ISSN 1725-5147 |
||
Úradný vestník Európskej únie |
L 307 |
|
![]() |
||
Slovenské vydanie |
Právne predpisy |
Zväzok 49 |
|
|
|
(1) Text s významom pre EHP |
SK |
Akty, ktoré sú vytlačené obyčajným písmom, sa týkajú každodennej organizácie poľnohospodárskych záležitostí a sú spravidla platné len obmedzenú dobu. Názvy všetkých ostatných aktov sú vytlačené tučným písmom a je pred nimi hviezdička. |
II Akty, ktorých uverejnenie nie je povinné
Komisia
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/1 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Landesbank Berlin – Girozentrale
(oznámené pod číslo C(2004)3924)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/736/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve členského štátu a ostatných účastníkov, aby podľa uvedených ustanovení zaujali stanovisko (1) a po zohľadnení týchto stanovísk,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Predmetom konania je prevod Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin (Berlínskej banky na podporu bytovej výstavby) vrátane jej majetku zo strany spolkovej krajiny Berlín na Landesbank Berlin – Girozentrale. Konanie súvisí s ďalšími šiestimi konaniami voči Nemecku z dôvodu majetkových prevodov na krajinské banky, najmä na Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“). |
(2) |
Komisia 12. januára 1993 zaslala Nemecku žiadost' o informácie týkajúce sa okolností a dôvodov zvýšenia kapitálu vo WestLB integráciou Ústavu na podporu bytovej výstavby (Wohnungsbauförderanstalt – ďalej len „Wfa“), ako aj podobných zvýšení vlastných zdrojov krajinských bánk iných spolkových krajín. Nemecko vo svojich listoch z marca a septembra 1993 informovalo o prevode Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin na Landesbank Berlin – Girozentrale. Komisia v novembri a decembri 1993 požiadala Nemecko o ďalšie informácie; Nemecko ich predložilo v marci 1994. V prvej žiadosti Komisie bola otázka berlínskej banky explicitne uvedená. |
(3) |
Listami z 31. mája 1994 a 21. decembra 1994 Spolkový zväz nemeckých bánk (Bundesverband deutscher Banken e.V. „BdB“), ktorý zastupuje súkromné banky so sídlom v Nemecku, Komisii okrem iného oznámil, že 31. decembrom 1992 došlo k začleneniu Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin („WBK“) vrátane jej majetku do Landesbank Berlin – Girozentrale, pričom úlohy WBK zároveň prešli na predtým založenú Investitionsbank Berlin/Berlínsku investičnú banku/(„IBB“), organizačne vedenú ako útvar Landesbank Berlin. BdB s tým spojené zvýšenie vlastných zdrojov Landesbank Berlin vníma ako deformáciu hospodárskej sút'aže v jej prospech, pretože za toto zvýšenie nebola dohodnutá odmena v súlade so zásadou trhovo konajúceho investora. V druhom z uvedených listov preto BdB podal formálnu st'ažnost' a vyzval Komisiu, aby voči Nemecku začala konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2). St'ažnost' sa ďalej týkala podobných majetkových prevodov v prospech Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank, resp. Bayerische Landesbank. Vo februári a v marci 1995 a v decembri 1996 sa pripojili k st'ažnosti viaceré jednotlivé banky združené v BdB. |
(4) |
Komisia najskôr prešetrila majetkový prevod v prospech WestLB. V rozhodnutí 2000/392/ES (2) v roku 1999 nakoniec vyhlásila, že rozdiel medzi zaplatenou sumou a bežnou trhovou cenou považuje za opatrenie pomoci nezlučiteľné so spoločným trhom a nariadila vrátenie tejto pomoci. Súd prvej inštancie toto rozhodnutie 6. marca 2003 (3) vzhľadom na nedostatočné zdôvodnenie dvoch prvkov pri výpočte výšky odmeny zrušil, ale inak ho v plnom rozsahu potvrdil. Súčasne s týmto rozhodnutím Komisia, oboznámená s dohodou medzi st'ažovateľom a všetkými siedmimi zúčastnenými krajinskými bankami, prijala nové rozhodnutie, v ktorom zohľadnila kritické body zo strany súdu. |
(5) |
Komisia zaslala 1. septembra 1999 Nemecku žiadost' o informácie týkajúce sa prevodov v prospech iných krajinských bánk vrátane Landesbank Berlin („LBB“). |
(6) |
Spolková vláda nato listom z 8. decembra 1999 zaslala informácie o prevode WBK na Landesbank Berlin, ktoré boli neskôr doplnené listom z 22. januára 2001. Okrem toho sa problematikou prevodu a možným vrátením poskytnutej pomoci zaoberali zástupcovia Nemecka a Komisie v súvislosti s prešetrovaním pomoci na reštrukturalizáciu v prospech Bankgesellschaft Berlin AG („BGB“), ku ktorej patrí Landesbank Berlin od roku 1994. |
(7) |
Listom z 2. júla 2002 Komisia Nemecku oznámila svoje rozhodnutie začat' vo veci pomoci konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES. |
(8) |
Po schválení žiadosti Nemecka o predĺženie termínu predloženia informácií poskytlo Nemecko listom z 9. septembra 2002 svoje pripomienky a ďalšie informácie. Ďalšie otázky boli predmetom stretnutia so zástupcami Nemecka 27. septembra 2002. |
(9) |
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené 4. októbra 2002 v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (4) . Komisia vyzvala ostatných účastníkov, aby k nemu zaujali stanovisko. Ako odpoveď dostala pripomienky jednej konkurenčnej banky a BdB; obidve odpovede boli v novembri 2002 zaslané Nemecku, aby k nim zaujalo stanovisko. Odpoveď Nemecka prišla listom zo 16. decembra 2002. |
(10) |
Na požiadanie Nemecko poskytlo ďalšie údaje o potenciálnej pomoci v listoch z 22. a 27. januára 2003, 28. februára 2003 a 19. augusta 2003. |
(11) |
Vo svojom rozhodnutí z 18. februára 2004 Komisia schválila pomoc na reštrukturalizáciu v prospech Bankgesellschaft Berlin AG, ku ktorej patrí LBB. Toto rozhodnutie zahrnulo aj dohodu uzatvorenú 23. decembra 2002 medzi spolkovou krajinou Berlín a BGB o prístupe k eventuálnym nárokom spolkovej krajiny Berlín na vrátenie pomoci na základe konania o pomoci, ktorá bola kvalifikovaná ako pomoc na reštrukturalizáciu (5). |
(12) |
Komisia si listom zo 7. apríla 2004 vyžiadala od Nemecka ďalšie informácie vo veci všetkých konaní týkajúcich sa krajinských bánk. Odpovede jej boli zaslané v listoch z 1., resp. 2. júna 2004 a tiež 28. júna 2004. |
(13) |
Dňom 31. augusta 2004 bola Investitionsbank Berlin (bývalá WBK) vyčlenená z majetku LBB. Podrobnú dokumentáciu zákonných a iných úprav k tomuto kroku zaslalo Nemecko Komisii 25. augusta 2004. |
(14) |
Listom z 27. septembra 2004 zaslalo Nemecko Komisii návrh dohody medzi st'ažovateľom BdB, spolkovou krajinou Berlín a Landesbank Berlin, ktorú potom Komisia dostala už podpísanú 8. októbra 2004. Dohoda sa týkala primeranej odmeny za prevod majetkových účastí na LBB, vykonaný k 1. januáru 1993. Okrem toho došlo aj v ostatných piatich prípadoch vo veci majetkových prevodov na krajinské banky k príslušným dohodám, ktoré boli zaslané Komisii. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. LANDESBANK BERLIN – GIROZENTRALE („LBB“)
(15) |
LBB bola zriadená v roku 1990, pričom bola na ňu formou univerzálneho právneho následníctva prevedená vtedajšia Sparkasse der Stadt Berlin West. O krátky čas bola na ňu takisto prevedená Sparkasse der Stadt Berlin z východnej časti mesta. Odvtedy sa sporiteľničná činnost' v oblasti mesta Berlín vykonáva v rámci osobitného, právne nesamostatného útvaru LBB pod názvom „Berliner Sparkasse“. |
(16) |
LBB je verejno-právnou inštitúciou, ktorej zriaďovateľom je spolková krajina Berlín. V čase prevodu WBK po skončení roku 1992 bola LBB v 100 %-nom vlastníctve spolkovej krajiny Berlín. Bilančná suma LBB dosahovala zhruba 85 mld. DEM a počet zamestnancov takmer 7 000. LBB je univerzálnou bankou zameranou na obchod s privátnymi a firemnými klientmi (retailové bankovníctvo), financovanie nehnuteľností a obchod s verejným sektorom. Takisto má aktivity v zahraničnom obchode. Ťažiskovou oblast'ou LBB v roku 1992 boli retailové obchody realizované v Berliner Sparkasse. |
(17) |
Od roku 1994 patrí LBB do koncernu BGB, takzvanej „inštitucionálnej skupiny“, založenej v tomto roku zlúčením viacerých úverových inštitúcií, kontrolovaných spolkovou krajinou Berlín. Ako holding sa BGB od roku 1994 formou netypických tichých vkladov podieľa približne na 75 % majetku a ziskov LBB – s výnimkou centrálnej krajinskej podpornej inštitúcie IBB. Po tom, ako spolková krajina ako zriaďovateľ krajinskej banky odstúpila v roku 1998 svoje nároky na podiel zo zisku BGB, sa BGB stala 100 %-ným majiteľom. Bilančná suma koncernu BGB dosahovala v roku 2001 takmer 190 mld. eur, v roku 2002 približne 175 mld. eur a v roku 2003 približne 153 mld. eur. Bilančná suma LBB predstavovala okolo 87 mld. eur v roku 2001, zhruba 85 mld. eur v roku 2002 a zhruba 93 mld. eur v roku 2003. V súčasnosti vlastní spolková krajina Berlín asi 81 % podielov v BGB. Ostatnými vlastníkmi sú Norddeutsche Landesbank približne s 11 % a Gothaer Finanzholding AG (Parion Versicherungsgruppe/Skupina poist'ovní Parion/) približne s 2 %. Približne 6 % podielov majú drobní vlastníci. |
(18) |
Počas roku 2001 sa BGB dostala do akútnej krízy, predovšetkým v dôsledku riskantných obchodov s nehnuteľnost'ami, a kvôli nedostatočným koeficientom vlastného, resp. základného vlastného kapitálu jej hrozili opatrenia zo strany Spolkového úradu bankového dohľadu (BAKred, dnes BAFin) (6). Následne dostala BGB v auguste 2001 kapitálový vklad vo výške 2 mld. eur, z toho zhruba 1,8 mld. eur od spolkovej krajiny Berlín, ktorý Komisia najprv schválila ako krátkodobú pomoc na záchranu. Po objavení nových rizík dostala BGB od spolkovej krajiny Berlín ďalšiu pomoc, ktorá bola spolu s kapitálovým vkladom oznámená Komisii ako reštrukturalizačné opatrenie a ktorú Komisia podrobila dôkladnému skúmaniu (7). |
(19) |
18. februára 2004 Komisia prieskumné konanie ukončila a schválila poskytnutie pomoci v celkovej hodnote približne 9,7 mld. eur. Toto rozhodnutie zastrešilo okrem prísunu kapitálu a ďalekosiahlych garancií v rámci tzv. odvrátenia rizík aj dohodu medzi spolkovou krajinou Berlín a BGB o prístupe k eventuálnym nárokom spolkovej krajiny Berlín na vrátenie pomoci z tohto konania o posúdení pomoci, ktorá bola uzatvorená 23. decembra 2002 („Dohoda o vrátení pomoci“) (8). |
(20) |
Táto dohoda pre prípad, že Komisia v tomto konaní rozhodne o vrátení pomoci, upravuje povinnost' spolkovej krajiny Berlín vložit' do LBB príspevok na ozdravenie vo výške, ktorá je potrebná na to, aby sa zabránilo poddimenzovaniu dohodou stanovených kapitálových kvót v LBB a/alebo v koncerne BGB v dôsledku hroziacej povinnosti vrátenia pomoci (9). Toto ďalšie opatrenie bolo považované za potrebné v roku 2002 na obnovenie rentability koncernu BGB z dôvodu vysokého rizika možného vrátenia pomoci. Presná hospodárska hodnota tohto opatrenia sa v rámci rozhodnutia o BGB ešte nedala vyčíslit', pretože šetrenie ešte nebolo uzatvorené. Pre účely vyhodnotenia vplyvu reštrukturalizačnej pomoci na hospodársku sút'až, najmä pre posúdenie primeranosti kompenzačných opatrení zameraných na redukciu prítomnosti na trhu, ktoré ponúklo Nemecko, bola teoretická horná hranica tohto opatrenia stanovená na 1,8 mld. eur. |
(21) |
Na záver možno zhrnút', že dohoda o vrátení pomoci bola pri výške kompenzačných opatrení Nemecka považovaná za ďalšiu pomoc v prospech koncernu BGB, hoci uplatnenie tejto dohody je obmedzené len na prípad rozhodnutia Komisie o vrátení pomoci a na tým prípadne spôsobený deficit kapitálových kvót uvedených v dohode. |
2. PREVOD WBK NA LBB
(22) |
V rámci reštrukturalizácie bankových podielov spolkovej krajiny Berlín, ktorá nakoniec v roku 1994 vyústila do vytvorenia skupiny BGB, bola v roku 1990 najskôr zriadená LBB, na ktorú boli potom prevedené sporiteľne – najprv zo Západného, potom z Východného Berlína. V ďalšom kroku sa v roku 1992 spolková krajina Berlín o.i. rozhodla zriadit' IBB ako organizačne a hospodársky samostatnú verejnoprávnu inštitúciu bez právnej subjektivity v rámci LBB, ktorá by plnila úlohu centrálneho podporného ústavu spolkovej krajiny. WBK bola dovtedy samostatnou verejno-právnou inštitúciou, ktorej zriaďovateľ, spolková krajina Berlín, niesla zo zákona zodpovednost' a ručenie. Bola jej zverená všeobecno-prospešná úloha vytvárat' a udržiavat' bytové priestory. WBK mala teraz so svojimi úlohami prejst' na IBB, ktorá bola poverená úlohami rozšírenej podpory, napr. v oblasti infraštruktúry a ochrany životného prostredia. Transakcia sa uskutočnila k 31. decembru 1992, pričom celý majetok WBK bol formou univerzálneho právneho následníctva prevedený na LBB. |
(23) |
Prevodom sa základný kapitál LBB zvýšil o bývalý základný kapitál WBK vo výške 187,5 mil. DEM. Táto suma sa odvtedy nepočíta do majetku IBB. Fondy zo zisku WBK predstavovali k 31. decembru 1992 sumu 1,9058 mld. DEM. Tieto rezervné fondy WBK boli a sú vykazované ako účelový rezervný fond IBB. |
(24) |
BAKred stanovil vlastný kapitál LBB na ručenie k 31. decembru 1992 na 3,127714 mld. DEM, čo predstavuje zvýšenie o 1,902714 mld. DEM. BAKred pritom zohľadnil zvýšenie základného kapitálu o 187,5 mil. DEM a fondy rezerv WBK bez výsledku roku 1992. V nasledujúcich rokoch kapitál IBB na ručenie prevedený ako účelový rezervný fond neustále narastal. |
3. KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY PODĽA SMERNÍC O VLASTNÝCH ZDROJOCH A PLATOBNEJ SCHOPNOSTI
(25) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS z 18. decembra 1989 o ukazovateli platobnej schopnosti úverových inštitúcií (10) (ďalej v texte „Smernica o platobnej schopnosti“) a smernice Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií (11) (ďalej len „Smernica o vlastných zdrojoch“), ktorými sa mení zákon o bankovníctve („KWG“) štvrtou novelou KWG z roku 1993, musia banky disponovat' vlastnými zdrojmi vo výške 8 % svojich rizikovo vážených aktív. Najmenej 4 percentuálne body z neho musia predstavovat' takzvaný základný vlastný kapitál (kapitál prvej triedy), ktorý sa skladá z tých častí kapitálu, ktoré sú úverovej inštitúcii k dispozícii neobmedzene a bezprostredne na krytie rizík a strát, akonáhle sa tieto vyskytnú. Základný vlastný kapitál má pre celkové vybavenie banky vlastnými zdrojmi v zmysle bankového práva rozhodujúci význam, pretože doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy) sa na krytie bankových obchodov zat'ažených rizikom uznáva iba do výšky základného vlastného kapitálu. V rámci štvrtej novely KWG museli nemecké banky k 30.6.1993 prispôsobit' svoje vlastné zdroje novým požiadavkám. |
4. DÔSLEDKY PREVODU NA VLASTNÝ KAPITÁL LBB
(26) |
Podľa Nemecka neboli nové pravidlá pre prevod WBK na LBB rozhodujúce, pretože LBB by aj bez rezervného fondu z WBK bola jednoznačne splnila nové kapitálové požiadavky. Treba však povedat', že na začiatku 90. rokov sa predovšetkým v Berlíne vychádzalo z očakávania rastu po zjednotení, ktoré otváralo perspektívy na rozšírenie obchodov aj vo finančnom sektore. Keď však chceli banky svoje obchodné objemy podstatne zvýšit', vyžadovalo si to, najmä z hľadiska nových pravidiel pre platobnú schopnost', väčšiu kapitálovú základňu. Prevodom WBK získala LBB podstatne silnejšiu kapitálovú základňu pre svoje obchodné úvery na voľnom trhu, čo jej umožnilo značne rozšírit' obchodnú činnost'. |
