a Ú. v. EÚ C 83, 2010, s. 389).
( 8 ) Ú. v. EÚ C 101, 2004, s. 43.
( 9 ) Článok 2 ods. 2 Zmluvy o pristúpení [Zmluva medzi Belgickým kráľovstvom, Dánskym kráľovstvom, Spolkovou republikou Nemecko, Helénskou republikou, Španielskym kráľovstvom, Francúzskou republikou, Írskom, Talianskou republikou, Luxemburským veľkovojvodstvom, Holandským kráľovstvom, Rakúskou republikou, Portugalskou republikou, Fínskou republikou, Švédskym kráľovstvom, Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska [členskými štátmi Európskej únie] a Českou republikou, Estónskou republikou, Cyperskou republikou, Lotyšskou republikou, Litovskou republikou, Maďarskou republikou, Maltskou republikou, Poľskou republikou, Slovinskou republikou, Slovenskou republikou o pristúpení Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky k Európskej únii (Ú. v. EÚ L 236, 2003, s. 17)].
( 10 ) Zákon č. 63/1991 Sb. o ochraně hospodářské soutěže.
( 11 ) Zákon č. 143/2001 Sb. o ochraně hospodářské soutěže.
( 12 ) Rozvádzače izolované plynom slúžia na kontrolu toku energie v elektrických rozvodových sieťach. Ide o silnoprúdové zariadenia používané ako hlavný prvok pre elektrické rozvody dodávané na kľúč, ktoré predstavujú približne 30 % až 60 % z celkovej ceny týchto rozvodní. Rozvádzače slúžia na ochranu transformátorov pred preťažením a/alebo na izoláciu elektrického obvodu a chybného transformátora. Rozvádzače môžu byť izolované plynom aj vzduchom, alebo to môžu byť hybridné prístroje, pokiaľ kombinujú obidve uvedené techniky.
( 13 ) Český orgán pre hospodársku súťaž nebol jediným orgánom, ktorý sa týmto prípadom zaoberal. Pred Súdnym dvorom poukázali niektorí účastníci konania na skutočnosť, že kartelom, ktorý je predmetom sporu, sa zaberal aj slovenský orgán pre hospodársku súťaž (rozhodnutia 2007/KH/1/1/109 z 27. decembra 2007 a 2009/KH/R/2/035 zo 14. augusta 2009), pričom bolo pred Krajským súdom v Bratislave tiež začaté súdne konanie (spisová značka 4 S 232/09).
( 14 ) Pozri štvrtú úvodnú poznámku rozhodnutia Komisie.
( 15 ) Žiadosť o zhovievavosť bola podaná 3. marca 2004 švajčiarskym podnikom ABB.
( 16 ) Kontroly sa podľa údajov Komisie uskutočnili 11. a 12. mája 2004 v spoločnostiach AREVA, Siemens, VA Tech a Hitachi (pozri bod 90 rozhodnutia Komisie).
( 17 ) Rozhodnutia Komisie z 24. januára 2007 v konaní podľa článku 81 Zmluvy ES a článku 53 Dohody o EHP (vec COMP/38.899 – Rozvádzače izolované plynom) boli oznámené pod spisovou značkou K(2006) 6762 v konečnom znení, zhrnutie v Ú. v. EÚ C 5, 2008, s. 7; toto rozhodnutie možno nájsť v plnom znení na internete iba v anglickom jazyku na internetovej stránke http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/index.html v nedôvernej verzii.
( 18 ) Komisia hovorí o „single and continuous infringement“ (odôvodnenia č. 270 a 299 rozhodnutia Komisie); zistené porušenie článku 53 Dohody o EHP sa pritom týka iba obdobia od 1. januára 1994, keď vstúpila do platnosti Dohoda o EHP (pozri odôvodnenia č. 2 a 322 rozhodnutia Komisie).
( 19 ) Odôvodnenia č. 3, 218 a 248 rozhodnutia Komisie.
( 20 ) Vo svojom rozhodnutí Komisia odhalila všeobecnú dohodu, podľa ktorej japonské podniky nevstupovali na európsky trh a európske podniky nevstupovali na japonský trh.
( 21 ) Ide o ABB Ltd.
( 22 ) Pozri v tejto súvislosti aj tlačovú správu Komisie IP/07/80 z 24. januára 2007.