(27) |
LBB platila, resp. platí v priemere 0,25 % (12) za možnost' disponovat' účelovým rezervným fondom IBB, samozrejme, len za použitú sumu. Platby nesmerujú spolkovej krajine Berlín, ale idú IBB. Pritom treba mat' na zreteli, že suma účelového rezervného fondu IBB bola podstatne vyššia ako suma, ktorá bola čerpaná. S čerpaním sa začalo až od roku 1995. |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(28) |
Východiskovým bodom posudzovania zo strany Komisie bola zásada trhovo konajúceho investora. Podľa tejto zásady skutočnost', že sa podniky nachádzajú vo verejnom vlastníctve a teda získavajú prostriedky od štátu, nepredstavuje štátnu pomoc. Iba ak takýto verejný podnik dostane k dispozícii prostriedky za podmienok, ktoré by nebol získal za normálnych trhových podmienok, ide o zvýhodnenie prostredníctvom prísunu štátnych prostriedkov. |
(29) |
Podľa názoru Komisie bolo preto v danom prípade potrebné preskúmat', či spolková krajina Berlín poskytla predmetné prostriedky za podmienok, za ktorých by bol aj súkromný investor – takzvaný trhovo konajúci investor – ochotný prenechat' svoje peniaze súkromnému podniku. Poskytnutie prostriedkov je pre trhovo konajúceho investora neprijateľné najmä vtedy, ak nemôže v primeranom časovom období od takejto investície očakávat' úročenie, bežné na trhu. |
(30) |
Pri priemernej sadzbe 0,25 % za príslušné čerpané sumy nemohlo, podľa názoru Komisie, íst' o primeranú odmenu pre spolkovú krajinu, keďže dlhodobá bezriziková úroková miera (dlhopisy spolkovej vlády s 10-ročnou splatnost'ou) bola v roku 1992 na úrovni dobrých 7 %. Ďalej Komisia poznamenala, že odmena nie je adresovaná priamo spolkovej krajine, ale IBB, ktorá je oddelením LBB, aj keď je ako verejnoprávna inštitúcia bez právnej subjektivity a centrálna podporná inštitúcia spolkovej krajiny v rámci LBB organizačne a ekonomicky samostatná. Okrem toho boli čerpané sumy podľa dostupných informácií značne nižšie ako hodnota účelového rezervného fondu, ktorú mala LBB k dispozícii ako vlastný kapitál na ručenie. Zvýšený základ vlastného kapitálu LBB však práve umožnil zvýšit' kapacitu poskytovania úverov, a tým rozšírit' svoj obchod. |
(31) |
V rámci predbežného posúdenia Komisia konštatovala, že údaje o príslušnej výške kapitálu IBB, použiteľného na ručenie, o čerpaní a odmene nie sú úplné, resp. vôbec neexistujú a pre začiatok vychádzala z predbežnej výšky prevedených a použiteľných prostriedkov „okolo 2 mld. DEM“. |
(32) |
Komisia však pripustila, že účelový rezervný fond LBB nezabezpečil žiadnu likviditu, pretože rezervný fond zo zisku WBK vykazovaný ako účelový rezervný fond IBB, bol podľa zákona o zriadení IBB z 25. novembra 1992 bez ohľadu na jeho funkciu ako vlastný kapitál na ručenie v zmysle KWG určený prednostne na financovanie podporných úloh IBB a LBB nemohla použit' prevedené prostriedky priamo pre svoje úverové obchody. Aby skutočne mohla rozšírit' svoju obchodnú činnost', musela preto LBB dodatočný objem úverov refinancovat' v plnej výške na kapitálovom trhu, takže spolková krajina nemohla očakávat' rovnaké výnosy ako investor, ktorý vložil likvidný kapitál. |
(33) |
Čo sa týka výpočtu odmeny podľa zásady trhovo konajúceho investora, Komisia informovala, že v tomto štádiu zamýšľa, so zreteľom na osobitné okolnosti prípadu, použit' metodiku, popísanú v rozhodnutí 2000/392/ES. |
(34) |
Podľa tejto metodiky sa primeraná odmena za kapitál, ktorý môže byt' použitý na krytie obchodov na voľnom trhu, vypočíta na základe trhovo obvyklej odmeny za normálnu, likvidnú investíciu základného kapitálu. V súvislosti s tým je potom potrebné uplatnit' prirážku alebo zrážku, ktorá by zohľadnila osobitosti predmetného opatrenia (pred zdanením investície). Aby sa zohľadnila absencia likvidity v predmetnej nelikvidnej investícii do základného kapitálu, treba okrem toho odpočítat' čisté náklady na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie mínus príslušné dane, najmä daň z príjmu právnických osôb). |
(35) |
Nemecko uviedlo, že LBB bola tak pred prevodom, ako aj po prevode podnikom s dobrými výnosmi a výnos vlastného kapitálu údajne dosahoval 5,37 % v roku 1991 a 13,5 % v roku 1992 ako aj 30,88 % v roku 1993. Na margo toho Komisia poznamenala, že základ týchto výpočtov nebol doložený. Bez ďalších informácií nebolo skúmanie tohto argumentu, ktorý podľa Nemecka dokazoval, že opatrenie nemalo charakter pomoci, možné. Nemecké úrady okrem toho tvrdili, že spolková krajina Berlín dostala predajom tichého vkladu v roku 1994, resp. nárokov zo zisku v roku 1994 – v oboch prípadoch bez IBB – spoločnosti BGB dostatočnú odmenu za ručiacu funkciu kapitálu IBB uznaného bankovým dohľadom. Aj v tomto smere však chýbali ďalšie údaje a informácie. |
(36) |
Na záver Komisia konštatovala, že chýbajú dôležité údaje pre primerané a dostatočne podrobné posúdenie prísunu prostriedkov a odmenu zaň. Preto v uznesení o začatí formálneho vyšetrovacieho konania Nemecko požiadala o poskytnutie takýchto informácií, úplného prehľadu všetkých prevedených prostriedkov, koľko je z toho vlastný kapitál LBB na ručenie, čerpaných prostriedkov a odmeny, zdôvodnenie výšky odmeny, základy výpočtu výnosnosti vlastného kapitálu LBB a tiež aktualizovaných číselných údajov a informácií o všetkých faktoroch, ktoré podľa názoru Nemecka zaručovali trhovo bežné výnosy. |
(37) |
Na základe dostupných skutočností však Komisia vyjadrila vážne pochybnosti, či spolková krajina Berlín dostala za prevod približne 2 mld. DEM, ktoré mala LBB evidentne k dispozícii takmer úplne ako základňu pre kapitál na ručenie, čo ju dostávalo do výhodnej pozície v porovnaní s konkurenciou, odmenu/úrokovú mieru v bežnej trhovej výške. Komisia dospela k predbežnému výsledku, podľa ktorého pravdepodobne existovala alebo hrozila deformácia hospodárskej sút'aže a – z dôvodu rastúcej integrácie trhov finančných služieb – poškodzovanie obchodu medzi členskými krajinami. Na základe toho sa bolo treba na opatrenie pozerat' v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES s najväčšou pravdepodobnost'ou ako na poskytnutie pomoci. Vzhľadom na to, že v danej situácii nebolo možné uplatnit' žiadnu ustanovenie o výnimke podľa článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES, prikláňala sa Komisia k názoru, že v prípade, ak by išlo o poskytnutie pomoci, bol by to podnet k pochybnostiam o jej zlučiteľnosti so Spoločným trhom. |
(38) |
Pretože ani Nemecko, ani iné právnické alebo fyzické osoby nepotvrdili, že LBB poskytuje služby vo všeobecnom hospodárskom záujme v zmysle článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, nemohla Komisia dospiet' k záveru, že pomoc by mohla byt' schválená na základe článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES. Komisia vychádzala z toho, že ak sa na tejto skutočnosti nič nezmení, nie je tento bod posudzovania predmetného opatrenia pre konečné rozhodnutie relevantný. |
(39) |
Komisia ďalej vyhlásila, že v rámci svojho predbežného posúdenia a v súlade s článkom 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (13) vychádza z toho, že pri tomto opatrení, ak je pomocou, ide o novú, nie o existujúcu pomoc. V tejto súvislosti Komisia poukázala na článok 15 ods. 2 uvedeného nariadenia a upozornila na to, že premlčacia lehota bola prerušená opatreniami popísanými v uznesení o začatí konania, ako sú listy Komisie z 12. januára 1993, 10. novembra 1993, 13. decembra 1993 a 1. septembra 1999, samotné uznesenie o začatí konania a následné rozhodnutie 2000/392/ES v prípade ’WestLB’. Pretože potenciálna pomoc nebola oznámená a od svojej implementácie je účinná, Komisia tiež konštatovala, že rozhodnutie o začatí konania nič nezmenilo na odkladnom účinku článku 88 ods. 3 tretia veta Zmluvy o ES vzhľadom na povinnost' Nemecka neimplementovat' opatrenie do konečného rozhodnutia Komisie. |
IV. STANOVISKO NEMECKA
(40) |
Nemecko najprv vo svojom stanovisku vysvetlilo dôvody pre prevod vtedajšej WBK (potom IBB) a vyhlásilo, že cieľovou predstavou spolkovej krajiny v tom čase bolo vytvorenie „úderného bankového koncernu“, čo sa zdalo výhodné tak fúzujúcim úverovým inštitúciám, ako aj vlastníkovi, spolkovej krajine Berlín a jej bankovým pracoviskám. Nemecko pritom opakovane zdôraznilo, že zabezpečenie kapitálovej štruktúry podľa nových smerníc o platobnej schopnosti v LBB – na rozdiel od WestLB – nehralo pri prevode žiadnu úlohu, čo sa prejavilo aj tým, že do konca roku 1995 LBB vôbec nečerpala vlastný kapitál IBB na ručenie (predtým WBK). |
(41) |
Nemecko potvrdilo, že z vlastného kapitálu LBB na ručenie, ktoré úrad bankového dohľadu uznal k 31. decembru 1992, zodpovedalo 1,902714 mld. DEM zvýšeniu v dôsledku prevodu prostriedkov. Z toho 187,5 mil. DEM pripadlo na zvýšenie základného kapitálu LBB (14) a 1,715214 mld. DEM na fondy rezerv zo zisku WBK, pričom ročný zisk vo výške 190,586 mil. DEM zostal nezohľadnený. Po 31. decembri 1992, teda k 1. januáru 1993, prešli všetky náležitosti WBK na IBB a táto bola prevedená na LBB. Prevedený kapitál a účelový rezervný fond mala LBB k dispozícii po 31. decembri 1992, resp. k 1. januáru 1993 ako základný vlastný kapitál. |
(42) |
V nasledujúcich rokoch, podľa údajov Nemecka, účelový rezervný fond IBB priebežne rástol. Účelový rezervný fond IBB však LBB nemala k dispozícii v plnej výške, pretože čast' z neho bola každý rok potrebná na krytie ručenia podporných obchodov IBB. Nemecko zaslalo presné údaje za jednotlivé roky od 1993 do 2003, ktoré sú uvedené v tabuľke v bode 149. |
(43) |
Odčlenením IBB od LBB bol k 1. septembru 2004 účelový rezervný fond prevedený naspät' na spolkovú krajinu Berlín, pričom približne 1,1 mld. eur z tohto účelového rezervného fondu vložila spolková krajina vo forme dvoch tichých vkladov do LBB. |
(44) |
Svojho času prevzaté základný kapitál IBB vo výške 187,5 mil. DEM zostalo v základnom kapitále LBB. A LBB bola zasa v roku 1994 (75,01 % podielov) a 1998 (24,99 % podielov) predaná BGB. |
(45) |
Nemecko doplnilo aj iné údaje. Tiež opakovane vyhlásilo, že len čast' účelového rezervného fondu bola naozaj použitá na krytie ručenia. Podľa týchto údajov sa pohybovala suma čiastočne čerpaná od decembra 1995 na krytie ručenia medzi zhruba 212 mil. DEM v roku 1995 a […] (15) mld. DEM v posledných rokoch. Odmeny, vyplatené IBB za čerpanie od decembra 1995 (medzi 1 mil. DEM za obdobie 1995/1996 a […] mil. DEM za rok 2001) boli vypočítané mesačne na báze úrokovej miery, ktorá sa v predmetnom období pohybovala medzi 0,2 % (1998) a 0,35 % (1996). Presné údaje, uvedené Nemeckom, obsahuje tabuľka v bode 147. |
(46) |
Ako zdôvodnenie stanovenia odmeny za prípadné čerpanie účelového rezervného fondu IBB predložilo Nemecko uznesenie predstavenstva z júna 1993. Hovorí sa v ňom, že „... inštitúcii Investitionsbank Berlin prináleží táto odmena za zat'aženie vlastného kapitálu (čerpanie) vo výške nákladov, ktoré by boli potrebné na obstaranie podriadeného kapitálu na ručenie“. V roku 1995 bolo toto uznesenie konkretizované v tom smere, že odmena bola postavená na úroveň prirážky za podriadený charakter kapitálu. Ako dôvod sa udáva, že LBB by si alternatívne mohla zaobstarat' na trhu podriadené prostriedky, ktoré by jej boli k dispozícii nielen vo svojej ručiacej, ale aj výnosovej funkcii. |
(47) |
Keďže účelový rezervný fond IBB plnil iba ručiacu funkciu, bol rozdiel medzi úrokovou mierou normálneho cudzieho kapitálu, ktorý túto ručiacu funkciu nespĺňa, a kapitálom, ktorý môže plniť aj ručiacu funkciu, vypočítaný ako „cena“ za nakúpenú úžitkovú funkciu. Táto prirážka bola vypočítaná v bázických bodoch v porovnaní s LIBOR (London Interbank Offered Rate) na základe vlastných obchodných podmienok, resp. externých trhových údajov platných pre podriadené dlhy. Výpočtové podklady a štatistiky boli priložené. |
(48) |
Rozhodnutie, aby sa odplata uhrádzala len za čerpanú časť účelového rezervného fondu IBB, zdôvodnilo Nemecko okrem iného tým, že tento účelový rezervný fond bol prednostne k dispozícii IBB a v prípade, že by nepostačoval, bola by LBB ako prvá povinná redukovať svoje rizikové aktíva, resp. zásobiť sa na trhu doplnkovými prostriedkami. Spolková krajina Berlín má ako majiteľ IBB právo hocikedy čerpať časti účelového rezervného fondu. |
(49) |
V tejto súvislosti Nemecko ďalej uviedlo, že likvidita účelového rezervného fondu IBB je ako celok viazaná v existujúcich obchodoch IBB a na základe svojho charakteru financovania nemôže byť k dispozícii LBB. IBB musí sama tie úvery, ktoré poskytuje, kryť svojím vlastným imaním a pritom používať účelový rezervný fond. Nemecko vyhlásilo, že kvôli tejto osobitosti sa majetok WBK nedá porovnávať s voľne disponibilnou finančnou investíciou a že takto možno hovoriť len o funkcii ručenia, a teda aj funkcii rozšírenia obchodu. |
(50) |
To, či odmena bude platená spolkovej krajine alebo IBB, je z tohto hľadiska nepodstatné, pretože spolková krajina by ako nositeľ záruky tak za IBB ako aj za LBB profitovala v každom prípade – buď v dôsledku prírastku hodnoty a rozdeľovania zisku LBB, alebo dotácií do účelového rezervného fondu IBB prislúchajúcemu spolkovej krajine. |
(51) |
Odhliadnuc od týchto komentárov k priamemu odmeňovaniu zastávalo Nemecko celkom zásadne názor, že pri investičnom rozhodovaní na tom, resp. len na tom nezáleží a že „v súlade s judikatúrou... treba rozlišovať investora, ktorý v danom podniku nevlastní nejaké väčšie akcie a ani sa o to neusiluje, ale je zainteresovaný na priebežnom úročení svojej investície od investorov orientovaných na dlhodobé horizonty investícií, ako napr. holdingy“. Poslední sa orientujú podľa dlhodobých výnosových očakávaní a zohľadňujú aj strategické úvahy. |
(52) |
Spolková krajina ako jediný majiteľ LBB vychádzala v čase investície zo snahy úplne a bezprostredne profitovať z prírastku hodnoty LBB, spôsobeného začlenením WBK. Keď za základ zoberieme meradlo Komisie v rozhodnutí 2000/392/ES (16), potom „za finančné opatrenie neprijateľné pre trhovo konajúceho investora, treba považovať také, kedy finančná situácia podniku nedovoľuje očakávať normálny výnos (v podobe dividend alebo prírastku hodnoty) v primeranom časovom horizonte.“ V takomto prípade záleží na očakávaných výnosoch v momente investičného rozhodnutia. |
(53) |
Nemecko najprv oznámilo, že LBB dosiahla v roku 1992 výnos z vlastného kapitálu vo výške 13,5 % a v roku 1993 vo výške 30,83 %. Tieto číselné údaje oznámené už v roku 1999 sa vzťahovali na pomer „hospodárskeho výsledku pred zdanením/bilančného vlastného kapitálu na začiatku toho istého roku“. Nemecko však pri predkladaní týchto údajov nezahrnulo do vlastného kapitálu LBB účelový rezervný fond IBB od roku 1993. Na výzvu Komisie to bolo skorigované pri predkladaní číselných radov zahŕňajúcich dlhšie obdobie. Pre obdobie rokov 1985 až 1992 vyplynul z týchto údajov priemerný výnos z vlastného kapitálu vo výške zhruba 13 %. |
(54) |
Nemecko vyhlásilo, že tieto ukazovatele sa pohybujú v rozsahu hodnôt, ktoré v predmetnom období dosahovali súkromné nemecké banky. Najprv však chýbali údaje o iných bankách získané porovnateľnou metodikou. Neskôr Nemecko predložilo vlastné výpočty na báze verejne dostupných účtov ziskov a strát 35 nemeckých bánk (17). Podľa toho dosahoval priemerný výnos týchto bánk z vlastného kapitálu vypočítaný na základe „hospodárskeho výsledku pred zdanením/bilančného vlastného kapitálu na začiatku toho istého roku“ v roku 1992 11 % a v období od 1988 do 1992 takmer 13 %. |
(55) |
Nemecko ďalej vyhlásilo, že pre investičné rozhodnutie je z podnikovo-hospodárskeho hľadiska výnosnosť rozhodujúca. Táto sa dá v banke vypočítať najskôr na základe výsledku z bežnej obchodnej činnosti, resp. hospodárskeho výsledku v pomere k bilančnému vlastnému kapitálu, pretože vtedy zostávajú mimoriadne výnosy a náklady nezohľadnené. V LBB sa v rokoch 1990-1992 prejavili mimoriadne vstupy, najmä v dôsledku integrovania „Sparkasse Ost“ a s tým súvisiaceho budovania vlastnej penzijnej poisťovne pri súčasnom uhradení odstupného za odchod z penzijnej poisťovne štátu a spolkových krajín, ako aj prevencie všeobecných bankových rizík bývalej „Sparkasse Ost“. |
(56) |
Čo sa týka metodicky porovnateľných výnosov vlastného kapitálu iných bánk v rovnakom časovom období, Nemecko uviedlo, že až od roku 1993 bola zavedená požiadavka vykazovať výsledok mimoriadnych obchodov, ako aj normálnej obchodnej činnosti vo výkaze ziskov a strát oddelene, čo sa nedá porovnávať s metodikou platnou do roku 1993, pretože dovtedy boli mimoriadne výnosy a náklady – okrem iných položiek – zlúčené v položke „ostatné výnosy/náklady“, a preto sa ani nedali presne identifikovať. Pre obdobie pred touto hranicou Nemecko predložilo vlastné výpočty. Okrem toho v ďalšom priebehu konania Nemecko korigovalo, resp. doplnilo metódu výpočtu výnosov vlastného kapitálu LBB, aby sa zabezpečila porovnateľnosť údajov o LBB s oficiálnou štatistikou Spolkovej banky týkajúcou sa všetkých nemeckých bánk. Podľa Nemecka to však nezmenilo nič na základnom hodnotení, že výnosy vlastného kapitálu LBB dosahujú priemerné ukazovatele odvetvia. |
(57) |
Podľa názoru Nemecka všetky číselné údaje dokazujú, že LBB bola v čase prísunu prostriedkov podnikom s dobrou výnosovosťou. Spolková krajina Berlín bola jediným investorom, ktorému patrí všetok obchodný zisk banky, či je to už vo forme rozdelenia zisku alebo nárastu hodnoty. Z tohto hľadiska sa spolková krajina nemusela deliť s inými podielnikmi o očakávaný nárast výnosov a kvázi „interné presuny v rámci koncernu“ možno z hľadiska trhovo konajúceho investora považovať za rozumné správanie. Otázka, či a v akej výške zaplatila LBB odmenu za prísun prostriedkov, takto stráca z hľadiska hospodárskej podstaty prevodu význam. |
(58) |
Tohto kritéria hodnotenia sa Komisia dôsledne pridržiavala vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES: „Prostriedkom na zabezpečenie primeraných výnosov z poskytnutého kapitálu by bola zodpovedajúca zmena vlastníckych pomerov vo WestLB v prospech spolkovej krajiny, ak celkové výnosy banky zodpovedajú normálnym výnosom, ktoré od svojej investície očakáva trhovo konajúci investor. Tým by sa skúmanie otázky, či je odmena vo výške 0,6 % primeraná, stalo bezpredmetné – ale spolková krajina sa rozhodla pre iný postup“ (18). |
(59) |
Nemecko v tejto súvislosti ďalej vyhlásilo, že prírastok hodnoty LBB v dôsledku začlenenia majetku WBK po začlenení LBB do BGB pripadol spolkovej krajine. 100 %-ný prevod hospodárskych prostriedkov LBB na BGB, ktorý sa uskutočnil v troch etapách v rokoch 1994 a 1998, bol vykonaný na základe znaleckých posudkov rozličných audítorov a jednej investičnej banky, ktoré sa týkali zachovania hodnoty vložených tichých vkladov spolkovej krajiny do LBB a trhovej primeranosti protihodnoty – prevedených akcií BGB, aj v porovnaní s inými akcionármi. Nemecko predložilo predmetné výpisy z týchto znaleckých posudkov a príslušnú korešpondenciu s audítormi. Podľa toho bola hodnota LBB v roku 1993 odhadovaná zhruba na 3,5 mld. DEM (bez samotnej IBB, ale so zreteľom na zvýšený podiel základného kapitálu LBB v dôsledku účelového rezervného fondu) a k 31. decembru 1997 ju už ďalší znalec odhadol na takmer 6 mld. DEM. |
(60) |
Nemecko sa mimochodom domnievalo, že metodika použitá v rozhodnutí 2000/392/ES je chybná, pretože vychádza z porovnania s likvidnou, bežnou investíciou do základného kapitálu. Táto metóda však z hľadiska predmetnej transakcie nevyhovuje. V tomto smere by bolo vhodné už pri východiskovej hodnote použiť porovnateľné nástroje vlastného kapitálu. To môže byť síce spojené s ťažkosťami, ako uviedla Komisia už v prípade WestLB; tieto ťažkosti sa však nedajú odstrániť jednoducho tým, že siahneme po celkom nevhodnom nástroji vlastného kapitálu, teda kvázi po nejakej „obchádzke“. |
(61) |
Okrem toho je zameranie sa na priemerný výnos nesprávnym meradlom. Už výnos pod úrovňou pásma, v ktorom sa investori rozhodujú pre možnú investíciu, by nebol prijateľný ani pre súkromného investora. Nesprávna je v konečnom dôsledku aj zrážka zahŕňajúca iba čisté náklady na refinancovanie namiesto celkových nákladov na refinancovanie. Prípadné úspory podniku na daniach sú z hľadiska investora nepodstatné. Rovnako aj iná kontrolná úvaha ukazuje, že tento prístup je neprijateľný, pretože pri prenechaní nelikvidného kapitálu by mal investor naďalej k dispozícii jeho výnosovú funkciu, takže by ho opäť mohol investovať a dostať minimálne bezrizikovú úrokovú sadzbu, a teda získať „dvojitý“ výnos. |
(62) |
Okrem toho Nemecko zastáva názor, že v dôsledku uplynutia lehoty (článok 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999) Komisia nemá právo požadovať prípadné vrátenie poskytnutej pomoci. Zásadné uznesenie o prevode majetku WBK bolo vydané už 16. júna 1992, teda viac ako desať rokov pred začatím konania, rozhodnutie o ktorom bolo doručené 4. júla 2002. Pritom išlo o zásadný zámer zlúčiť bankové podiely spolkovej krajiny a WBK do jedného holdingu (neskoršia BGB), ak malo byť zabezpečené pokračovanie podporných obchodov WBK, plnenie štátnych úloh a oslobodenie od daní. Rozhodnutie bolo odvtedy verejnosti známe a Komisia bola v roku 1999 o dátume rozhodnutia informovaná. |
(63) |
Vo viacerých svojich rozhodnutiach považuje Komisia za dátum implementácie pomoci už vyhlásenie o zámeroch príslušnej korporácie, aj keď podmienečne. Takto to Komisia napríklad hodnotila aj pri rozhodnutí o poskytnutí pomoci na záchranu pre BGB (19), hoci pre uznesenie z 22. mája 2002 ešte chýbal súhlas poslaneckej snemovne a Komisie. |
(64) |
Podľa názoru Nemecka nedošlo tiež k prerušeniu lehoty podľa článku 15 ods. 2 veta 2 nariadenia (ES) č. 659/1999. V zmysle toho môže byť lehota prerušená len na základe opatrení Komisie. Takáto skutočnosť nastala len na základe listu oznamujúceho začatie konania zo 4. júla 2002, a nie na základe samotnej žiadosti o informáciu, čo nie je opatrením Komisie alebo kompetentného člena Komisie. Treba pritom mať na zreteli aj fakt, že premlčacia doba je tu pre účely právnej bezpečnosti, a to tak vo vzťahu Komisia – členské štáty, ale aj samotného príjemcu pomoci. Pretože Nemecko bolo až pri začatí konania po prvýkrát vyzvané, aby predložilo kópiu listu príjemcovi pomoci, čo sa uskutočnilo 9. júla 2002, mohlo prerušenie premlčacej doby nadobudnúť účinnosť až od tohto dňa. Pretože predmetné opatrenie, ktoré malo byť predmetom kontroly prítomnosti pomoci, bolo prijaté uznesením z 16. júna 1992, bolo by, ak vôbec, v zmysle článku 15 ods. 3 nariadenia (ES) č. 659/1999 hodnotené ako existujúca pomoc. |
V. STANOVISKÁ OSTATNÝCH ÚČASTNÍKOV
(65) |
Po uverejnení oznámenia o začatí konania v Úradnom vestníku (20) dostala Komisia v októbri, resp. novembri stanovisko Berliner Volksbank („BV“) a stanovisko Spolkového zväzu nemeckých bánk („BdB“). |
(66) |
Podľa názoru BV sa na prevod WBK treba pozerať ako na poskytnutie pomoci, pretože kapitál bol poskytnutý k dispozícii za podmienok, ktoré by pre trhovo konajúceho investora neboli prijateľné. Uskutočnené platby smerovali z LBB do IBB, ktorá sama bola organizačným útvarom LBB; okrem toho bola dohodnutá úroková sadzba vo výške 0,25 % hlboko pod úrovňou bežných trhových sadzieb, o čom svedčia napríklad rozhodnutia 2000/392/ES (WestLB) ako aj 95/547/ES (21) a 98/490/ES (22) (Crédit Lyonnais), základom ktorých boli očakávané výnosy vlastného kapitálu minimálne vo výške 12 %. Takáto pomoc by viedla k zásadnej deformácii hospodárskej súťaže v celom Spoločenstve, najmä však v oblasti Berlína, kde je BGB spolu s LBB lídrom trhu v obchode s privátnymi a firemnými klientmi (vrátane Berliner Bank a Berliner Sparkasse). BV je naproti tomu malým konkurentom so zodpovedajúcim trhovým podielom na úrovni 5-7 % a preto je osobitne postihnutá negatívnym účinkom pomoci. Stanovisko sa končí výzvou, aby Komisia nariadila vrátenie pomoci. |
(67) |
BdB najprv vyhlásil, že na predmetné konanie sa treba pozerať ako na komplex skúmania situácie zo strany Komisie, týkajúcej sa prevodu inštitúcií spolkových krajín na podporu bytovej výstavby na krajinské banky, činné v oblasti obchodov na voľnom trhu. Pritom, na rozdiel od tvrdenia Nemecka, boli aj v prípade LBB rozhodujúce sprísnené kapitálové požiadavky v zmysle smernice o platobnej schopnosti bánk. O tejto motivácii svedčí tak okamih prevodu, ako aj vyjadrenia vtedajšieho senátora pre financie, ktorý svojho času spomenul očakávané prísnejšie európske požiadavky na vlastný kapitál. V tomto smere neexistuje z hľadiska pomoci zásadný rozdiel medzi tu posudzovaným prevodom WBK na LBB a prevodom WfA na WestLB, takže tu možno prevziať metodiku, použitú v rozhodnutí Komisie 2000/392/ES. |
(68) |
BdB ďalej poznamenal, že tu nejde len o účelový rezervný fond, ale aj o prevod kapitálu WBK v hodnote 187,5 mil. DEM, ktorý bol pričlenený k upísanému vlastnému kapitálu LBB, čo predstavuje peňažné plnenie, nakoľko to ovplyvňuje rating a tiež podmienky na zaobstaranie cudzích zdrojov. Oveľa väčší význam má však právne uznanie celkového zvýšenia základného vlastného kapitálu zo strany bankového dohľadu spojené s prevodom. A pretože tento, napriek prednostnému využitiu účelového rezervného fondu na podporné úlohy, mohol byť plne k dispozícii ako kapitál na ručenie, nie je účelová viazanosť dôležitá. Smerodajný je hospodársky prospech z funkcie rozšírenia obchodu, nakoľko práve základný vlastný kapitál má značný pákový účinok (12,5-násobné zvýšenie možnosti poskytovania úverov pri 100 % rizikovo vážených aktívach, ako napr. podnikové úvery; 25-násobné pri 50 % rizikovo vážených aktívach, ako napríklad úvery pre verejný sektor. Pri zaobstaraní doplnkového kapitálu možno so základným vlastným kapitálom v (hypotetickej) výške 1 mld. eur a s rizikovou váhou 50 % poskytnúť dokonca úvery vo výške 50 mld. eur. |
(69) |
V súvislosti so stanovením trhovo spravodlivej odmeny poukázal BdB na osvedčenú metodiku Komisie použitú v rozhodnutí 2000/392/ES, a tam použité orientačné hodnoty trhovo obvyklých výnosov vo výške 12 %, ako aj na prirážky a zrážky z titulu osobitosti transakcie uskutočnené v druhom kroku. V žiadnom prípade nemožno za trhovo spravodlivú odmenu považovať zaplatených 0,25 % v prospech IBB, ani predaj tichých podielov a odstúpenia nárokov na zisk v prospech BGB v roku 1994, resp. 1998. |
(70) |
Po prvé, platba len za čerpanú sumu nie je spravodlivá, po druhé, IBB patrí k LBB, takže LBB zaplatila kvázi sama sebe, a nie spolkovej krajine. Okrem toho, tvrdenie Nemecka, že odmena za záručnú funkciu účelového rezervného fondu bola príslušne realizovaná v rámci zdôvodnenia atypického tichého vkladu BGB do LBB v roku 1994, nie je presvedčivé, pretože tu chýbajú dôležité vecné údaje o predmetných hodnotách a zúženie pohľadu len na záujmy príjemcu pomoci je zásadne nesprávne. Pre hodnotenie pomoci je dôležitý prevod WBK na LBB k 31. decembru 1992, výhody pre LBB, ktoré s tým súvisia a z toho vyplývajúca deformácia hospodárskej súťaže, a nie to, či boli dodatočne splnené podmienky pomoci. Okrem toho pri začlenení LBB do BGB ide len o interný proces v rámci koncernu, pretože aj v BGB má väčšinu spolková krajina. Podobne možno posudzovať aj odstúpenie nárokov zo zisku v prospech BGB vo zvyšnom rozsahu 24,99 % v roku 1998. V každom prípade však do roku 1998 nemožno hovoriť o úplnom odstránení prvku pomoci. |
(71) |
Oveľa neskôr po termíne určenom v nariadení (ES) č. 659/1999 na predloženie stanovísk tretích strán, doplnil BdB tento bod a uviedol, že predajná hodnota LBB zisťovaná pre účely založenia BGB, resp. za účelom realizácie tichého vkladu do LBB, nezahŕňala hodnotu IBB, takže podľa názoru BdB sa zdá vylúčené, aby v predajnej hodnote tichého vkladu do LBB bola zahrnutá ručiaca funkcia účelového rezervného fondu IBB. |
(72) |
K lehote vrátenia pomoci v trvaní 10 rokov podľa článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 BdB vyhlásil, že začala plynúť až prijatím zákona o zriadení IBB k 31. decembru 1992 a môže sa teda skončiť najskôr 31. decembra 2002. Okrem toho bola však táto lehota podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 prerušená opatreniami Komisie. Tento predpis má veľmi široký výklad a zahŕňa každý úkon Komisie v rámci šetrenia okolností, ako napr. žiadosť o poskytnutie informácií. Oporné body pre ďalší výklad tohto predpisu obsahuje nariadenie Rady (EHS) č. 2988/74 z 26. novembra 1974 o premlčaní stíhania a výkonu rozhodnutia vo veciach obchodného a súťažného práva Európskeho hospodárskeho spoločenstva (23), podľa ktorého prerušenie nadväzuje na „konanie zamerané na vyšetrovanie alebo stíhanie protiprávneho konania“. Mimochodom, Nemecko žiadalo Komisiu, aby najprv vyčkala na vysvetlenie sporných otázok v prípade WestLB a už preto nebolo možné odvolávať sa na premlčanie. |
VI. REAKCIE NEMECKA NA STANOVISKÁ OSTATNÝCH ÚČASTNÍKOV
(73) |
Nemecko vo svojom vyjadrení zo 16. decembra 2002 zásadne poukázalo na svoje vlastné stanovisko k rozhodnutiu o začatí konania a na svoju informáciu, že v danom prípade nejde o poskytnutie pomoci. Okrem toho sa obmedzilo na súhrnné vyjadrenie k jednotlivým bodom obidvoch stanovísk. |
(74) |
Vzhľadom na hodnotenie BV a BdB, že v prípade transferu WBK išlo o pomoc, Nemecko uviedlo, že len čisté sledovanie mesačnej odplaty je pre analýzu nedostatočné. Oveľa dôležitejšie sú referenčné veličiny, ako napríklad – v závislosti od použitia kapitálu – úročenie (úveru) vrátane záruk, dividend alebo prírastku kapitálu. V prípade LBB však v rozhodujúcom časovom období rokov 1992/1993 išlo o inštitúciu s dobrou výnosovou schopnosťou, takže začlenenie majetku WBK do vlastného kapitálu LBB na ručenie bolo ekonomicky účelným krokom. Preto ani – na rozdiel od tvrdenia BdB a BV – nie je možné navzájom porovnávať WestLB a LBB. Odhliadnuc od toho je vzhľadom na (svojho času) prebiehajúce súdne konanie vo veci WestLB chybou hovoriť o tam použitej metodike ako o osvedčenej metóde, ako to tvrdí BdB. |