( 23 ) Žaloba o neplatnosť podaná spoločnosťou Siemens AG proti rozhodnutiu Komisie bola rozsudkom Všeobecného súdu z 3. marca 2011, Siemens/Komisia (T-110/07, Zb. s. II-447), v celom rozsahu zamietnutá. Žaloby o neplatnosť podané spoločnosťou Siemens AG Österreich a i. mali len marginálny úspech, pokiaľ ide o dobu trvania zisteného protiprávneho konania a výšku pokút; pozri rozsudok Všeobecného súdu z 3. marca 2011, Siemens a i./Komisia (T-122/07 až T-124/07, Zb. s. II-793). Žaloby podané spoločnosťou AREVA a i. mali tiež úspech iba čiastočne a viedli k určitému zníženiu uložených pokút; pozri rozsudok Všeobecného súdu z 3. marca 2011, AREVA a i./Komisia (T-117/07 a T-121/07, Zb. s. II-633). Všetky vyššie citované rozsudky sú teraz predmetom odvolaní pred Súdnym dvorom, pozri vec Komisia/Siemens a i. (C-231/11 P); Siemens Transmission & Distribution/Komisia (C-232/11 P); Siemens Transmission & Distribution/Komisia (C-233/11 P); Siemens/Komisia (C-239/11 P); Areva/Komisia a i. (C-247/11 P), a Alstom a i./Komisia (C-253/11 P). Ďalšie žaloby o neplatnosť, ktoré boli v momente ústnej časti konania pred Súdnym dvorom v prejednávanom konaní o návrhu na začatie prejudiciálneho konania ešte predmetom konania, boli čiastočne neúspešné a čiastočne úspešné: pozri rozsudky Všeobecného súdu z 12. júla 2011, Hitachi a i./Komisia (T-112/07, Zb. s. II-3871); Toshiba/Komisia (T-113/07, Zb. s. II-3989); Fuji Electric/Komisia (T-132/07, Zb. s. II-4091), a Mitsubishi Electric/Komisia (T-133/07, Zb. s. II-4219).
( 24 ) Spisová značka S 222/06-3113/2007/710.
( 25 ) Spisová značka R 059-070, 075-078/2007/01-08115/2007/310.
( 26 ) Pre obdobie až do 30. júna 2001 bolo zistené porušenie § 3 ods. 1 zákona č. 63/1991, pre obdobie od 1. júla 1991 do 3. marca 2004 porušenie § 3 ods. 1 zákona č. 143/2001.
( 27 ) Ide opäť o ABB Ltd.
( 28 ) Najvyššia jednotlivá pokuta predstavovala 107 248 000 CZK.
( 29 ) Krajský soud v Brně.
( 30 ) Spisová značka 62 Ca 22/2007-489.
( 31 ) Nejvyšší správní soud.
( 32 ) Už citovaný v poznámke pod čiarou 3.
( 33 ) Spisová značka Afs 93/2008-920.
( 34 ) § 110 ods. 3 zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní.
( 35 ) Spisová značka 62 Ca 22/2007-124.
( 36 ) Spoločnosti Fuji Electric Holdings Co. a Fuji Electric Systems Co. Ltd. predložili spoločné písomné a ústne pripomienky.
( 37 ) Spoločnosti Hitachi Ltd., Hitachi Europe Ltd. a Japan AE Power Systems Corporation predložili spoločné písomné a ústne pripomienky.
( 38 ) Písomné vyjadrenie predložila iba nemecká spoločnosť Siemens AG; na pojednávaní bola táto spoločnosť zastúpená spoločne so spoločnosťami Siemens Transmission & Distribution SA a Nuova Magrini Galileo SA.
( 39 ) Po anglicky European Competition Network (ECN).
( 40 ) Rozsudok z 10. januára 2006, Ynos (C-302/04, Zb. s. I 371, body 35 až 37); v tom istom zmysle naposledy uznesenie z 11. mája 2011, Semerdžiev (C-32/10, Zb. s. I-71*, bod 25).
( 41 ) Pozri bod 30 týchto návrhov.
( 42 ) Rozsudok z 5. októbra 2010, Elčinov, C-173/09, Zb. s. I-8889, najmä body 24, 25, 27, 30 a 32.
( 43 ) Podpísaná 2. októbra 1997 a nadobudla účinnosť 1. mája 1999.
( 44 ) Vnútroštátny súd a niektorí účastníci konania sa už v rámci tejto prvej otázky vyjadrili k článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003, ako aj k zásade ne bis in idem. Zaoberať sa týmito dvoma aspektmi na tomto mieste však nepovažujem za nevyhnutné, a preto sa obmedzím len na odkaz na moje tvrdenia týkajúce sa druhej prejudiciálnej otázky (pozri body 69 až 147 týchto návrhov).
( 45 ) Kvalifikácia porušenia ako jediného a nepretržitého porušenia vychádza tak z rozhodnutia Komisie, ako aj z rozhodnutia českého orgánu pre hospodársku súťaž. Ak český Najvyšší správny súd vychádza z dvoch oddelených porušení pravidiel hospodárskej súťaže v závislosti od toho, či ide o obdobie pred 1. májom 2004 alebo potom, ide pravdepodobne iba o rozdielne právne posúdenie jednotného skutkového deja.
( 46 ) Pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. februára 1982, Bou, 21/81, Zb. s. 381, bod 13; z 22. decembra 2010, Bavaria, C-120/08, Zb. s. I-13393, body 40 a 41, a z 24. marca 2011, ISD Polska a i., C-369/09 P, Zb. s. I-2011, bod 98.
( 47 ) Rozsudky z 12. novembra 1981, Meridionale Industria Salumi a i., 212/80 až 217/80, s. 2735, bod 9; zo 7. septembra 1999, De Haan, C-61/98, Zb. s. I-5003, bod 13, a zo 14. februára 2008, Varec, C-450/06, Zb. s. I-581, bod 27.
( 48 ) Ku kvalifikácii článku 11 ods. 6 nariadenia č. 1/2003 ako procesného ustanovenia pozri bod 73 týchto návrhov.
( 49 ) Rozsudok Bavaria, už citovaný v poznámke pod čiarou 46, bod 41.
( 50 ) Rozsudky z 5. decembra 1973, SOPAD, 143/73, Zb. s. 1433, bod 8; z 29. januára 2002, Pokrzeptowicz-Meyer, C-162/00, Zb. s. I-1049, bod 50; zo 6. júla 2010, Monsanto Technology, C-428/08, Zb. s. I-6765, bod 66, a Bavaria, už citovaný v poznámke pod čiarou 46, bod 41.
( 51 ) Postačuje, že kartel môže takéto účinky vyvolať (rozsudok zo 4. júna 2009, T-Mobile Netherlands a i., C-8/08, Zb. s. I-4529, body 38, 39 a 43; pozri v rovnakom zmysle rozsudky z 20. novembra 2008, Beef Industry Development Society a Barry Brothers, C-209/07, Zb. s. I-8637, najmä body 16 a 17, a zo 6. októbra 2009, GlaxoSmithKline Services/Komisia, C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P a C-519/06 P, Zb. s. I-9291, body 55 a 63).
( 52 ) Pozri v tom istom zmysle rozsudok z 18. februára 1971, Sirena (40/70, Zb. s. 69, bod 12), v súvislosti s článkom 85 Zmluvy o EHS.
( 53 ) Rozsudky Bout, už citovaný v poznámke pod čiarou 46, bod 13; Salumi, už citovaný v poznámke pod čiarou 47, bod 9; Pokrzeptowicz-Meyer, už citovaný v poznámke pod čiarou 50, bod 49; Bavaria, už citovaný v poznámke pod čiarou 46, bod 40 a ISD Polska a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 46, bod 98.
( 54 ) Pozri v tejto súvislosti naposledy moje návrhy zo 14. apríla 2011 v obidvoch veciach Solvay/Komisia, C-109/10 P, Zb. s. I-10329, bod 329, a C-110/10 P, Zb. s. I-10329, bod 170, a citovanú judikatúru.
( 55 ) Toto vo svojom písomnom vyjadrení pripúšťa aj spoločnosť Hitachi.
( 56 ) § 3 ods. 1 a 2 zákona o ochrane hospodárskej súťaže, najprv v znení zákona č. 63/1991 Sb. a potom v znení zákona č. 143/2001 Sb.
( 57 ) Európska dohoda o pridružení medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Českou republikou na strane druhej (Ú. v. ES L 360, s. 2), ktorá bola podpísaná v Luxemburgu 4. októbra 1993 a ktorá nadobudla platnosť 1. februára 1995.
( 58 ) Nariadenie č. 1/2003 sa podľa článku 45 ods. 2 uplatní od 1. mája 2004.
( 59 ) Rozsudok Walt Wilhelm, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, body 4 a 6.
( 60 ) Rozsudky z 3. mája 2005, Berlusconi a i., C-387/02, C-391/02 a C-403/02, Zb. s. I-3565, body 68 a 69; z 11. marca 2008, Jager, C-420/06, Zb. s. I-1315, bod 59, a z 28. apríla 2011, El Dridi, C-61/11 PPU, Zb. s. I-3015, bod 61.
( 61 ) Pritom by samozrejme bolo nutné dodržať všeobecné zásady práva Únie, najmä zásadu proporcionality.
( 62 ) Pozri v tejto súvislosti moje návrhy, ktoré som predniesla 14. októbra vo veci Berlusconi a i. (rozsudok už citovaný v poznámke pod čiarou 60, body 159 a 160).
( 63 ) Tamže, bod 161.
( 64 ) Pozri v tejto súvislosti body 69 až 147 týchto návrhov.
( 65 ) Rozsudok zo 17. októbra 1989, Dow Chemical Ibérica a i./Komisia, 97/87 až 99/87, Zb. s. 3165, najmä body 62 a 63.
( 66 ) Pozri body 42 a 44 týchto návrhov.
( 67 ) V návrhoch z 21. februára 1989, ktoré predniesol generálny advokát Mischo vo veci Hoechts/Komisia (rozsudok z 21. septembra 1989, 46/87 a 227/88, Zb. s. 2859 a 2875), ktoré sú podobné veci Dow Chemical Ibérica, zdôrazňuje, že žalobkyne vo veci Dow Chemical Ibérica nespochybnili oprávnenie Komisie sankcionovať ich konanie v dobe pred pristúpením v rozsahu, v ktorom toto konanie vyvolalo alebo ešte vyvoláva protisúťažné dopady v rámci spoločného trhu (bod 213). Generálny advokát okrem toho poukazuje na skutočnosť, že kontroly, ktoré Komisia vykonáva v španielskych podnikoch po pristúpení Španielska, slúžia aj na získanie dôkazov proti podnikom usadeným v iných členských štátoch (bod 215). Generálny advokát ďalej dodáva, že kontroly sa z povahy veci môžu týkať iba uplynulých situácií, aj keď je možné, že dotknuté konanie môže pokračovať až do súčasnosti (bod 216).
( 68 ) Návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Geelhoed 29. júna 2006 vo veci Asnef-Equifax a Administración del Estado (rozsudok zo 14. decembra 2006, C-238/05, Zb. s. I-11125, body 28 a 29).
( 69 ) Pozri body 42 a 44 týchto návrhov.