(75) |
Na rozdiel od tvrdenia BdB je nesporné a v uznesení o začatí konania aj uvedené, že prevodom WBK sa popri možnosti využiť ručiacu funkciu účelového rezervného fondu zo strany LBB zvýšilo aj bilančný vlastný kapitál LBB o187,5 mil. DEM a bolo aj právne uznané bankovým dohľadom ako vlastný kapitál na ručenie. Nakoľko je bilančný vlastný kapitál peňažnou výhodou, problém tu na rozdiel od prípadu WestLB nevzniká, pretože sa nerozlišuje medzi právne uznanou a neuznanou časťou kapitálu. Vzhľadom na zvýšenie bilančného vlastného kapitálu a prevedené rezervné fondy tu nejde o pomoc (pozri tiež body 40 až 64). |
(76) |
Celkovo je mylné domnievať sa, že pri základnom kapitále v hypotetickej výške 1 mld. eur možno poskytnúť úvery vo výške 50 mld. eur. Je síce nesporné, že účelový rezervný fond IBB možno z dôvodu právneho uznania použiť na ručenie i rozšírenie obchodov, ale tieto výhody sú obmedzené na skutočné čerpanie zo strany LBB. Vykonštruovaný pákový efekt 1:50 nemá žiadny podklad. |
(77) |
Pri uplatnení zásady trhovo konajúceho investora by muselo ísť o investora nachádzajúceho sa v porovnateľnej situácii. V tomto prípade sa spolková krajina ako investor rozhodla viazať likviditu účelového rezervného fondu v obchodoch IBB a neposkytovať tento kapitál na financovanie LBB. Spolková krajina dosahuje prostredníctvom tohto kapitálu vlastné výnosy (pozri body 40 až 64). Okrem toho patrí osobitný majetok IBB naďalej výlučne spolkovej krajine aj po začlenení LBB do BGB. Preto by nebolo správne tvrdiť, že LBB vyplatila odmeny smerované IBB vlastne sama sebe. Pre trhovo konajúceho investora je okrem toho normálne, že odstúpi nároky na odmenu tretím osobám, najmä v tom prípade, ak tieto tretie osoby predstavujú podnik alebo majetok, ktorý je vo výhradnom vlastníctve investora. |
(78) |
Nakoniec, čo sa týka stanoviska BV a ňou uvádzaného porovnania trhových podielov BV a BGB, treba poznamenať, že trhová pozícia BV v Berlíne je silnejšia ako udáva. Je to druhý najväčší úverový ústav a jeho trhové podiely môžu dosahovať 60-70 % príslušných hodnôt BGB a aj v oblasti vkladov súkromných klientov je to ešte asi 1/3 trhového podielu BGB. |
VII. DOHODA MEDZI BDB, SPOLKOVOU KRAJINOU BERLÍN A LBB
(79) |
Dňa 7. októbra 2004 informovalo Nemecko Komisiu o výsledkoch dohody medzi sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Berlín a LBB. Bez ohľadu na pretrvávajúce zásadné právne chápanie zmluvných strán dohody sa strany dohodli o tom, čo považujú za vhodné parametre pre stanovenie primeranej odplaty za majetok WBK. Strany sa obrátili na Komisiu s prosbou, aby pri svojom rozhodovaní zohľadnila výsledky tejto dohody. |
(80) |
Strany najprv na základe, konkrétne uvedenom už v rozhodnutí 2000/392/ES, stanovili primeranú sadzbu minimálnej odplaty za účelový rezervný fond WBK vo výške 10,19 %. Vzhľadom na výlučné vlastníctvo spolkovej krajiny Berlín nebola dohodnutá nijaká ďalšia prirážka, ako napríklad za chýbajúce hlasovacie práva. Na záver bola určená zrážka za chýbajúcu likviditu kapitálu vo výške 3,62 % (na báze bezrizikovej úrokovej sadzby ako hrubé náklady na refinancovanie, z toho zhruba 50 % dane z príjmu právnickej osoby plus príplatok na solidaritu pre výpočet čistých nákladov na refinancovanie). Výsledkom je vypočítaná primeraná odplata vo výške 6,57 %. |
(81) |
K odmene za tú časť majetku WBK, ktorú nemožno využiť pre obchody LBB na voľnom trhu, sa vyrovnanie nevyjadruje. |
(82) |
Pre základný kapitál IBB vo výške 187,5 mil. DEM, začlenený do základného kapitálu LBB, sa nevyčísľovala žiadna zrážka na náklady na refinancovanie, lebo v tomto prípade ide o likvidné prostriedky. Pretože základný kapitál bol v dvoch krokoch v rokoch 1994 a 1998 prevedený na BGB, strany sa dohodli na tom, že je potrebné uhradiť odmenu za základný kapitál len v týchto dvoch časových bodoch – a to úmerne. |
(83) |
Spornou zostala otázka, či treba zarátať prípadný nárast hodnoty v dôsledku začlenenia LBB. Podľa názoru Landesbank bol predajom LBB v roku 1994 a 1998 docielený nárast hodnoty. |
VIII. HODNOTENIE OPATRENÍ
1. K ZÁSADNEJ OTÁZKE PREMLČANIA
(84) |
So zreteľom na možné premlčanie nároku na vrátenie pomoci uviedlo Nemecko ako rozhodujúci moment uznesenie Berlínskeho senátu o založení berlínskeho bankového holdingu zo 16. júna 1992. V uznesení, ktoré má Komisia k dispozícii, je však stanovené iba – že treba „reštrukturalizovať majetkové účasti Berlína v bankách“. Pritom sa predpokladá „vytvorenie Berliner Banken-Holding AG/Berlínskeho bankového holdingu, a. s. /, ktorý by zastrešoval Landesbank Berlin – Girozentrale -, Berliner Bank AG a ... Berliner Pfandbrief-Bank“. Toto uznesenie nemalo za následok prevod majetku. |
(85) |
Posudzované opatrenie, t.j. prevod majetku WBK na LBB, sa uskutočnilo až k 31. decembru 1992. Hospodársky efekt tohto opatrenia, t.j. vlastného kapitálu LBB a s tým spojená väčšia možnosť poskytovať úvery, nadobudol preto účinnosť až 1. januára 1993. Pred týmto dátumom nemohlo ísť v tomto prípade o poskytnutie štátnej pomoci. |
(86) |
Ani keby schválenie opatrenia bolo datované celé mesiace pred dátumom prevodu, t.j. 16. júna 1992, nemožno hovoriť, ako to uvádza Nemecko, o premlčaní práva Komisie požadovať vrátenie pomoci podľa článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999. Nemecko zastáva názor, že až uznesenie o začatí konania zo 4. júla 2002 predstavuje opatrenie Komisie schopné prerušiť premlčaciu dobu, okrem iného aj preto, že Nemecko bolo až týmto uznesením vyzvané, aby poslalo kópiu tohto listu príjemcovi pomoci. |
(87) |
Proti tomuto názoru možno namietať. Článok 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 658/1999 sa týka „každého opatrenia“ Komisie, nie formálneho začatia konania. V tomto prípade boli rôzne opatrenia Komisie, najmä rôzne žiadosti o zaslanie informácií týkajúcich sa LBB, a v každom prípade žiadosť o zaslanie informácií zo septembra 1999 postačujúce na prerušenie premlčacej doby. Pritom nie je potrebné, aby LBB bola o opatreniach Komisie informovaná. Vo svojom rozsudku z 10. apríla 2003 v prípade T-366/00 (Département du Loiret/Kommission) (24), Súd prvej inštancie konštatoval, že skutočnosť, že príjemca pomoci nevedel o žiadosti Komisie o zaslanie informácií adresovanej členským štátom nesníma jej právnu účinnosť vo vzťahu k príjemcovi pomoci. Komisia nie je povinná informovať potenciálnych účastníkov vrátane príjemcu pomoci o opatreniach, ktoré podnikne v súvislosti s protiprávnou pomocou ešte pred začatím správneho konania. Súd preto dospel k rozhodnutiu, že v prípade predmetnej žiadosti o poskytnutie informácie ide o opatrenie podľa článku 15 nariadenia (ES) č. 659/1999, ktoré prerušilo premlčaciu lehotu pred jej uplynutím, aj keby príjemca pomoci nebol v danom čase o tejto korešpondencii informovaný (25). Okrem toho sa zdá nepravdepodobné, že by LBB nebola vedela o žiadosti Komisie o poskytnutie informácií v dobe, keď Nemecko v decembri 1999 na túto žiadosť odpovedalo. |
(88) |
Na záver treba konštatovať, že Komisia má v danom prípade právo žiadať vrátenie pomoci. |
2. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY O ES
(89) |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES v prípade, že v Zmluve o ES nie je určené inak, štátna alebo zo štátnych prostriedkov poskytnutá pomoc, ktorá zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví deformuje alebo hrozí deformáciou hospodárskej súťaže, je nezlučiteľná so zásadami Spoločného trhu, ak poškodzuje obchod medzi členskými štátmi. |
2.a ŠTÁTNE PROSTRIEDKY
(90) |
Prevodom sa spolková krajina rozhodla pre zvýšenie kapitálu LBB začlenením WBK/IBB, ktoré boli poverené plnením všeobecne prospešných úloh, a ktorých zriaďovateľom a vlastníkom bola spolková krajina Berlín. Týmto začlenením sa zvýšil vlastný kapitál LBB na ručenie právne uznaný listom z 24. februára 1993, o približne 1,9 mld. DEM. Z toho 187,5 mil. DEM pripadlo na zvýšenie základného kapitálu LBB prostredníctvom základného kapitálu bývalej WBK (26) a približne 1,715 mld. DEM na fondy rezerv zo ziskov WBK (bez zisku za rok 1992 vo výške takmer 200 mil. DEM), čo sa odvtedy vykazuje ako účelový rezervný fond IBB, ktorého výška priebežne narastá. |
(91) |
Prevodom približne 1,9 mld. DEM a jeho právnym uznaním za základný vlastný kapitál sa podstatne zvýšila kapacita LBB pre poskytovanie úverov a tým aj jej možnosť na rozšírenie obchodov na voľnom trhu. Pri rizikovej váhe všetkých pohľadávok 100 % (napr. úvery nebankovým subjektom) a bez ďalšieho obstarania doplnkových prostriedkov dosahuje potenciál rozšírenia obchodov teoreticky 12,5-násobok dodatočne vlastného kapitálu na ručenie (ide tu takmer o 24 mld. DEM). Aký vysoký je tento potenciál v skutočnosti, nemožno presne povedať, pretože to súvisí s takými faktormi ako je štruktúra klientov, strategické plánovanie a iné nepredvídateľné vonkajšie vplyvy. Otázka, či a ako presne úverová inštitúcia nové vlastné zdroje využíva, nie je však pri skúmaní procesu rozhodujúca. |
(92) |
Bez ohľadu na to, či IBB naďalej potrebuje časť prostriedkov na krytie podporných obchodov, prevedené prostriedky boli právne uznané a mohli byť teda použité na záručné účely v hospodárskej súťaži LBB s inými úverovými inštitúciami. Je mimo akejkoľvek pochybnosti, že na LBB boli takto prevedené štátne prostriedky, ktoré mohli LBB zabezpečiť hospodársku výhodu oproti iným konkurentom, nakoľko tieto prostriedky nedostala za trhových podmienok. |
2.b ZVÝHODNENIE URČITÉHO PODNIKU
(93) |
Pri skúmaní, či prevod štátnych prostriedkov na podnik verejného sektora tento podnik zvýhodnil a môže ísť teda o poskytnutie štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Túto zásadu už súd prvej inštancie akceptoval a ďalej rozvinul vo viacerých rozhodnutiach, naposledy v rozhodnutí zo 6. marca 2003 týkajúcom sa podobného prevodu majetku na WestLB (27). |
(1) Zásada trhovo konajúceho investora
(94) |
Podľa zásady trhovo konajúceho investora sa za zvýhodnenie podniku nepovažuje, ak štátna pomoc bola poskytnutá za podmienok, „za ktorých by bol súkromný investor konajúci za normálnych trhových podmienok ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“ (28). O zvýhodnenie v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES ide vtedy, ak predpokladaná úprava odplaty a/alebo finančná situácia podniku je taká, že sa nedá očakávať normálna výnosnosť v primeranom časovom horizonte. |
(2) Článok 295 zmluvy o ES
(95) |
Podľa článku 295 Zmluvy o ES zostáva majetkové usporiadanie v jednotlivých členských krajinách nedotknuté. To však v žiadnom prípade neoprávňuje na konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže. |
(96) |
Nemecko vyhlásilo, že kvôli účelovému viazaniu majetku WBK nemôžu byť tieto prostriedky rentabilne využité inak, ako ich začlenením do podobnej verejno-právnej ustanovizne. A preto prevod predstavuje komerčne najrozumnejšie využitie tohto majetku. Takto by každá odmena za začlenenie, t.j. dodatočný výnos z kapitálu WBK, bola dostačujúca na ospravedlnenie prevodu z hľadiska „zásady trhovo konajúceho investora“. |
(97) |
S touto argumentáciou nemožno súhlasiť. Môže byť pravdou, že začlenenie WBK do LBB a z toho vyplývajúca možnosť LBB použiť časť kapitálu WBK pre potreby kapitálovej vybavenosti v obchodoch na voľnom trhu, bola hospodársky najrozumnejším využitím. Akonáhle sa však verejné peniaze a iné aktíva začnú používať pre komerčné aktivity zasahujúce do hospodárskej súťaže, treba začať uplatňovať bežné trhové pravidlá. Znamená to, že akonáhle sa štát rozhodne pre (aj) komerčné využívanie majetku určeného na verejné účely, potom musí za to požadovať odmenu zodpovedajúcu bežnej trhovej výške takejto odmeny. |
(3) Vlastnícka štruktúra
(98) |
Základnou otázkou tohto posudzovania zostáva, či by súkromný investor porovnateľnej veľkosti ako správne ustanovizne verejného sektora konajúci v normálnych trhových podmienkach, za rovnakých okolností súhlasil s otáznym prísunom kapitálu, ako uvádza Súd prvej inštancie v rozsudku o WestLB s odkazom na doterajšiu jurisdikciu (29). V konečnom dôsledku treba, ako uvádza súd ďalej s odkazom na iné rozsudky, „porovnať správanie verejného investora so správaním súkromného investora z hľadiska toho, ako by sa správal súkromný investor v danom prípade so zreteľom na informácie, ktoré boli k dispozícii v príslušnom čase a na očakávaný vývoj“ (30). Tým chceme povedať, že pri hodnotení pomoci záleží na okamihu vykonania investície a na očakávaniach investora, daných v tomto okamihu dostupnými informáciami. Ide teda najmä o pravdepodobné výnosy. |
(99) |
Spolková krajina Berlín bola výlučným vlastníkom LBB (a WBK). Aj keby táto okolnosť dovoľovala abstrahovať od výlučného ponímania pevne dohodnutej odplaty – priemerne 0,25 % za časť účelovej rezervy, ktorú LBB čerpala od decembra 1995 – nemôže fakt vlastníctva spolkovej krajiny Berlín v danom prípade slúžiť na ospravedlnenie nízkej priamej odmeny. |
(100) |
Odvolávanie sa na vlastníctvo spolkovej krajiny by predpokladalo, že existoval dostatočný podnikateľský plán, znalecký posudok majetku alebo iné hodnotenie očakávaných výnosov problematickej investície. K danému momentu však takéto podklady neexistovali. Komisia preto nedisponuje žiadnymi možnosťami na preverenie údajov spolkovej krajiny. |
(101) |
Komisia preto zastáva názor, že v tomto prípade musí byť stanovená primeraná odmena na základe priamej, trhovej odmeny. |
(4) Odmena a jej zložky
(102) |
Ako sa uvádza v rozhodnutí 2000/392/ES a potvrdzuje v rozhodnutí Súdu prvej inštancie, odmena prislúcha zásadne za celú hodnotu prevedeného majetku. Keďže BAKred uznal prostriedky v plnej výške ako základný kapitál, boli od 1. januára 1993, okrem čiastok každoročne potrebných na podporné obchody, k dispozícii LBB ako prostriedky na ručenie. Od každoročne narastajúcich súm treba však odpočítať kapitál potrebný na krytie podporných obchodov, ktorý LBB nemohla použiť. |
(103) |
Hodnota účelového majetku WBK/IBB a kapitál, použitý IBB na podporné obchody boli od začiatku roka 1993 variabilné, resp. priebežne narastali. Hodnoty sú uvedené v tabuľke pod bodom 142. |
(104) |
Základný kapitál WBK/IBB vo výške 187,5 mil. DEM začlenený do LBB bol likvidným kapitálom. V roku 1994 bolo 75,01 % LBB predaných BGB, v roku 1998 zvyšných 24,99 % za cenu 1,5 mld. DEM. Tým sa základný kapitál od roku 1998 spojil so základným kapitálom BGB. |
(105) |
Na základe toho existujú teda tri možnosti výpočtu primeranej odmeny: po prvé, likvidný kapitál vo výške 187,5 mil. DEM na rok 1993 a na roky 1994 až 1997 v odhadovanej výške 46,9 mil. DEM (čo zodpovedá 24,99 % podielov); po druhé, účelová rezerva, po tretie, prostriedky potrebné na realizáciu podporných obchodov. Pretože pre prvé dva nástroje možno použiť rovnakú minimálnu výnosovosť, môžeme sa nimi v ďalšej časti zaoberať najprv spoločne. |