( 70 ) V bode 29 návrhov, už citovaných v poznámke pod čiarou 68, generálny advokát Geelhoed zdôrazňuje, že „súčasnú situáciu však... upravuje“ nariadenie č. 1/2003. Pokiaľ ide o budúce dôsledky, generálny advokát uvádza, že rozhodnutie, ktoré sa prijme (za dodržania článku 3 nariadenia č. 1/2003), bude „mať vplyv na činnosť navrhovaného registra“.
( 71 ) Rozsudky z 26. septembra 1996, Data Delecta a Forsberg, C-43/95, Zb. s. I-4661, z 2. októbra 1997, Saldanha a MTS, C-122/96, Zb. s. I-5325, bod 14; z 1. júna 1999, Konle, C-302/97, Zb. s. I-3099; zo 7. septembra 1999, Beck a Bergdorf, C-355/97, Zb. s. I-4977; z 30. novembra 2000, Österreichischer Gewerkschaftsbund, C-195/98, Zb. s. I-10497, bod 55, a z 11. januára 2001, Stefan, C-464/98, Zb. s. I-173, bod 21.
( 72 ) Už citovaný v poznámke pod čiarou 71, bod 14, kurzívou zvýraznila generálna advokátka. Pozri v tom istom zmysle nedávny rozsudok z 12. mája 2011, Runevič-Vardyn a Wardyn (C-391/09, Zb. s. I-3787, bod 53), v súvislosti so zásadou zákazu diskriminácie občanov Únie; podobne predtým rozsudok Stefan, už citovaný v poznámke pod čiarou 71, podľa ktorého článok 73b Zmluvy ES (teraz článok 63 ZFEÚ) v Rakúsku pred pristúpením neplatil (bod 22), a pri právnom úkone, ktorý už bol neplatný, nedochádza na základe tohto ustanovenia k náprave vád (bod 25).
( 73 ) Ú. v. ES L 236, 2003, s. 344.
( 74 ) Pozri v tejto súvislosti bod 42 týchto návrhov.
( 75 ) Prvý máj 2004 je nielen dátumom pristúpenia Českej republiky a ďalších deviatich členských štátov k Európskej únii, ale aj dňom, od ktorého sa, ako je zrejmé z jeho článku 45 ods. 2, uplatní nariadenie č. 1/2003.
( 76 ) K týmto konaniam podľa kapitoly III patria najmä také konania, ktorých predmetom je zistenie a ukončenie porušovania článkov 81 ES a 82 ES, teraz článkov 101 ZFEÚ a 102 ZFEÚ (článok 7 nariadenia č. 1/2003), na konci ktorých môžu byť tiež uložené pokuty (článok 23 nariadenia č. 1/2003).
( 77 ) Prvá veta odôvodnenia č. 17 nariadenia č. 1/2003.
( 78 ) Na začatie konania je nutný zvrchovaný akt Komisie vyjadrujúci jej vôľu prijať rozhodnutie podľa kapitoly III nariadenia č. 1/2003 (v tomto zmysle – v súvislosti so skorším právnym stavom – rozsudok zo 6. februára 1973, Brasserie de Haecht, 48/72, Zb. s. 77, bod 16). V prejednávanom prípade bol tento právny akt prijatý 20. apríla 2006 (pozri bod 19 týchto návrhov). Predtým prijaté vyšetrovacie opatrenia nemajú na rozdiel od názoru niektorých účastníkov konania rovnaký dopad ako formálne začatie konania.
( 79 ) Podľa bodu 51 oznámenia o spolupráci v rámci siete strácajú orgány pre hospodársku súťaž právomoc uplatňovať články 81 ES a 82 ES, čo znamená, že vnútroštátne orgány už nemôžu postupovať na základe toho istého právneho základu. Bod 53 oznámenia o spolupráci v rámci siete k tomu dodáva, že vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž po tom, čo Komisia začala konanie, už nemôžu začať vlastné konanie na základe článkov 81 ES a 82 ES.
( 80 ) Pozri v tomto zmysle ustálenú judikatúru, napríklad rozsudky zo 17. novembra 1983, Merck, 292/82, Zb. s. 3781, bod 12; z 19. novembra 2009, Sturgeon a i., C-402/07 a C-432/07, Zb. s. I-10923, bod 41, a zo 7. októbra 2010, Lassal, C-162/09, Zb. s. I-9217, bod 49.
( 81 ) Rozsudok z 3. mája 2011, Tele2 Polska, C-375/09, Zb. s. I-3055, bod 33.
( 82 ) Naďalej uplatniteľné časti vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže sú uvedené v článku 3 ods. 2 a 3 nariadenia č. 1/2003, ktorý je bližšie vysvetlený v odôvodneniach č. 8 a 9 tohto nariadenia.
( 83 ) V nasledujúcej časti sa obmedzím na opis súvislostí medzi článkom 81 ES (teraz článkom 101 ZFEÚ) a príslušnou vnútroštátnou právnou úpravou. Článkom 82 ES (teraz článkom 102 ZFEÚ) sa v súvislosti s prejednávaným prípadom netreba osobitne zaoberať.
( 84 ) Pokiaľ napríklad Komisia z dôvodu nedostatku záujmu Únie zamietla sťažnosť tretej strany, vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž sa môžu príslušným prípadom začať zaoberať a uplatniť naň článok 81 ES, resp. článok 82 ES (teraz článok 101 ZFEÚ, resp. článok 102 ZFEÚ), ako aj prípadne ich vnútroštátne kartelové právo, musí pritom však rešpektovať článok 3 nariadenia č. 1/2003.
( 85 ) Rozsudky Walt Wilhelm, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 3, posledná veta; z 9. septembra 2003, Milk Marque a National Farmers’ Union, C-137/00, Zb. s. I-7975, bod 61, a z 13. júla 2006, Manfredi a i., C-295/04 až C-298/04, Zb. s. I-6619, bod 38.
( 86 ) Podľa pôvodného návrhu Komisie mal mať článok 3 nariadenia č. 1/2003 nasledujúce znenie: „v prípadoch, v ktorých dohody, rozhodnutia o koncentráciách medzi podnikmi alebo zosúladené postupy v zmysle článku 81 ES a v prípade zneužitia dominantného postavenia na trhu v zmysle článku 82 ES, ktoré môžu ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi, sa uplatní iba právo hospodárskej súťaže [EÚ]; právo hospodárskej súťaže členských štátov sa nepoužije.“ [návrh KOM(2000) 582 v konečnom znení, Ú. v. ES C 365 E, s. 284].
( 87 ) Pozri v tomto zmysle prvú vetu odôvodnenia č. 9 nariadenia č. 1/2003, kde sa hovorí o „ochrane hospodárskej súťaže na trhu“.
( 88 ) Rozsudok Walt Wilhelm, už citovaný v poznámke pod čiarou 3, bod 3. Pozri okrem toho rozsudky z 10. júla 1980, Giry a Guerlain a i., 253/78 a 1/79 až 3/79, Zb. s. 2327, bod 15; zo 16. júla 1992, Asociación Española de Banca Privada a i., C-67/91, Zb. s. I-4785, bod 11; z 26. novembra 1998, Bronner, C-7/97, Zb. s. I-7791, bod 19; Milk Marque a National Farmers’ Union, už citovaný v poznámke pod čiarou 85, bod 61, a Manfredi a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 85, bod 38.
( 89 ) Rozsudok z 1. októbra 2009, Compañía Española de Comercialización de Afekte, C-505/07, Zb. s. I-8963, bod 52.
( 90 ) Rozsudok Manfredi a i. (už citovaný, bod 38), v ktorom Súdny dvor znovu potvrdil judikatúru vychádzajúcu z rozsudku Walt Wilhelm, bol vydaný následne po tom, čo vstúpilo do platnosti nariadenie č. 1/2003, aj keď sa týkal skutkového stavu z doby pred uvedenou reformou. Zdá sa, že iný názor na platnosť judikatúry vychádzajúci z rozsudku Walt Wilhelm má generálny advokát Geelhoed v návrhoch, ktoré predniesol 19. januára 2006 vo veci SGL Karbon/Komisia (C-308/04 P, Zb. s. I-5977), bod 23; v tomto prípade však ide o veľmi okrajovú poznámku citovanú v jednej z poznámok pod čiarou, ktorá neobsahuje žiadne bližšie odôvodnenie.
( 91 ) Oznámenie o spolupráci v rámci siete vychádza vo svojich bodoch 12 a 14 z toho, že jedným a tým istým prípadom sa súčasne môžu zaoberať až tri vnútroštátne orgány pre hospodársku súťaž.
( 92 ) V rámci európskej kontroly kartelov je vnútroštátne právo vždy vytlačené, pokiaľ sa uplatní právo Únie, okrem toho právo Únie sa môže uplatniť iba Komisiou (zásada dvojitej výlučnosti); pozri v tejto súvislosti článok 21 ods. 2 a 3 nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (nariadenie ES o fúziách) (Ú. v. EÚ L 24, s. 1; Mim. vyd. 08/003, s. 40).
( 93 ) Odôvodnenia č. 8, 17 a 22 nariadenia č. 1/2003. Pozri aj rozsudky zo 7. decembra 2010, VEBIC, C-439/08, Zb. s. I-12471, bod 19, a zo 14. júna 2011, Pfleiderer, C-360/09, Zb. s. I-5161, bod 19.
( 94 ) Odôvodnenie č. 15 nariadenia č. 1/2003, ako aj odôvodnenia č. 8 prvá veta a odôvodnenie č. 17. Pozri okrem toho rozsudky z 11. júna 2009, X (C-429/07, Zb. s. I-4833, body 20 a 21) a Tele2 Polska (už citovaný v poznámke pod čiarou 81, bod 26), v ktorých sa tiež zdôrazňuje, že s cieľom zaručiť súdržné uplatňovanie pravidiel hospodárskej súťaže nariadenie č. 1/2003 v členských štátoch zaviedlo mechanizmus spolupráce medzi Komisiou a vnútroštátnymi orgánmi pre hospodársku súťaž v rámci všeobecnej zásady lojálnej spolupráce.
( 95 ) Článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003 tým v konečnom dôsledku iba kodifikuje už existujúcu judikatúru. Pozri rozsudky z 28. februára 1991, Delimitis, C-234/89, Zb. s. I-935, bod 47, a z 29. apríla 2004, IMS Health, C-418/01, Zb. s. I-5039, bod 19.