(106) |
Finančné investície rôznej hospodárskej kvality sú spojené s rôznou výnosnosťou. Pri skúmaní, či je investícia akceptovateľná pre investora v normálnych trhových podmienkach, treba preto vychádzať z osobitného hospodárskeho charakteru dotknutého kapitálového opatrenia a z hodnoty kapitálu poskytnutého LBB. |
(107) |
Pri určovaní primeranej odmeny hrá dôležitú úlohu skutočnosť, s akými inými nástrojmi vlastného kapitálu je porovnateľné začlenenie prostriedkov WBK, pretože odmena za rôzne nástroje na trhu je rozdielna. Pre účely dohody vychádzali BdB, spolková krajina a LBB z porovnateľnosti s investíciou do základného kapitálu. |
(108) |
Aj Komisia je toho názoru, že začlenenie WBK sa najviac podobá investícii do základného kapitálu. Po prvé, možno to bezpochyby predpokladať pre základný kapitál a netreba sa tým ďalej zaoberať. Po druhé, platí to však aj pre účelovú rezervu, ktorá tiež BAKred uznal ako základný vlastný kapitál. |
(109) |
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že pomerne široký súbor inovatívnych nástrojov na nástroje vlastného kapitálu, ktoré majú dnes úverové inštitúcie vo viacerých krajinách k dispozícii, ešte v Nemecku neexistovali, keď bol v roku 1993 schválený prevod WBK na LBB. Niektoré z týchto nástrojov boli vyvinuté až potom, niektoré už síce existovali, ale v Nemecku neboli ešte uznané. Takto je porovnanie účelového rezervného fondu s takýmito inovatívnymi nástrojmi, ktoré boli väčšinou vyvinuté neskôr a čiastočne sú k dispozícii len v iných krajinách, nepresvedčivé. |
(110) |
Komisia je tiež toho názoru, že porovnanie s tichými vkladmi nie je vhodné na stanovenie primeranej odmeny za účelový rezervný fond uznaný za základný vlastný kapitál. Pre Komisiu je pritom dôležitý fakt, že začlenenie sa nerealizovalo formou tichého vkladu, ale účelového rezervného fondu. Aj BAKred uznal začlenenie ako rezervu, a nie ako tichý vklad podľa § 10 KWG. To, že to nemecký úrad bankového dohľadu hodnotil ako rezervu, svedčí o tom, že poskytnutý kapitál je skôr porovnateľný so základným kapitálom, ako s tichými vkladmi. |
(111) |
Okrem toho riziko, že dôjde aspoň k čiastočnej strate vloženého kapitálu v prípade platobnej neschopnosti, resp. likvidácie, nezaostáva za rizikom investície do základného kapitálu, nakoľko majetok WBK tvorí podstatnú súčasť vlastného kapitálu LBB a LBB pokryla majetok, ktorý jej bol daný k dispozícii, na dlhé roky v značnom rozsahu rizikovými aktívami. |
(112) |
„Normálny“ prísun kapitálu do banky jej zabezpečí tak likviditu, ako aj základňu vlastných zdrojov, ktorá je podľa požiadaviek bankového dohľadu potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Aby bolo možné kapitál plne využiť, t.j. aby sa jej 100 % rizikovo vážené aktíva dali rozšíriť o koeficient 12,5 (t.j. 100 delené ukazovateľom platobnej schopnosti vo výške 8 %), musí sa banka 11,5-krát refinancovať na finančných trhoch. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát získaným a 11,5-krát zaplateným úrokom z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. správne náklady) predstavuje zisk z vlastného kapitálu (31). |
(113) |
Odhliadnuc od základného kapitálu vo výške 187,5 mil. DEM nepriniesol prevod majetku WBK pre LBB spočiatku žiadnu likviditu. LBB vznikajú preto dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálu, ak si chce potrebné prostriedky požičať na finančných trhoch, aby mohla úplne vyčerpať obchodné možnosti, ktoré sa jej na základe dodatočného vlastného kapitálu otvárajú, t.j. aby mohla rizikovo vážené aktíva rozšíriť o 12,5-násobok kapitálovej čiastky (resp. získať existujúci majetok v tejto výške) (32). |
(114) |
Kvôli týmto dodatočným nákladom, ktoré pri iných formách prísunu kapitálu nevznikajú, treba pri určení primeranej odmeny počítať s príslušnou zrážkou z titulu nedostatočnej likvidity. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako pri prísune kapitálu v hotovosti. |
(115) |
Komisia pritom zastáva názor, že by sa nemala zohľadňovať plná úroková miera pri refinancovaní. Náklady na refinancovanie sú prevádzkovými nákladmi a teda znižujú zdaniteľný príjem. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne zaplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž kompenzuje nižšou daňou z príjmu právnickej osoby. Zohľadniť možno len čisté náklady ako dodatočné zaťaženie LBB v dôsledku osobitného charakteru prevedeného kapitálu. Celkovo teda Komisia uznáva, že LBB vznikli dodatočné „náklady na likviditu“ vo výške „nákladov na refinancovanie mínus dane“. |
(116) |
Na rokovaniach za účelom dosiahnutia dohody stanovili zmluvné strany, rovnako ako v prípade hamburskej krajinskej banky, v ktorej sa prevod uskutočnil v rovnakom čase, za základ dlhodobú bezrizikovú úrokovú mieru vo výške 7,23 %. Okrem toho sa strany dohodli, že budú uvažovať s paušálnou sadzbou dane vo výške 50 % (33). Na základe toho strany dospeli k čistej sadzbe refinancovania vo výške 3,62 %, a tým aj k príslušnej zrážke na likviditu. Táto zrážka platí len pre účelovú rezervu. |
(117) |
Trhovo konajúci investor opiera svoje očakávanie výnosov o priemerné historické výnosy, ktoré sú vo všeobecnosti východiskom aj pre usudzovanie o budúcej životaschopnosti podniku, ako aj o závery získané analýzou obchodného modelu podniku platnou v čase investície, analýzou stratégie a kvality vedenia podniku alebo relatívnych perspektív daného odvetvia hospodárstva. Ak podnik potrebuje kapitál, musí prípadného investora presvedčiť o tom, že je schopný dlhodobo dosahovať aspoň výnosy, aké na trhu priemerne dosahujú podniky s porovnateľným rizikovým profilom v porovnateľnom odvetví hospodárstva. Ak podnik nespĺňa očakávania, kladené aspoň na priemernú rentabilitu, investor môže od investície upustiť a bude zvažovať investíciu do iného podniku, ktorý sľubuje vyššie výnosy pri rovnakom riziku. |
(118) |
Na zistenie minimálnej výšky odmeny existujú rôzne metódy siahajúce od najrozličnejších variantov finančných odhadov až po metódu Capital Asset Pricing Model (CAPM). Na vysvetlenie rozličných prístupov je účelné rozlišovať medzi dvomi komponentmi – bezrizikovým výnosom a prémiou za podstúpené riziko špecifickou pre daný projekt: primeraná minimálna výnosnosť rizikovej investície = bezriziková základná sadzba + prémia za podstúpené riziko pre rizikovú investíciu. Primeranú minimálnu výnosnosť rizikovej investície možno teda charakterizovať ako sumu bezrizikovej výnosovej sadzby a dodatočnej prémie za podstúpené riziko špecifické pre danú investíciu. |
(119) |
Analogicky je základom každého určovania výnosov existencia formy investície bez rizika nesplatenia s predpokladaným bezrizikovým výnosom. Zvyčajne sa ako bezriziková základná sadzba používa očakávaná výnosnosť pevne úročených cenných papierov štátnych emitentov (respektíve index spojený s takýmito cennými papiermi), lebo to sú investičné formy s porovnateľne nízkym rizikom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami existujú však z hľadiska určovania prémie za podstúpené riziko:
|
(120) |
CAPM je hlavnou metódou na výpočet výnosu investícií veľkých podnikov kótovaných na burze. Pretože LBB nie je podnikom kótovaným na burze, nie je možné priamo odvodiť jej koeficient beta. Použitie CAPM je preto možné len na základe odhadu koeficientu beta. |
(121) |
Nemecko má vo všeobecnosti k používaniu CAPM kritický postoj. Strany sa však nakoniec dohodli, že CAPM sa stane základom ich úvah a takto sa dopracovali k primeranej sadzbe odmeny za začlenenie základných prostriedkov a účelovej rezervy do LBB vo výške 10,19 %. |
(122) |
Za základ svojich výpočtov strany zobrali metódu CAPM, pričom použili bezrizikovú základnú úrokovú sadzbu pre LBB vo výške 7,23 % k 31. decembru 1992. Výpočet týchto úrokových sadzieb sa uskutočnil za predpokladu, že majetok WBK bude LBB k dispozícii natrvalo. Strany preto upustili od použitia bezrizikového výnosu v pevnom investičnom intervale vychádzajúceho z rozhodného dňa, ktorý platila na trhu v čase fúzie (napr. 10-ročné výnosy štátnych dlhopisov), pretože takýto prístup ponecháva bez pozornosti reinvestičné riziko, t.j. riziko, že po uplynutí investičného intervalu sa už nebude investovať vo výške bezrizikovej úrokovej miery. Podľa názoru strán sa investičné riziko najlepšie zohľadní tak, že za základ stanovíme „Total Return Index“. Preto strany použili performance index REX10, určený nemeckou burzou (Deutsche Börse AG), ktorý odráža cenový priebeh a výnos investície do dlhopisov Spolkovej republiky Nemecko so splatnosťou desať rokov. Uvedený rad indexov obsahuje príslušné koncoročné stavy REX10 Performance Index od roku 1970. Strany potom zisťovali ročný výnos, ktorý odráža trend, zachytený v REX10 Performance Index v rokoch 1970 až 1992, a takto sa dostali k horeuvedenej bezrizikovej základnej sadzbe vo výške 7,23 % (31. december 1992). |
(123) |
Keď máme na pamäti, že kapitálový vklad by mal byť LBB k dispozícii natrvalo, možno tento postup zisťovania bezrizikových základných sadzieb v tomto osobitnom prípade považovať za vhodný. Aj použitý performance index REX10 možno považovať za všeobecne uznaný zdroj údajov. Zistené bezrizikové základné sadzby takto možno považovať za správne. |
(124) |
Odhad koeficientu beta na 0,74 sa robil na základe posudku KPMG o tzv. upravených koeficientoch beta všetkých nemeckých úverových inštitúcií kótovaných na burze, ktorý má Komisia k dispozícii. S prihliadnutím na tento posudok a z hľadiska obchodného zamerania LBB možno tento koeficient beta považovať za primeraný. |
(125) |
Aj trhová riziková prémia vo výške 4,0 % je z hľadiska Komisie únosná. Už v konaní, ktoré vyústilo do rozhodnutia 2000/392/ES, sa opakovane hovorilo o takzvanej všeobecnej dlhodobej trhovej rizikovej prémii, teda o rozdiele medzi dlhodobými priemernými výnosmi bežného akciového portfólia a štátnych dlhopisov. Spomínaný znalecký posudok ku konaniu určil v závislosti od použitej metodiky, časového hľadiska a databázy rozpätia od približne 3 % do 5 %. Stanovisko vypracované pre BdB alternatívne počíta so sadzbou 3,16 % a 5 %, iné stanovisko, vypracované pre WestLB v rovnakom konaní alternatívne počíta so sadzbou 4,5 % a 5 % a Lehman Brothers, ktorý tiež pracoval z poverenia WestLB, počíta so sadzbou 4 %. Na základe toho nemala Komisia v danom prípade nijaký dôvod odchýliť sa od trhovej rizikovej prémie použitej v dohode. Opierajúc sa o CAPM, podľa názoru Komisie netreba pochybovať o tom, že výšku minimálnej odmeny vypočítanú stranami možno považovať za primeranú. |
(126) |
Komisia preto určila ako primeranú minimálnu odmenu vo výške 10,19 % ročne (po zrazení podnikovej dane a pred investorskou daňou). |
(127) |
Treba skúmať, či existujú dôvody na zmenu vypočítanej minimálnej odplaty. Podľa postupu v konaniach s inými krajinskými bankami oprávňujú takúto prirážku z titulu osobitosti transakcie tri nasledujúce fakty: po prvé, nevydanie nových podielov v spoločnosti a s tým spojených hlasovacích práv, po druhé, mimoriadny objem prevodu majetku a po tretie, chýbajúca funkčnosť investície. |
(128) |
Podobne ako aj v iných konaniach nepovažuje Komisia prirážky z titulu dvoch posledných uvedených aspektov za oprávnené. Čo sa týka nevydania nových podielov v spoločnosti a s tým spojených hlasovacích práv, prirážka tiež nie je možná, nakoľko spolková krajina Berlín už vlastnila 100 % hlasovacích práv. |
(129) |
Pri akciách odmena závisí priamo od výsledkov podniku a prejavuje sa hlavne vo forme dividend a účasti na prírastku hodnoty podniku (vyjadrené napr. rastom akciových kurzov). Spolková krajina dostane paušálnu odmenu, ktorá by mala zahŕňať obidva aspekty odmeny za „normálny“ prísun kapitálu. Bolo by možné argumentovať, že pevná odmena, ktorú dostane spolková krajina namiesto odmeny spojenej priamo s výsledkami LBB, je výhodou, ktorá ospravedlňuje zníženie sadzby odplaty. Či je takáto pevná odmena naozaj výhodnejšia ako variabilná, závisiaca od zisku, závisí od výsledkov podniku v budúcnosti. Ak sa výsledky zhoršia, potom bude pevná sadzba pre investora výhodou, ak sa však zlepšia, bude nevýhodou. Skutočný vývoj však nemožno dodatočne použiť na posúdenie investičného rozhodnutia. Berúc toto všetko do úvahy, Komisia sa domnieva, že sadzbu odmeny z tohto dôvodu netreba redukovať. |
(130) |
Na základe všetkých týchto úvah Komisia dospela k záveru, že normálny minimálny trhový výnos kapitálu a účelového rezervného fondu by predstavoval 10,19 % p. a. (po zdanení podniku). Z dôvodu nedostatočnej likvidity účelovej rezervy treba uplatniť zrážku vo výške 3,62 % kvôli čistým nákladom na financovanie. |
(131) |
Aj prostriedky potrebné na podporné obchody majú pre LBB materiálnu hodnotu a ich ekonomickú funkciu možno porovnať so zárukou alebo ručením. Trhovo konajúci investor by za takéto riziko požadoval primeranú odmenu. Dohoda medzi BdB, spolkovou krajinou a LBB sa touto otázkou nezaoberá. |
(132) |
V prípade WestLB (34) považovalo Nemecko východiskovú sadzbu odmeny vo výške 0,3 % ročne pred zdanením za primeranú. Na základe toho, že WestLB a LBB sú v zásade porovnateľné a tiež z nedostatku iných podkladov Komisia predpokladá, že táto sadzba zodpovedá odmene, ktorú by LBB musela začiatkom 90-tych rokov na trhu zaplatiť za prevzatie zmenkovej záruky v jej prospech. |
(133) |
Dôvody, ktoré v rozhodnutí 2000/392/ES viedli k zvýšeniu východiskovej sadzby, tu nie sú aktuálne. V rozhodnutí 2000/392/ES bola uplatnená prirážka k uvedenej sadzbe vo výške 0,3 % ročne (pred zdanením) o ďalšie 0,3 % ročne, pretože, na jednej strane, zmenkové záruky sú obyčajne spojené s určitými transakciami a sú časovo obmedzené (v prípade WestLB tomu tak nebolo) a, na druhej strane, suma poskytnutá WestLB vo výške viac ako 3,4 miliardy DEM presahuje sumu, ktorú za normálnych okolností takéto bankové záruky kryjú. |
(134) |
Zvýšenie odmeny 0,3 % z dôvodu mimoriadnej výšky „záruky“ sa pri cca. 170 až 350 mil. DEM ročne nezdá vhodné. Zvýšenie tejto sadzby na základe skutočnosti, že majetok WBK je LBB k dispozícii v podstate neobmedzene, možno okrem toho spochybniť z rovnakých dôvodov, z akých sa tiež neuplatnila prirážka k odmene za kapitál slúžiaci na krytie obchodov na voľnom trhu, pretože spolková krajina mala možnosť tento majetok LBB skutočne odňať a koncom augusta 2004 tak aj urobila. |
(135) |
Prémia za záruku je prevádzkovým nákladom LBB a preto znižuje zdaniteľný zisk. Odplata za majetok WBK sa uhrádza zo zisku po zdanení. Preto treba sadzbu vo výške 0,3 % prispôsobiť sadzbe dane. Komisia rovnako ako pri nákladoch na refinancovanie – v tomto prípade v prospech LBB – vychádza z jednotnej sadzby dane vo výške 50 %. Komisia preto určila sadzbu vo výške 0,15 % p.a. po zdanení. |
(5) Prvok pomoci
(136) |
Podľa vyššie uvedených výpočtov považuje Komisia odmenu vo výške 10,19 % p.a. po zdanení za základný kapitál, vo výške 6,57 % p.a. po zdanení za tú časť účelovej rezervy, ktorú mohla LBB použiť na krytie svojej obchodnej činnosti a vo výške 0,15 % p.a. po zdanení za prostriedky, potrebné na podporné obchody, ale vykazované v súvahe ako vlastný kapitál, za trhovo primeranú. |
(137) |
Z uvedených vymeriavacích základov a odmien za rôzne druhy prevedeného kapitálu vyplývajú sumy zhrnuté v tabuľke pod bodom 142, ktoré je potrebné zaplatiť za jednotlivé prvky a roky ako primeranú odmenu. |
(138) |
Oproti tomu treba uvažovať tie čiastky, ktoré boli v čase investície ako zložky odmeny už pevne dohodnuté. Podľa názoru Komisie ide pritom iba o dohodnutú odmenu vo variabilnej výške (pozri tabuľku pod bodom 142) za čerpanie prostriedkov z účelového rezervného fondu. Ďalšie zložky, ako realizovaný prírastok hodnoty a vyplatené výnosy vo výške DEM 238 mil. v roku 1993, ktoré uvádza Nemecko, započítať nemožno. |
(139) |
Nemecko navrhlo, že od sumy, uvádzanej ako odmena, by sa mali odpočítať prírastky hodnoty dosiahnuté pri odpredaji majetku v rokoch 1994 a 1998, ako aj vyplatené výnosy vo výške DEM 238 mil. DEM. Platby realizované po investícii, ako aj dosiahnuté prírastky hodnoty však nemôžu byť rozhodujúce podľa zásady trhovo konajúceho investora, ktorý môže na základe informácií dostupných k momentu investície, očakávať buď primeraný výnos alebo si dohodnúť priamu výplatu odmeny. Preto dopredu nevypočítateľné výplaty výnosov alebo prírastky hodnoty nemôžu byť smerodajné. Rozhodujúca nie je ani otázka, či nárast hodnoty v dôsledku predaja je výnosom, alebo nie. V konečnom dôsledku nie je ani jasné, prečo sa mala uskutočniť výplata výnosov vo výške 238 mil. DEM na základe vloženej účelovej rezervy; pritom treba tiež mať na zreteli alikvótne vyjadrenie platby, a to v pomere, v akom sa nachádzala účelová rezerva k ostatnému vlastnému kapitálu LBB. |
(140) |
Okrem toho Nemecko tvrdilo, že dôvodom prevodu boli potenciálne synergické efekty, a nie zvýšenie vlastného kapitálu LBB. Pretože tieto synergické efekty ani neznižujú použiteľnosť prevedeného kapitálu pre LBB, ani nezvyšujú náklady LBB v súvislosti s prevodom, nemali by teda mať ani vplyv na výšku odplaty, ktorú by trhovo konajúci investor mohol požadovať od banky za poskytnutý kapitál. Aj keby spolková krajina naozaj profitovala zo synergií, každý účastník hospodárskej súťaže by bol konkurenciou nútený „zaplatiť“ spolkovej krajine za finančný nástroj dodatočne k primeranej odplate za poskytnutý vlastný kapitál aj „odmenu“ vo forme takýchto výhod. Komisia teda zastáva názor, že pri prípadných synergických efektoch nejde o odmenu LBB zaplatenú za prevod WBK. |
(141) |
Rozdiel medzi dohodnutou odmenou vo výške asi 0,25 % p.a. a medzi primeranou odmenou vo výške 6,57 % p.a. (za tú časť účelovej rezervy IBB, ktorú možno použiť na krytie obchodov na voľnom trhu), resp. 10,19 % p.a. za základný kapitál WBK ako aj 0,15 % p.a. (za tú časť majetku, ktorá sa rovná bankovej záruke) predstavuje teda pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(142) |
Zloženie prvku pomoci je na základe toho takéto:
|
(143) |
Odčlenením IBB od LBB bol k 1. septembru 2004 účelový rezervný fond vrátený spolkovej krajine Berlín, pričom približne 1,1 mld. eur tejto účelovej rezervy bolo vo forme dvoch tichých vkladov spolkovej krajiny vložených do LBB. Týmto odčlenením sa k 1. septembru 2004 skončilo zvýhodnenie, ktoré je predmetom tohto posudzovania. |
2.c DEFORMÁCIA HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A POŠKODZOVANIE OBCHODU MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI
(144) |
V dôsledku liberalizácie poskytovania finančných služieb a integrácie finančných trhov do bankového sektora sa Spoločenstvo stáva stále citlivejšie na deformácie hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa ešte priostruje vytváraním hospodárskej a menovej únie, ktorou sa odstraňujú posledné prekážky konkurencie na trhoch finančných služieb. |
(145) |
Zvýhodnená Landesbank Berlin pôsobí ako v regionálnom tak i v medzinárodnom bankovníctve. LBB sa považuje za univerzálnu obchodnú banku, centrálnu banku sporiteľní a štátnu a komunálnu banku. Napriek svojmu názvu, svojej tradícii a úlohám daným zo zákona LBB v žiadnom prípade nie je iba lokálnou či regionálnou bankou. |
(146) |
Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že LBB poskytuje bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a – keďže banky z iných európskych krajín pôsobia v Nemecku – v rámci Nemecka. |
(147) |
Je tiež potrebné poukázať na to, že medzi vlastným imaním úverovej inštitúcie a jej bankovými aktivitami je veľmi úzka súvislosť. Banka môže pracovať a rozširovať svoje komerčné činnosti iba s dostatočným uznaným vlastným imaním. Keďže LBB prostredníctvom štátneho opatrenia bola vybavená takýmto vlastným imaním na účely platobnej schopnosti, došlo k bezprostrednému ovplyvneniu obchodných možností banky. |
(148) |
Preto je potrebné konštatovať, že pomoc v prospech LBB viedla k deformácii hospodárskej súťaže a negatívne ovplyvnila obchod medzi členskými štátmi. |
3. ZLUČITEĽNOSŤ OPATRENIA SO ZMLUVOU O ES
(149) |
Na základe všetkých týchto úvah je možné konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a prevod majetku WBK predstavuje štátnu pomoc v zmysle príslušného článku. Preto teraz treba skúmať, či je táto pomoc zlučiteľná so spoločným trhom. Treba však poznamenať, že nemecká vláda neuplatnila vzhľadom na prípadné prvky pomoci v rámci prevodu majetku nijaké ustanovenia o výnimkách zo Zmluvy. |
(150) |
Žiadne z ustanovení o výnimkách podľa článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani nie je poskytnutá jednotlivým spotrebiteľom. Rovnako sa ňou neodstraňujú ani škody spôsobené prírodnými katastrofami alebo inými mimoriadnymi udalosťami, ani nekompenzuje hospodárske ujmy zapríčinené rozdelením Nemecka. |
(151) |
Pretože pomoc nie je regionálne zameraná – nie je určená na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo s výraznou nezamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých sektorov hospodárstva – nevzťahujú sa na ňu ani článok 87 ods. 3 písm. a), ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Pomoc nie je určená ani na podporu dôležitého zámeru v spoločnom európskom záujme. Podpora kultúry a zachovanie kultúrneho dedičstva rovnako nie sú účelom pomoci. |
(152) |
Pretože v období, keď bolo opatrenie implementované, nešlo o hospodárske prežitie LBB, otázka, či by zrútenie jednej jedinej veľkej banky akou je LBB, mohlo vyvolať v Nemecku všeobecnú krízu bankového sektora, nie je aktuálna. Kladná odpoveď by podľa článku 87 ods. 3) písm. b) Zmluvy o ES mohla ospravedlniť pomoc na odstránenie značného narušenia nemeckého hospodárskeho života. |
(153) |
Podľa článku 87 ods. 3 písmeno c) Zmluvy o ES možno pomoc považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom, keď podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. V zásade by to mohlo platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V danom prípade však nie sú splnené predpoklady na uplatnenie tohto ustanovenia o výnimke. LBB nebola považovaná za podnik v ťažkostiach, v ktorom by na obnovenie rentability bolo možné použiť štátnu pomoc. |
(154) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky z ustanovení pravidiel o štátnej pomoci, v zásade platí aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách vo všeobecnom hospodárskom záujme v bankovom sektore“ (36). |
(155) |
Nemecko si ani neuplatnilo skutočnosť, že by pri eventuálnom zvýhodnení LBB v dôsledku prevodu majetku WBK išlo len o kompenzáciu nákladov LBB vznikajúcich plnením úloh verejného záujmu. Podľa názoru Komisie je jasné, že prevod bol uskutočnený preto, aby bola LBB schopná splniť nové kapitálové požiadavky a nie ako odmenu za služby vo všeobecnom hospodárskom záujme. |
(156) |
Keďže žiadna z týchto výnimiek zo zásadného zákazu poskytovania štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES neplatí, nemožno túto pomoc považovať za zlučiteľnú so zmluvou. |
4. ŽIADNA EXISTUJÚCA POMOC
(157) |
Prevod majetku WBK nemožno považovať za inštitucionálny záväzok (Anstaltslast), ani za záväzok ručiteľa (Gewährträgerhaftung), nespadá teda pod existujúce schémy pomoci. |
(158) |
Na jednej strane skutkový stav záväzku ručiteľa ručiť v prípade zlyhania voči veriteľom pre prípad, že majetok banky už nestačí na ich uspokojenie, už vopred nie je splnený. Prísun kapitálu sa jednak nezameriava na uspokojenie veriteľov LBB, pričom na druhej strane ani majetok LBB nebol vyčerpaný. |
(159) |
Na druhej strane nie je uplatniteľný ani skutkový stav inštitucionálneho záväzku. Inštitucionálny záväzok zaväzuje zriaďovateľa vybaviť LBB prostriedkami potrebnými na riadnu prevádzku Landesbank/Krajinskej banky/, pokiaľ sa rozhodne pre jej ďalšiu existenciu. LBB však v čase prísunu kapitálu v žiadnom prípade nebola v stave, že by riadna prevádzka už nebola možná. Prísun kapitálu teda nebol nevyhnutný na udržanie riadnej prevádzky LBB. LBB mohla preto v zmysle vedomého hospodárskeho zreteľa spolkovej krajiny ako spoluvlastníka aj v budúcnosti využívať trhové príležitosti v rámci hospodárskej súťaže. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny však nie je možné uplatniť „núdzový predpis“ inštitucionálnej povinnosti. Vzhľadom na to, že žiadne z existujúcich ustanovení o pomoci podľa článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES nie je uplatniteľné, prísun kapitálu je potrebné v zmysle článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES klasifikovať ako novú pomoc. |
5. ZÁVER
(160) |
Pomoc vyplývajúca zo začlenenia WBK/IBB k 1. 1. 1993 nemožno uznať za zlučiteľnú so zásadami spoločného trhu ani podľa článku 87 ods. 2, resp. ods. 3 Zmluvy o ES, ani podľa žiadneho iného ustanovenia Zmluvy o ES. Preto je potrebné pomoc vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom a žiadať od Nemecka vrátenie pomoci, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 810,14 mil. eur, ktorú Nemecko v období od 1. januára 1993 do 31. augusta 2004 poskytlo v prospech Landesbank Berlin – Girozentrale, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby príjemca vrátil pomoc uvedenú v článku 1, ktorá mu bola poskytnutá protiprávne.
Článok 3
Vrátenie pomoci prebehne bezodkladne podľa vnútroštátnych postupov, pokiaľ tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
Spätne požadovaná suma obsahuje úroky splatné od momentu, keď mal príjemca pomoc protiprávne k dispozícii, až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa počítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (37).
Článok 4
Nemecko Komisii do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia oznámi opatrenia prijaté na jeho vykonanie s použitím dotazníka uvedeného v jeho prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli 20. októbra 2004
Za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 239, 4.4.2003, s. 12.
(2) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1.
(3) Zb. 2003, s. II-435.
(4) Ú. v. ES C 239, 4.10.2002, s. 12.
(5) Body 32 a nasl., ako aj 141 rozhodnutia Komisie o pomoci na reštrukturalizáciu v prospech Bankgesellschaft Berlin AG (v Úradnom vestníku ešte neuverejnené).
(6) Od 1. mája 2002, po zlúčení bankového, poistného a burzového dohľadu: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (BAFin) – Spolkový úrad pre dohľad nad finančnými službami.
(7) Ú. v. ES C 141, 14.6.2002, s. 2.
(8) Body 32 a nasl., ako aj 141 rozhodnutia Komisie o pomoci na reštrukturalizáciu v prospech Bankgesellschaft Berlin AG (v Úradnom vestníku ešte neuverejnené).
(9) Body 32 a nasl., ako aj 141 rozhodnutia Komisie o pomoci na reštrukturalizáciu v prospech Bankgesellschaft Berlin AG (v Úradnom vestníku ešte neuverejnené).
(10) Ú. v. ES. L 386, 30.12.1989, s. 14; zrušená a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES (Ú. v. ES L 126, 26.5.2000, s. 1).
(11) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, s. 16; zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES.
(12) Evidentne 0,25 % pred zdanením a 0,11 % po zdanení podľa poznámky v príslušnej tabuľke, kde sa zisťovali údaje za roky 1995-1998; údaje sú však bez vysvetlenia o aké dane išlo.
(13) Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, zmenený a doplnený Aktom o pristúpení z roku 2003.
(14) Táto suma už nie je odvtedy súčasťou majetku.
(15) Dôverná informácia; v ďalšej časti […].
(16) Pozri poznámku pod čiarou 2, bod 162.
(17) Účet ziskov a strát publikovaný v databáze podnikov Hoppenstedt; medzi 35 vybranými bankami sa nachádzajú 4 súkromné veľké banky, 5 ďalších súkromných bánk, 17 verejnoprávnych inštitúcií, 2 družstevné banky a 7 hypotekárnych bánk.
(18) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 182.
(19) NN 53/2001; rozhodnutie Komisie z 25. júla 2001.
(20) Pozri poznámku pod čiarou 1.
(21) Ú. v. ES L 308, 21.12.1995, s. 92.
(22) Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28.
(23) Ú. v. ES L 319, 29.11.1974, s. 1, zmenené a doplnené nariadením (ES) č. 1/2003 (Ú. v. ES L 1, 4.1.2003, s. 1).
(24) Zb. 2003, s.II-1789.
(25) Tamtiež, bod 60.
(26) Táto suma sa odvtedy nezarátava do majetku IBB.
(27) Pozri poznámku pod čiarou č. 3.
(28) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatňovanie článku 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. V tomto oznámení ide síce výslovne o spracovateľský priemysel, ale zásada platí bezpochyby rovnako pre všetky odvetvia hospodárstva. Čo sa týka finančných služieb, bolo to potvrdené celým radom rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(29) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 245.
(30) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 246.
(31) V skutočnosti je situácia oveľa komplikovanejšia, napr. aj z dôvodu podsúvahových položiek, rozdielnej rizikovej váhy aktív a položiek s nulovým rizikom. Základ úvah to však nemení.
(32) Situácia zostáva rovnaká, keď berieme do úvahy možnosť získania dodatočných vlastných zdrojov až do výšky pôvodných vlastných zdrojov (koeficient 25 namiesto 12,5 pre pôvodné vlastné zdroje).
(33) Podľa podkladov predložených nemeckou vládou predstavovala v roku 1992 daň právnických osôb 46 %, k čomu treba ešte pripočítať solidárny príspevok vo výške 3,75 % (teda celkom 49,75 %). Celková sadzba dane poklesla v roku 1993 na 46 % a v rokoch 1994 až 2000 predstavovala 49,5 %. Od roku 2001 bola celková daňová sadzba už len 30 %.
(34) Pozri poznámku pod čiarou 2, bod 221.
(35) 1. 1. – 31. 8. 2004. Po prevode rezervného fondu IBB vo výške 1,1 mld. eur na tiché vklady spolkovej krajiny v LBB za trhovú odmenu.
Od 1. 1. 1999 sa prepočítava DM podľa výmenného kurzu 1 euro za 1,95583 DM. Údaje v DM sa podľa toho prepočítajú na eurá.
(36) Táto správa bola predložená Rade pre hospodárstvo a financie 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. K dispozícii je na Generálnom riaditeľstve Komisie pre hospodársku súťaž a tiež na internetovej stránke Komisie.