( 96 ) Výsledkom výkladu ustanovenia nemôže byť to, že jasné a presné znenie tohto ustanovenia bude zbavené akéhokoľvek užitočného účinku, rozsudky z 26. októbra 2006, Európske spoločenstvo (C-199/05, Zb. s. I-10485, bod 42), a z 22. marca 2007, Komisia/Belgicko (C-437/04, Zb. s. I-2513, bod 56 in fine).
( 97 ) Ako vysvetľuje odôvodnenie č. 14. nariadenia č. 1/2003, rozhodnutia podľa článku 10 tohoto nariadenia sa vydávajú iba „vo výnimočných prípadoch, keď si to vyžaduje verejný záujem spoločenstva“.
( 98 ) Odôvodnenie č. 34 nariadenia č. 1/2003.
( 99 ) Pozri odôvodnenia č. 8 a č. 34 nariadenia č. 1/2003, ako aj doplnkovo jeho odôvodnenia č. 1, 5, a 6.
( 100 ) Odôvodnenia č. 17 a č. 22 nariadenia č. 1/2003.
( 101 ) Pozri v tejto súvislosti už citovaný článok 16 ods. 2 nariadenia č. 1/2003.
( 102 ) Pozri v tejto súvislosti moje tvrdenia k prvej prejudiciálnej otázke (body 37 až 68 týchto návrhov).
( 103 ) Odôvodnenie č. 8 nariadenia č. 1/2003.
( 104 ) Prvá veta odôvodnenia č. 9 nariadenia č. 1/2003 (v tom istom zmysle aj odôvodnenie č. 25).
( 105 ) Ustálená judikatúra; pozri rozsudky z 5. mája 1966, Gutmann/Komisia ESAE, 18/65 a 35/65, Zb. s. 154 a 178; z 15. októbra 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij a i./Komisia (nazývaný „LVM“), C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P až C-252/99 P a C-254/99 P, Zb. s. I-8375, bod 59, a z 29. júna 2006, Showa Denko/Komisia (nazývaný „Showa Denko“), C-289/04 P, Zb. s. I-5859, bod 50.
( 106 ) Pozri vysvetlenia k článku 50 Charty základných práv [Ú. v. EÚ C 303, 2007, s. 17 (31)]. Osobitne zrejmý je cezhraničný prvok zákazu kumulatívneho ukladania sankcií vyplývajúci z práva Únie, ktorý je zakotvený v článku 54 Dohovoru uplatňujúceho Schengenskú dohodu (pozri v tejto súvislosti okrem iného rozsudok z 11. decembra 2008, Bourquain, C-297/07, Zb. s. I-9425).
( 107 ) Ku kvázi trestnej povahe pozri odkazy uvedené v poznámke pod čiarou 54 vyššie.
( 108 ) Ustálená judikatúra; pozri rozsudok LVM, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 59; zo 7. januára 2004, Aalborg Portland a i./Komisia (nazývaný „Aalborg Portland“), C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P a C-219/00 P, Zb. s. I-123, body 338 až 340 a Showa Denko, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 50.
( 109 ) O výklade článku 51 ods. 1 Charty základných práv pozri najmä návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Bot 5. apríla 2011 vo veci Scattolon, C-108/10, Zb. s. I-7491, body 116 až 120.
( 110 ) Pozri body 42 a 44 týchto návrhov.
( 111 ) Odôvodnenie č. 15 nariadenia č. 1/2003.
( 112 ) Pozri v tejto súvislosti napríklad Zelenú knihu o kompetenčných sporoch a zásade ne bis in idem v trestnom konaní, predloženú Komisiou 23. decembra 2005 [KOM(2005) 696 v konečnom znení], a najmä úvodné poznámky v oddiele 1 „Kontext“.
( 113 ) Až od 1. decembra 2009, keď vstúpila do platnosti Lisabonská zmluva, má Charta základných práv rovnakú právnu silu ako Zmluvy (článok 6 ods. 1 prvý pododsek ZEÚ).
( 114 ) Pozri najmä rozsudky z 13.marca 2007, Unibet, C-432/05, Zb. s. I-2271, bod 37, a z 27. júna 2006, Parlament/Rada, C-540/03, Zb. s. I-5769, bod 38. Pozri okrem iného moje návrhy, ktoré som predniesla 8. septembra 2005 vo veci Parlament/Rada (rozsudok C-540/03, už citovaný), bod 108; a z 29. apríla 2010 vo veci Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals/Komisia a i., (rozsudok zo 14. septembra 2010, C-550/07 P, Zb. s. I-8301, poznámka pod čiarou 36).
( 115 ) Odôvodnenie č. 37 nariadenia č. 1/2003.
( 116 ) V tomto zmysle rozsudok z 9. marca 2006, Van Esbroeck, C-436/04, Zb. s. I-2333, body 21 až 24.
( 117 ) Rozsudok LVM, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 59.
( 118 ) Rozsudok Aalborg Portland, už citovaný v poznámke pod čiarou 108, bod 338.
( 119 ) Tamže.
( 120 ) Rozsudky Showa Denko, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, najmä body 52 až 56; z 29. júna 2006, SGL Carbon/Komisia, C-308/04 P, Zb. s. I-5977, body 28 až 32, a z 10. mája 2007, SGL Carbon/Komisia, C-328/05 P, Zb. s. I-3921, body 24 až 30.
( 121 ) Rozsudok Gutmann/Komisia ESAE, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, s. 178.
( 122 ) Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda „DVSD“ (Ú. v. ES L 239, 2000, s. 19; Mim. vyd. 19/002, s. 3).
( 123 ) Rámcové rozhodnutie Rady 2002/584/SVV z 13. júna 2002 o európskom zatykači a postupoch odovzdávania osôb medzi členskými štátmi (Ú. v. ES L 190, s. 1; Mim. vyd. 19/006, s. 34).
( 124 ) Rozsudok Van Esbroeck, už citovaný v poznámke pod čiarou 116, bod 32.
( 125 ) Rozsudky Van Esbroeck, už citovaný v poznámke pod čiarou 116, body 27, 32 a 36; z 28. septembra 2006, Gasparini a i., C-467/04, Zb. s. I-9199, bod 54; z 28. septembra 2006, Van Straaten, C-150/05, Zb. s. I-9327, body 41, 47 a 48; z 18. júla 2007, Kraaijenbrink, C-367/05, Zb. s. I-6619, body 26 a 28, a zo 16. novembra 2010, Mantello, C-261/09, Zb. s. I-11477, bod 39.
( 126 ) V tomto zmysle aj návrhy, ktoré predniesla generálna advokátka Sharpston z 15. júna 2006 vo veci Gasparini a i. (už citovanej v poznámke pod čiarou 125), bod 156.
( 127 ) Rozsudok Van Esbroeck, už citovaný v poznámke pod čiarou 116, body 33 až 35. Pozri okrem toho rozsudky Gasparini a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 125, bod 27; Van Straaten, už citovaný v poznámke pod čiarou 125, body 45 až 47, 57 a 58, a rozsudok z 18. júla 2007, Kretzinger, C-288/05, Zb. s. I 6441, bod 33.
( 128 ) Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd (ďalej len „EDĽP“, podpísaný v Ríme 4. novembra 1950).
( 129 ) Štyri členské štáty Európskej únie (Belgicko, Nemecko, Holandsko a Spojené kráľovstvo) zatiaľ neratifikovali protokol č. 7 k EDĽP.
( 130 ) Článok 6 ods. 1 tretí pododsek ZEÚ a článok 52 ods. 7 Charty základných práv.
( 131 ) Rozsudky LVM, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 59, a Showa Denko, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 50.
( 132 ) Článok 6 ods. 1 tretí pododsek ZEÚ a článok 52 ods. 3 prvá veta Charty základných práv.
( 133 ) Rozsudok ESĽP, Zolotuchin v. Rusko (veľká komora) z 10. februára 2009 (sťažnosť č. 14939/03, zatiaľ neuverejnený v Zbierke rozsudkov a rozhodnutí, § 82): „… l’article 4 du Protocole n° 7 doit être compris comme interdisant de poursuivre ou de juger une personne pour une seconde ‚infraction‘ pour autant que celle-ci a pour origine des faits identiques ou des faits qui sont en substance les mêmes.“
( 134 ) Rozsudok Zolotuchin v. Rusko, už citovaný v poznámke pod čiarou 133, § 81.
( 135 ) ESĽP sa odvoláva najmä na rozsudky Van Esbroeck, už citovaný v poznámke pod čiarou 125, a Kraaijenbrink, už citovaný v poznámke pod čiarou 121, ktorých výňatky cituje vo svojom rozsudku Zolotuchin v. Rusko, už citovaný v poznámke pod čiarou 133, § 37 a § 38.
( 136 ) Vo svojom rozsudku Jussila v. Fínsko (veľký senát) z 23. novembra 2006 (sťažnosť č. 73053/01, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí 2006-XIV, § 43) týkajúcom sa článku 6 EDĽP právo hospodárskej súťaže nezaraďuje ku klasickému trestnému právu a vychádza z toho, že trestnoprávne záruky vyplývajúce z článku 6 ods. 1 EDĽP nemusia byť mimo „tvrdého jadra“ trestného práva nevyhnutne uplatnené úplne striktne. Obdobná argumentácia, ktorá by mohla naznačovať osobitné postavenie práva hospodárskej súťaže, i pokiaľ ide o zásadu ne bis in idem, však v už citovanom rozsudku Zolotuchin v. Rusko, chýba.
( 137 ) V rozsudku Zolotuchin v. Rusko (už citovaný v poznámke pod čiarou 133, § 36) sa cituje pasáž rozsudku Aalborg Portland (už citovaného v poznámke pod čiarou 108, bod 338), v ktorej sa hovorí o totožnosti chráneného právneho záujmu.
( 138 ) Požiadavku totožnosti páchateľa uznáva aj ESĽP v rozsudku Zolotuchin v. Rusko, už citovanom v poznámke pod čiarou 133, § 84. Poukazuje v ňom na „všetky konkrétne okolnosti, ktoré sa týkajú toho istého páchateľa a ktoré sú tak časovo, ako aj miestne vzájomne neoddeliteľne spojené“ („un ensemble de circonstances factuelles concrètes impliquant le même contrevenant et indissociablement liées entre elles dans le temps et l’espace“). Kurzívou zvýraznila generálna advokátka.