(37) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O VYKONANÍ ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Uveďte podrobnosti o výške štátnej pomoci poskytnutej protiprávne príjemcovi:
Poznámky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite ako sa počítajú úroky, ktoré treba zaplatiť za vymáhanú pomoc. |
2. Už uskutočnené alebo plánované opatrenia na vymáhanie vrátenia pomoci
2.1. |
Konkrétne popíšte aké opatrenia už boli vykonané a aké sa plánujú na priame a efektívne vrátenie pomoci. Takisto uveďte aké alternatívne opatrenia existujú vo vnútroštátnom práve na realizáciu vrátenia pomoci. Ak je to možné, uveďte právne základy uskutočnených/plánovaných opatrení. |
2.2. |
K akému dátumu bude vrátenie pomoci ukončené? |
3. Ktoré pohľadávky už boli vrátené
3.1. |
Poskytnite požadované údaje o pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Potvrďte spätnú úhradu čiastok pomoci uvedených v hornej tabuľke v bode 3.1. |
(°) |
Dátum poskytnutia pomoci alebo jednotlivých splátok príjemcovi (ak ide o opatrenie pozostávajúce z viacerých dávok a platieb, použite samostatné riadky) |
(2) Výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalenty pomoci)
(°) |
Dátum vrátenia pomoci |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/22 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Westdeutsche Landesbank – Girozentrale, teraz WestLB AG
(oznámené pod číslo C(2004) 3925)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/737/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 pododsek 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve zainteresovaných strán, aby predložili svoje pripomienky v zmysle uvedených predpisov (1) a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. KONANIE
1. SPRÁVNE KONANIE
(1) |
Bundesverband deutscher Banken e.V. (Spolkový zväz nemeckých bánk, registrované združenie) (ďalej len „BdB“), zastupujúci približne 300 súkromných bánk v Nemecku, sa vo svojej sťažnosti z 23. marca 1993 obrátil na Komisiu so žiadosťou, aby začala konanie proti Nemecku podľa článku 226 Zmluvy o ES. Zväz si uplatnil sťažnosť, podľa ktorej Spolkový orgán bankového dohľadu (ďalej len „BAKred“) konal v rozpore s článkom 4 ods. 1 smernice č. 89/299/EHS tým, že majetok Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (Ústavu na podporu bytovej výstavby) (ďalej len „Wfa“), ktorý sa zlúčil s Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“), klasifikoval ako vlastné zdroje WestLB. |
(2) |
V liste z 31. mája 1994 informoval BdB Generálne riaditeľstvo IV, ktoré má na starosti hospodársku súťaž, o prevode majetku a v tejto súvislosti sa vyjadril o deformácii hospodárskej súťaže v prospech WestLB. BdB podal 21. decembra 1994 formálnu sťažnosť a vyzval Komisiu, aby začala proti Nemecku konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES. Vo februári a v marci 1995 a tiež v decembri 1996 sa k sťažnosti pripojilo desať bánk tohto zväzu. |
(3) |
V snahe posúdiť, či prevod majetku napĺňa podstatu štátnej pomoci, požiadala Komisia nemecké orgány v liste z 12. januára, 9. februára, 10. novembra a 13. decembra 1993, ako aj zo 16. januára 1996 o dodatočné informácie. Tieto jej boli zaslané v listoch z 9. februára a 16. marca 1993, 8. marca 1994, 12. apríla a 26. apríla 1996 a tiež zo 14. januára 1997. Ďalšie listy a podklady prišli od rôznych iných účastníkov. Zástupcovia Komisie sa v rokoch 1994 až 1997 viackrát stretli so zástupcami nemeckých orgánov, WestLB a iných krajinských bánk, ako aj so zástupcami sťažovateľa. |
(4) |
Po tejto výmene informácií považovala Komisia za potrebné pristúpiť k otvoreniu konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES. Urobila tak rozhodnutím z 1. októbra 1997. Dospela v ňom k záveru, že problematické opatrenie pravdepodobne predstavuje pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a že na preskúmanie prípadu potrebuje dodatočné informácie. Pritom ju zaujímali predovšetkým informácie o opatreniach, ktorými si spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko (ďalej len „spolková krajina“) zabezpečila primeranú účasť na dodatočných ziskoch, ktoré môže WestLB dosiahnuť navýšením kapitálu, údaje o dôsledkoch absencie likvidného charakteru prevedeného kapitálu, o dôsledkoch okolnosti, že vplyv spolkovej krajiny na WestLB sa nezvýšil, a o dôsledkoch prioritného charakteru fixnej odmeny, ako aj prípadných iných faktorov pri stanovení primeranej odmeny, informácie o výške kapitálu Wfa použitého na kapitálovú vybavenosť obchodnej činnosti WestLB, o sume, ktorá ho prevyšuje a ktorá je vykazovaná v súvahe WestLB, o daňových úľavách, o zbavení zodpovednosti za záväzky, o rentabilite WestLB a údajných synergických efektoch. |
(5) |
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (2). Pri tejto príležitosti požiadala účastníkov o stanovisko. Komisia dostala stanoviská WestLB (19. mája 1998), Association Française des Banques (26. mája 1998), British Bankers' Association (2. júna 1998) a stanovisko BdB (4. júna 1998). Tieto stanoviská boli listom z 15. júna 1998 zaslané na vyjadrenie Nemecku, ktoré Nemecko po predĺžení termínu predložilo v liste z 11. augusta 1998. |
(6) |
V dňoch 15. januára a 16. septembra 1998 sa konalo stretnutie so zástupcami BdB a 9. septembra 1998 so zástupcami WestLB. V liste z 22. septembra 1998 pozvali odbory Komisie na spoločné rokovanie o rozličných aspektoch tejto záležitosti nemecké orgány, WestLB a BdB. BdB v liste z 30. októbra 1998 zaslal informačný materiál. Rokovanie s tromi zúčastnenými stranami sa konalo 10. novembra 1998. Následne požiadali odbory Komisie nemecké orgány a BdB v liste zo 16. novembra 1998 o predloženie ďalších informácií a podkladov. |
(7) |
Po predĺžení stanoveného termínu BdB predložil požadované informácie v liste zo 14. januára 1999. Nemecké orgány takisto po predĺžení termínu predložili niekoľko informácií v liste z 15. januára 1999 a zo 7. apríla 1999. |
(8) |
Keďže nemecké orgány nechceli niektoré údaje Komisii oznámiť, Komisia Nemecku rozhodnutím z 3. marca 1999, ktoré mu bolo doručené listom z 24. marca, nariadila, že tieto informácie musí poskytnúť. Nemecká vláda vyhovela tomuto nariadeniu po predĺžení termínu v liste z 22. apríla 1999. |
(9) |
Komisia zadala vypracovanie nezávislej štúdie o primeranej odmene, ktorú by mala spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko požadovať za prevod Wfa na WestLB. Poradenská firma, ktorá tým bola poverená, sa rovnako zúčastnila porady troch zúčastnených strán 10. novembra 1998 a 18. júna 1999 predložila štúdiu Komisii. 8. júla 1999 vyniesla Komisia rozhodnutie 2000/392/ES o problematickom opatrení, ktoré vykonalo Nemecko v prospech Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) (3). Rozhodnutie bolo oznámené Nemecku 4. augusta 1999, ktoré ho potom v liste zo 6. augusta 1999 poslalo spolkovej krajine. Spolková krajina informovala WestLB v liste z 9. augusta 1999, ktorý banka dostala ešte v ten istý deň. V článku 1, 2 a 3 tohto rozhodnutia sa uvádza: Článok 1 Štátna pomoc, ktorú Nemecko poskytlo v prospech Westdeutsche Landesbank Girozentrale v celkovej výške 1 579 700 000 DEM (807 700 000 EUR) v rokoch 1992 až 1998, je nezlučiteľná so spoločným trhom. Článok 2 (1) Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia na zrušenie protiprávne poskytnutej pomoci uvedenej v článku 1 a jej vrátenie príjemcom. (2) Vymáhanie pomoci sa uskutoční v súlade s postupom vnútorštátnych právnych predpisov. Vymáhaná suma pomoci sa zvyšuje o úroky vypočítané odo dňa vyplatenia pomoci príjemcovi až do jej skutočného splatenia na základe referenčnej sadzby použitej na výpočet dotačného ekvivalentu regionálnej pomoci. Článok 3 Nemecko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o tom, aké opatrenia sa prijali na splnenie rozhodnutia.“ |
2. SÚDNE KONANIE
(10) |
WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko podali 12. októbra 1999 žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Súde prvého stupňa Európskych spoločenstiev. WestLB, spolková krajina a Nemecko, ako vedľajší účastník sporu, požadovali, aby napadnuté rozhodnutie bolo vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady konania. Okrem toho spolková krajina požadovala, aby si BdB svoje vlastné náklady musel hradiť sám. Komisia a BdB, ako vedľajší účastník sporu, požadovali, aby boli obidve žaloby zamietnuté ako neodôvodnené a aby žalobcovia uhradili náklady konania (BdB pritom zahrnul svoje vlastné náklady). |
(11) |
Okrem toho 8. októbra 1999 podalo Nemecko žalobu proti tomuto rozhodnutiu na Súdnom dvore Európskych spoločenstiev rovnako s návrhom, aby rozhodnutie bolo vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady konania. Toto konanie však bolo odložené vzhľadom na obsahovo totožné konanie na súde prvého stupňa. |
(12) |
Rozhodnutím súdu z 22. augusta 2000 bolo Nemecko pripustené ako vedľajší účastník sporu na podporu žalobcov a BdB ako vedľajší účastník sporu na podporu Komisie ako obžalovanej. Rozhodnutím súdu z 11. júla 2001 boli obidve právne veci spojené do spoločného ústneho pojednávania so spoločným rozhodnutím. Ústne pojednávanie sa konalo 5. a 6. júna 2002. |
(13) |
Súd prvého stupňa 6. marca 2003 vyniesol rozsudok (4), v ktorom bolo napadnuté rozhodnutie Komisie vyhlásené za neplatné a Komisii bolo uložené uhradiť náklady žalobcov, ako aj svoje vlastné náklady, a Nemecku ako i BdB ich vlastné náklady. |
(14) |
Súd vyhlásil rozhodnutie Komisie za neplatné z dôvodu nedostatočného zdôvodnenia nasledujúcich dvoch bodov určovania výšky trhovo správnej odmeny. Po prvé, bolo prijaté vyhlásenie neplatnosti rozhodnutia o zdôvodnení výšky odmeny za likvidný kmeňový kapitál ako východiska výpočtu, kde Komisia stanovila sadzbu 12 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora). Po druhé, nasledovalo vyhlásenie neplatnosti výšky príplatku k tejto odmene, kde Komisia stanovila sadzbu 1,5 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora). V ostatných bodoch potvrdil súd rozhodnutie Komisie v plnom rozsahu. |
3. OBNOVENÉ SPRÁVNE KONANIE
(15) |
V liste z 20. a 29. januára, 6. februára a 28. mája 2004 Komisia požiadala nemecké orgány o aktualizáciu údajov dôležitých pre rozhodnutie, ktoré jej boli po predĺžení termínov 10. marca a 14. júna 2004 zaslané a ústne posúdené 28. júla 2004. Ďalšie stanovisko spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko k tejto záležitosti bolo doručené 26. augusta 2004. V liste zo 6. októbra 2004 Nemecko zaslalo ďalšie požadované informácie. |
(16) |
V júli 2004 predložil sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG predbežnú dohodu o primeranej odmene, ktorá bola Komisii doručená 19. júla 2004 a ktorá mala byť podľa jej názoru základom oboch bodov, ktoré súd napadol. Konečné znenie tejto dohody bolo Komisii odovzdané 13. októbra 2004. |
(17) |
Komisia vo svojom novom rozhodnutí prepracovala v intenciách súdu obidva body, ktoré kritizoval ako nedostatočné (zdôvodnenie základnej odmeny a možného príplatku). Inak Komisia trvala na svojom zásadnom hodnotení, ktoré uviedla v pôvodnom rozhodnutí. Boli však už do neho zahrnuté aj výsledky rozhovorov medzi sťažovateľom BdB a spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko, resp. WestLB AG o výške primeranej odmeny. V tomto rozhodnutí Komisia urobila časovo podmienenú aktualizáciu ohľadne stavu konania, charakteristiky podniku a výpočtu rozsahu pomoci vrátane konštatovania skutkovej podstaty ukončenia pomoci na základe údajov, ktoré predložilo Nemecko za obdobie od vydania prvého rozhodnutia, resp. zredukovala niektoré pasáže, ktoré už pre nové rozhodnutie neboli potrebné. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. WESTDEUTSCHE LANDESBANK GIROZENTRALE (WESTLB)
(18) |
V období pre túto pomoc rozhodujúcom, teda od začlenenia Wfa 31. decembra 1991 až do rozdelenia WestLB 1. augusta 2002, keď sa skutková podstata pomoci ukončila, bola WestLB verejnou úverovou bankou podľa právnych predpisov spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko. K 31. decembru 1991 jej priznaný vlastný kapitál predstavoval 5,1 mld. DEM. Zo zákona bola poverená tromi úlohami: bola centrálnou bankou miestnych sporiteľní tejto spolkovej krajiny a od 17. júla 1992 aj sporiteľní v spolkovej krajine Brandenbursko. Plnila úlohy štátnej a komunálnej banky tým, že z poverenia svojich podielových vlastníkov realizovala finančné obchody a tiež vykonávala všeobecné bankové činnosti. Bez ohľadu na osobitné predpisy krajinského práva podliehala WestLB nemeckému bankovému zákonu, a teda aj kontrole bankového dohľadu. |
(19) |
WestLB bola v 100 %-nom verejnom vlastníctve. Najväčší podiel nominálneho kapitálu mala v rukách spolková krajina (43,2 %). Ďalšími podielovými vlastníkmi boli krajinské zväzy Porýnie a Vestfálsko-Lippe (každý 11,7 %), ako aj Rheinischer a Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Porýnsky a vestfálsko-lipský sporiteľničný a žírový zväz) (každý 16,7 %). Tieto podiely zostali počas celého rozhodujúceho obdobia od 31. decembra 1991 do 1. augusta 2002 nezmenené. |
(20) |
Verejní vlastníci preberali ručenie za WestLB ako verejno-právnu inštitúciu v rámci zodpovednosti verejnej správy za jej podniky (Anstaltslast) a v rámci ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung). Anstaltslast znamená, že vlastníci WestLB sú povinní zabezpečiť hospodársku stránku a funkčnosť inštitúcie počas celej jej existencie. Táto garancia nezakladala ručenie vlastníkov voči veriteľom banky, upravovala iba vzťahy medzi verejnými orgánmi a bankou. V rámci ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung) ručia vlastníci za všetky záväzky banky v prípade, že ich nemožno uspokojiť z majetku banky. Zriaďovateľ ručil voči veriteľom banky. Obidve záruky neboli časovo ani hodnotovo obmedzené. |
(21) |
WestLB bola pôvodne regionálnym zariadením, ktoré sa zameriavalo na dopĺňanie činnosti lokálnych sporiteľní, ktoré zasa pôvodne plnili prevažne sociálne funkcie, keď ponúkali finančné služby v tých oblastiach, kde trh dostatočne nefungoval. Sporiteľne sa však už dosť dávno transformovali na univerzálne banky. To isté platilo aj pre WestLB, ktorá sa v posledných desaťročiach čoraz silnejšie profilovala ako nezávislá obchodná banka a v rozhodujúcom časovom období bola silným konkurentom na nemeckých a európskych bankových trhoch. |
(22) |
Výškou bilančnej sumy patril koncern WestLB v rozhodujúcom časovom období medzi päť najväčších nemeckých bánk. Koncern WestLB poskytoval finančné služby podnikom a verejným zariadeniam a bol činný aj na medzinárodných kapitálových trhoch tak na vlastný účet, ako aj pre iných emitentov dlhopisov. Tak ako mnohé iné nemecké univerzálne banky, aj WestLB vlastnila kapitálové podiely vo finančných inštitúciách a iných podnikoch. Významnú časť svojich obchodov realizovala tiež mimo Nemecka. |
(23) |
Na základe osobitných právnych predpisov mohla WestLB až do svojho rozdelenia v auguste 2002 – inak ako súkromné banky, ale rovnako ako iné verejné banky – okrem toho vykonávať hypotekárne a sporiteľničné obchody pod tým istým organizačným zastrešením ako iné svoje obchody. Z tohto dôvodu mohla byť WestLB v rozhodujúcom časovom období až do rozdelenia považovaná za jednu z najuniverzálnejších bánk Nemecka. |
(24) |
Na druhej strane WestLB neudržiavala hustú sieť pobočiek pre súkromných klientov. V tomto trhovom segmente pracovali lokálne sporiteľne, pre ktoré bola WestLB centrálou. |
(25) |
Výnosovosť WestLB, meraná ziskom pred zdanením v percentuálnom pomere k vlastnému kapitálu na úrovni koncernu, bola v osemročnom priemere pred začlenením Wfa (1984 – 1991) nanajvýš 6,6 %, bez jasnej tendencie rastu. V porovnaní s priemernou nemeckou aj európskou úrovňou možno tento výsledok považovať za mimoriadne nízky. |
(26) |
Koncern WestLB zvýšil svoju bilančnú sumu od roku 1991, teda pred prevodom, do konca roku 2001, keď bola vypracovaná posledná výročná správa pred rozdelením, z 270 mil. DEM na 840 mil. DEM, teda viac ako na trojnásobok. |
(27) |
Zákonom z 2. júla 2002 rozdelila krajinská vláda Severné Porýnie-Vestfálsko WestLB k termínu 1. augusta 2002 (so spätným bilančným účinkom k 1. januáru 2002) na verejnoprávnu materskú spoločnosť, Landesbank Nordrhein-Westfalen (Krajinská banka Severného Porýnia-Vestfálska) a súkromnú dcérsku spoločnosť, WestLB AG. Do WestLB AG boli sústredené obchody bývalej WestLB na voľnom trhu a do Landesbank Nordrhein-Westfalen jej obchody vo verejnom záujme. WestLB AG je podľa informácie Nemecka právne identická s WestLB a možno ju považovať za dlžníka celej pohľadávky na vrátenie pomoci (5). Wfa bol pri delení začlenený do Landesbank Nordrhein-Westfalen, čím bol vyňatý z obchodu na voľnom trhu, ktorý sa sústreďuje vo WestLB AG. V stanovách Landesbank Nordrhein-Westfalen sa však určilo, že kapitál Wfa sa nesmie použiť na krytie obchodu záložnými listami, ktorý v nej bol ponechaný, a za to sa v budúcnosti bude hradiť poplatok vo výške 0,6 % p. a. na prípadnú záručnú funkciu spolkovej krajiny. |