( 139 ) Pozri v tejto súvislosti body 125 až 134 týchto návrhov, najmä body 131 až 133.
( 140 ) Pozri v tejto súvislosti bod 20 týchto návrhov.
( 141 ) Pozri v tejto súvislosti body 23 a 24 týchto návrhov.
( 142 ) „Územím“ sa v tomto prípade nemyslí relevantný zemepisný trh v zmysle analýzy hospodárskej súťaže, ale územie, na ktorom bolo vylučovanie, obmedzovanie alebo skresľovanie hospodárskej súťaže cieľom alebo následkom.
( 143 ) Rozsudok zo 14. decembra 1972, Boehringer/Komisia, 7/72, Zb. s. 1281, bod 6, v tom istom zmysle rozsudok z 27. septembra 1988, Ahlström Osakeyhtiö a i./Komisia, 89/85, 104/85, 114/85, 116/85, 117/85 a 125/85 až 129/85, Zb. s. 5193, bod 16.
( 144 ) V tomto zmysle je tiež možné chápať rozsudok z 18. mája 2006, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients/Komisia (nazývaný „Archer Daniels Midland“, C-397/03 P, Zb. s. I-4429, body 68 a 69, v spojení s bodom 64). V tomto rozsudku Súdny dvor zdôraznil, že „ak sa sankcie uložené v treťom štáte vzťahujú len na uplatnenie alebo účinky kartelu na rozdielnych „trhoch“ (bod 69) alebo „územiach“ (bod 66), nejde o totožnosť skutkov (bod 69); v takomto prípade by bolo na strane jednej územie tretieho štátu a na strane druhej územie vtedajšieho Európskeho spoločenstva.
( 145 ) V tomto zmysle rozsudok Showa Denko, už citovaný v poznámke pod čiarou 105, bod 54.
( 146 ) Pozri rozsudok Archer Daniels Midland, už citovaný v poznámke pod čiarou 144, body 68 a 69.
( 147 ) Ustálená judikatúra; pozri okrem iného rozsudky z 15. novembra 1979, Denkavit Futtermittel, 36/79, Zb. s. 3439, bod 12; z 19. januára 2006, Bouanich, C-265/04, Zb. s. I-923, bod 54; z 8. septembra 2010, Winner Wetten, C-409/06, Zb. s. I-8015, bod 41, a Stoß, C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 a C-410/07, Zb. s. I-8069, bod 62.
( 148 ) Ustálená judikatúra; pozri rozsudky z 1. júla 2008, MOTOE, C-49/07, Zb. s. I-4863, bod 30; z 11. septembra 2008, CEPSA, C-279/06, Zb. s. I-6681, bod 31, a z 2. decembra 2009, Aventis Pasteur, C-358/08, Zb. s. I-11305, bod 50.
( 149 ) Komisia tak napríklad v bode 478 rozhodnutia hovorí o tom, že protiprávne konanie sa týka „minimálne celého územia EHP“ („the infringement covered at least the whole territory of the EEA“).
( 150 ) Pozri napríklad odôvodnenia č. 2, 218, 248 a 300 rozhodnutia Komisie; pozri okrem toho článok 1 rozhodnutia Komisie, kde je ako protiprávne konanie uvedená účasť na dohodách a konaniach vo vzájomnej zhode v EHP.
( 151 ) Odôvodnenie č. 218 rozhodnutia Komisie; v rovnakom zmysle odôvodnenia č. 321 a 322.
( 152 ) Pozri najmä odôvodnenia č. 478, 481 a 482 rozhodnutia Komisie.
( 153 ) Rozsudok Archer Daniels Midland, už citovaný v poznámke pod čiarou 144, body 73 a 74.
( 154 ) Odôvodnenie č. 478 rozhodnutia Komisie.
( 155 ) V tomto zmysle rozsudok z 9. marca 2006, Komisia/Spojené kráľovstvo, C-65/04, Zb. s. I-2239, bod 27.
( 156 ) Pozri v tejto súvislosti moje tvrdenia týkajúce sa prvej prejudiciálnej otázky (body 37 až 68 týchto návrhov); v tom istom zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 28. apríla 2010, Gütermann a Zwicky/Komisia, T-456/05 a T-457/05, Zb. s. II-1443, bod 40.
( 157 ) Rozsudok Sturgeon a i., už citovaný v poznámke pod čiarou 80, bod 47; v tom istom zmysle rozsudok zo 4. októbra 2001, Taliansko/ Komisia, C-403/99, Zb. s. I-6883, bod 37.
( 158 ) Rozsudky z 13. decembra 1983, Komisia/Rada, 218/82, Zb. s. 4063, bod 15; z 29. júna 1995, Španielsko/Komisia, C-135/93, Zb. s. I-1651, bod 37, a z 26. júna 2007, Ordre des barreaux francophones et germanophone a i., C-305/05, Zb. s. I-5305, bod 28.
( 159 ) Pokiaľ by sa napriek tomu ukázalo, že český orgán pre hospodársku súťaž uložil sankcie i za obdobie po 1. máji 2004, potom by idem existovalo iba v tomto rozsahu – teda iba pre protisúťažné dôsledky kartelu v Českej republike po jej pristúpení k Európskej únii.