2. ÚSTAV NA PODPORU BYTOVEJ VÝSTAVBY (WFA)
(28) |
Wfa bol založený v roku 1957 a do 31. decembra 1991 existoval ako verejno-právna inštitúcia. Ako taký bol samostatným právnym subjektom so základným kapitálom vo výške 100 mil. DEM (50 mil. EUR), a jeho výlučným vlastníkom bola spolková krajina. Podľa § 6 ods. 1 bývalého zákona Severného Porýnia-Vestfálska na podporu bytovej výstavby (6) mal Wfa jedinú úlohu – podporovať bytovú výstavbu poskytovaním úverov so zníženou alebo nulovou úrokovou sadzbou. Pre verejno-prospešný charakter svojej činnosti bol ústav oslobodený od dane z príjmu právnických osôb, majetkovej dane a kapitálovej živnostenskej dane. |
(29) |
Na Wfa, ako verejno-právnu inštitúciu, sa vzťahovala zodpovednosť verejnej správy (Anstaltslast) a ručenie zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung) – spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko za všetky záväzky ústavu. Tieto záruky sa zachovali aj po prevode. |
(30) |
Hlavným zdrojom financovania podpory bytovej výstavby bol a je „Krajinský majetok pre bytovú výstavbu“, ktorý vznikol z úrokových príjmov za úvery na bytovú výstavbu, poskytnuté Wfa a z každoročných dotácií z rozpočtu spolkovej krajiny. Tento majetok, určený podľa § 16 bývalého zákona na podporu bytovej výstavby výlučne na financovanie úverov na bytovú výstavbu, bol na 75 % použitý na refinancovanie Wfa, t. j. 24,7 mld. DEM (12,6 mld. EUR) k 31. decembru 1991. |
(31) |
Pred prevodom spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko ručila za všetky záväzky Wfa v súvislosti s podporou bytovej výstavby. Garancia Wfa bola každý rok vo výške záväzku uhradeného spolkovou krajinou pretransformovaná na pohľadávku krajiny na úhradu voči Wfa, čím sa hodnota krajinského majetku na podporu bytovej výstavby príslušne zredukovala. Tieto záväzky Wfa by sa stali splatnými až vtedy, keby Wfa pri plnení jej verejných úloh už nebola odkázaná na príjmy z úrokov a splátky úverov. Koncom roka 1991 predstavovali asi 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) a v súvahe sa nevykazovali priamo, ale len „pod čiarou“. |
3. POŽIADAVKY NA VLASTNÝ KAPITÁL V SÚVISLOSTI SO SMERNICOU O KAPITÁLOVEJ PRIMERANOSTI
(32) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS (7) a smernice o vlastných prostriedkoch musia banky disponovať vlastnými prostriedkami vo výške minimálne 8 % (8) svojich rizikovo vážených aktív a podsúvahových transakcií podieľajúcich sa na riziku (9). Tieto smernice podmienili zmeny v zákone o bankách, ktoré boli prijaté 1. januára 1992. Nové požiadavky vstúpili do platnosti 30. júna 1993 (10). Dovtedy museli nemecké úverové ústavy disponovať vlastnými prostriedkami vo výške 5,6 % svojich rizikovo vážených aktív (11). |
(33) |
Čo sa týka nového prahu vo výške 8 %, aspoň polovicu z toho musia tvoriť základné vlastné prostriedky (Tier one), ktoré obsahujú kapitál, čo je banke neobmedzene a priamo k dispozícii, aby bolo možné pokryť prípadné straty. Základné vlastné prostriedky sú v celkovej vybavenosti banky vlastnými prostriedkami preto také dôležité, lebo „doplnkový vlastný kapitál“, teda ďalšie vlastné prostriedky nižšej kvality sa na krytie obchodov banky podieľajúcich sa na riziku uznávajú len do výšky existujúcich základných vlastných prostriedkov. |
(34) |
Okrem toho je poskytovanie veľkých úverov bankou obmedzené výškou jej vlastných zdrojov. V momente prevodu Wfa nemohol podľa zákona o bankách (§ 13) jednotlivý úver prekročiť 50 % vlastných prostriedkov banky a celkový súhrn úverov presahujúcich vyše 15 % vlastných prostriedkov, osemnásobok vlastných prostriedkov banky. Po zmene zákona o bankách v roku 1994 v rámci dodržania smernice Rady 92/121/EHS (12) bol najvyšší možný úver banky obmedzený na 25 % vlastných prostriedkov a súhrn všetkých veľkých úverov, prevyšujúcich 10 % vlastných prostriedkov banky, nesmel prekročiť osemnásobok všetkých vlastných prostriedkov banky (13). |
(35) |
Článok 12 Druhej smernice Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 na koordináciu právnych a správnych predpisov o začatí a výkone činnosti úverových ústavov a na zmenu smernice 77/780/EHS (14) obmedzuje ďalej objem majetkových účastí v iných úverových a bankových ústavoch. Podľa osobitného ustanovenia bankového zákona (§ 12), ktoré nevychádza z práva spoločenstiev, ale vyskytuje sa aj v iných členských štátoch, je okrem toho celková suma dlhodobých investícií – vrátane majetkových účastí v podnikoch mimo finančného sektoru – obmedzená do výšky celkových vlastných prostriedkov banky. |
(36) |
K 30. júnu 1993 sa museli nemecké banky prispôsobiť novým požiadavkám na vlastný kapitál. Už pred zavedením smernice o kapitálovej primeranosti do nemeckého práva boli mnohé krajinské banky, medzi nimi aj WestLB, pomerne slabo vybavené vlastnými prostriedkami. Podľa prieskumného zisťovania, ktoré robila Nemecká spolková banka v decembri 1991 s použitím ustanovení smernice, vykazovali spolkové banky priemerný koeficient kapitálovej primeranosti 6,3 %, zatiaľ čo od 30. júna 1993 mala táto hodnota predstavovať 8 % (15). Tieto úverové ústavy museli teda nevyhnutne zvýšiť základ vlastného kapitálu, aby zabránili obmedzeniu expanzie svojho podniku a vôbec si mohli udržať svoj terajší objem obchodov. Ak banka nemôže preukázať vlastný kapitál v potrebnej výške, potom jej orgán bankového dohľadu nariadi okamžite prijať opatrenia na splnenie predpisov o kapitálovej primeranosti, či je to už zapožičaním dodatočných vlastných prostriedkov, alebo znížením rizikovo vážených aktív. |
(37) |
Zatiaľ čo súkromné banky museli svoju potrebu zvýšených vlastných prostriedkov uspokojovať na kapitálovom trhu, verejné banky nemuseli ísť touto cestou, pretože ich verejní vlastníci sa rozhodli, že sa nebudú ani čiastočne privatizovať. Z dôvodu všeobecne napätej rozpočtovej situácie však verejní vlastníci nemohli ani dotovať kapitál (16). Namiesto toho sa našli iné riešenia na zaobstaranie dodatočného vlastného kapitálu. V prípade WestLB sa spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko rozhodla začleniť Wfa do WestLB a takto rozšíriť jej vlastné prostriedky. Podobné transakcie v prospech jednotlivých krajinských bánk sa realizovali aj v niektorých iných spolkových krajinách. |
4. PREVOD A JEHO DÔSLEDKY
a) PREVOD
(38) |
Krajinský snem Severného Porýnia-Vestfálska schválil 18. decembra 1991 zákon na reguláciu podpory bytovej výstavby (17). Článok 1 tohto zákona nariadil prevod Wfa na WestLB. Tento prevod nadobudol účinnosť 1. januára 1992. |
(39) |
V zdôvodnení zákona bol prevod odôvodnený predovšetkým navýšením vlastných prostriedkov WestLB, aby bola banka schopná čeliť prísnejším požiadavkám na vybavenosť vlastným kapitálom, ktoré mali platiť od 30. júna 1993. Vďaka prevodu to bolo možné realizovať bez dodatočného finančného zaťaženia krajinského rozpočtu. Ako vedľajší efekt spojenia činnosti Wfa zameranej na podporu bytovej výstavby s činnosťou WestLB sa uvádzala vyššia efektivita. |
(40) |
V rámci prevodu zrušila spolková krajina garanciu Wfa vo výške asi 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) za záväzky spolkovej krajiny na základe úverov na podporu bytovej výstavby (pozri časť II bod 2.). |
(41) |
WestLB sa stala univerzálnou právnou nástupkyňou Wfa (s výnimkou ručenia Wfa voči spolkovej krajine z dôvodov podpory bytovej výstavby zrušeného pred prevodom). Z Wfa sa stal organizačne a ekonomicky samostatný verejno-právny ústav bez právnej subjektivity v rámci WestLB. Základný kapitál a rezervy Wfa sa musia vykazovať v súvahe WestLB ako mimoriadne rezervy. Spolková krajina naďalej ručí na základe zodpovednosti verejnoprávnej inštitúcie a ručenia zriaďovateľa za záväzky Wfa. |
(42) |
Prevedený majetok, teda základný kapitál, rezervy, majetok spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby a iné pohľadávky Wfa, ako aj budúce splátky zo stavebných úverov zostali aj po ich prevode na WestLB na základe článku 2 § 16 ods. 2 spomínaného bankového zákona určené na podporu bytovej výstavby. Ten istý predpis určoval, že prevedený majetok bude súčasne slúžiť ako vlastný kapitál v zmysle bankového zákona (a teda aj smernice o vlastných prostriedkoch), na základe ktorého sa bude vyčísľovať koeficient kapitálovej primeranosti banky. Podľa toho bude slúžiť aj ako kapitálové krytie pre obchody WestLB na voľnom trhu. |
(43) |
Pri príležitosti prevodu vlastníci WestLB zmenili a doplnili rámcovú zmluvu a dohodli, že majetok, určený na podporu bytovej výstavby zostane vždy zachovaný, aj keby samotná WestLB mala utrpieť straty, ktorými by sa znížil pôvodný kapitál. Kapitál Wfa by mal interne ručiť až po ostatných vlastných prostriedkoch WestLB. V rámcovej zmluve bolo upresnené, že zodpovednosť verejných vlastníkov WestLB (Anstaltslast) sa vzťahuje aj na mimoriadne rezervy Wfa. V prípade rozpustenia WestLB by mala spolková krajina prednostný nárok na kapitál Wfa. Okrem toho sa dohodlo, že navýšenie vlastného kapitálu WestLB začlenením Wfa predstavuje peňažné plnenie spolkovej krajiny a vlastníci by mali za to stanoviť výšku ročnej odmeny, hneď ako budú k dispozícii prvé výsledky obchodných rokov, počínajúc rokom 1992 (18). To bolo aj predmetom poznámky k protokolu o rámcovej zmluve z 11. novembra 1993. Napriek tejto internej dohode o zabezpečení majetku Wfa a internej podriadenosti kapitálu Wfa sa vo vzťahoch WestLB navonok nerozlišuje medzi funkciou Wfa ako zariadenia na podporu bytovej výstavby na jednej strane a funkciou jej vlastných prostriedkov ako záručného vlastného kapitálu WestLB na strane druhej. Prevedený majetok je WestLB k dispozícii ako celok a bezprostredne na krytie strát alebo v prípade konkurzu pre pohľadávky veriteľov. |
(44) |
V obstarávacej zmluve k zákonu na podporu bytovej výstavby, uzatvorenej medzi spolkovou krajinou a WestLB, sa predpokladá, že WestLB použije osobitnú rezervu pre vlastnú obchodnú činnosť len vtedy, ak bude zabezpečené plnenie zákonom určených úloh Wfa. |
(45) |
Hoci Wfa stratil svoju právnu nezávislosť tým, že sa stal oddelením na podporu bytovej výstavby WestLB, a bol integrovaný do účtovníctva WestLB, operačne do WestLB nebol zaradený. Wfa zostal zachovaný ako samostatná jednotka v rámci WestLB pod názvom Ústav na podporu bytovej výstavby Severného Porýnia-Vestfálska – Anstalt Westdeutscher Landesbank Girozentrale. Toto nové oddelenie WestLB na podporu bytovej výstavby sa síce zohľadňuje vo výkazníctve WestLB, má však aj vlastné výkazníctvo. Bývalé oddelenie WestLB na podporu bytovej výstavby bolo zlúčené s Wfa. |
(46) |
Prevedený majetok Wfa vo forme základného kapitálu, rezerv, iných majetkových hodnôt a budúcich ziskov zostáva vyhradený na podporu bytovej výstavby, musí sa teda spravovať oddelene od inej obchodnej činnosti WestLB. Toto oddelenie je súčasne predpokladom toho, aby bolo možné činnosť naďalej uznávať za verejno-prospešnú činnosť podľa nemeckého daňového práva. Keďže nemecké orgány vychádzajú z toho, že Wfa zostal po začlenení naozaj verejno-prospešným zariadením, neboli zrušené daňové úľavy uvedené v časti II bod 2. |
(47) |
Konkurenti WestLB sa postavili proti fúzii medzi monopolným Wfa a WestLB aj preto, lebo sa obávali, že WestLB využije informácie v oblasti podpory bytovej výstavby na získavanie nových klientov pre svoje komerčné obchody. Príslušné orgány sa zaviazali, že zabezpečia, aby týmto zlúčením nenastala deformácia trhu a to tak, že podpora bytovej výstavby bude personálne, informačne atď. oddelená od komerčných útvarov WestLB (19). |
(48) |
Rozdelením WestLB k 1. augustu 2002 (spätná účinnosť v bilancii k 1. januáru 2002) na základe zákona Severného Porýnia-Vestfálska z 2. júla bol Wfa pričlenený ku Krajinskej banke Severného Porýnia-Vestfálska a tým aj vyňatý z operácií na voľnom trhu WestLB AG, kam bol dovtedy zaradený. |
b) HODNOTA WFA
(49) |
Nominálna hodnota majetku Wfa, ktorý k 31. decembru 1991 prešiel na WestLB, predstavovala asi 24,9 mld. DEM (12,73 mld. EUR), z čoho takmer 24,7 mld. DEM (12,68 mld. EUR) pripadalo na majetok spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby. Keďže tieto finančné prostriedky slúžili na financovanie úverov na bytovú výstavbu, ktoré mali buď zvýhodnené alebo nulové úroky a často boli na dlhé obdobia oslobodené od splácania, bolo potrebné nominálny kapitál veľmi silne diskontovať, aby sa dala zistiť skutočná hodnota. |
(50) |
WestLB si k 1. januáru 1992 dala vypracovať znalecké stanovisko k zisteniu majetku Wfa. Toto stanovisko bolo odovzdané 30. apríla 1992. Treba pripomenúť, že hodnota sa zisťovala až potom, ako spolková krajina rozhodla o prevode Wfa. |
(51) |
Čo sa týka oceňovanej metódy, audítori vyhlásili, že Wfa vzhľadom na trvalý záväzok reinvestovať všetky budúce príjmy do úverov na bytovú výstavbu so zníženým alebo nulovým úrokom, nemal v skutočnosti kapitalizovanú hodnotu výnosu. Táto povinnosť však odpadá v prípade predaja Wfa. Výhoda Wfa pre WestLB spočíva, po prvé, v navýšení vlastných prostriedkov a z toho vyplývajúcej možnosti rozšírenia obchodnej činnosti a, po druhé, zo zlepšenia bonity v dôsledku značného navýšenia vlastného kapitálu. Keďže WestLB nevyplýva z normálnej činnosti Wfa žiadna výhoda, musí sa hodnota Wfa stanoviť na základe možného výťažku z jej predaja, a to bez povinnosti reinvestovať, ktorá existuje len vo vnútornom vzťahu. Majetok by sa teda mal oceniť z hľadiska normálnej výnosovosti, musel by byť teda diskontovaný na hodnotu, na základe ktorej by nominálna návratnosť mohla byť považovaná za normálnu trhovú výnosnosť. |
(52) |
Audítori korigovali hodnotu rozličných položiek majetku a záväzkov Wfa – úvery na bytovú výstavbu boli z nominálnej hodnoty 30,7 mld. DEM (15,7 mld. EUR) zredukované na 13,5 mld. DEM (6,9 mld. EUR), čo zodpovedá korekcii o 56 % – a vyčíslili čistý majetok Wfa na 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR). To zodpovedá celkovému diskontu 76 % oproti vtedajšej nominálnej hodnote čistého majetku Wfa vo výške 24,9 mld. DEM (12,7 mld. EUR). Po tejto oprave bola suma 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) ako „mimoriadna rezerva Ústavu na podporu bytovej výstavby“ zaradená do účtovnej evidencie WestLB. |
(53) |
Po tom, ako WestLB požiadala Spolkový orgán bankového dohľadu (BAKred), aby uznal sumu 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) ako základné vlastné prostriedky WestLB, poveril tento inú audítorskú spoločnosť stanovením hodnoty. Posudok bol vypracovaný 30. septembra 1992. Predmetom kontroly, ktorú zadal BAKred, bola dôveryhodnosť ocenenia hodnoty pre WestLB a prijatie metodického prístupu k hodnoteniu. Ale najmä z dôvodu výberu inej diskontnej sadzby a iného hodnotenia predčasného splácania sa zistila čistá hodnota majetku Wfa v rozsahu od 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) do 5,4 mld. DEM (2,76 mld. EUR). |
(54) |
Na základe tohto hodnotenia nakoniec BAKred 30. decembra 1992 uznal 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) ako základné vlastné prostriedky WestLB v zmysle bankového zákona. Suma vykázaná v súvahe WestLB ako vlastný kapitál -5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) – rovnako ako suma uznaná ako základné vlastné prostriedky sa odvtedy nemenili. |
(55) |
Obidve hodnotenia prevedeného majetku vychádzali zo situácie, ktorá vznikla po zrušení záväzku ručenia voči spolkovej krajine odhadovaného vo výške 7,3 mld. DEM (3,73 mld. EUR). |
c) DÔSLEDKY PREVODU WFA NA WESTLB
(56) |
WestLB disponovala 31. decembra 1991 uznanými vlastnými prostriedkami vo výške 5,1 mld. DEM (2,6 mld. EUR), z ktorých 500 mil. DEM (260 mil. EUR) bolo na upisovacie práva. Koeficient kapitálovej primeranosti podľa bankového zákona pred jeho novelizáciou za účelom prispôsobenia bankovým smerniciam Spoločenstva predstavoval asi 6,1 %, a tým o 0,5 percentuálnych bodov presahoval minimálnu kvótu predpísanú zákonom. |
(57) |
Keďže BAKred uznal kapitál Wfa za vlastné prostriedky WestLB, zvýšili sa tým vlastné prostriedky WestLB na celkove 9,1 mld. DEM (4,65 mld. EUR), teda o 79 %. Vzhľadom na prevedenie 100 mil. DEM (50 mil. EUR) zo zisku do rezerv sa vlastné prostriedky WestLB zvýšili na 9,2 mld. DEM (4,7 mld. EUR) k 31. decembru 1992. Vzhľadom na kapitál a rizikovo vážené aktíva Wfa to zodpovedalo koeficientu primeranosti 8,7 %. |
(58) |
Tabuľka 1: Potreba kapitálu a vlastné prostriedky WestLB a Wfa (podľa údajov nemeckých orgánov)
|
(59) |
Tento koeficient kapitálovej primeranosti vo výške 8,7 % zohľadňuje zvýšenie rizikovo vážených aktív WestLB, predstavujúce 8,2 mld. DEM (4,19 mld. EUR), resp. 9,9 % v roku 1992, ktoré nesúvisí s podporou bytovej výstavby. Keby sa toto zvýšenie bolo dosiahlo bez prevodu Wfa, bol by koeficient kapitálovej primeranosti WestLB k 31. decembru 1992 klesol na 5,7 %, teda takmer na úroveň minimálnej požiadavky 5,6 %. |
(60) |
Zatiaľ čo celý kapitál Wfa je účelovo viazaný na podporu bytovej výstavby, je len časť vlastných prostriedkov Wfa v zmysle predpisov o kapitálovej primeranosti potrebná na krytie rizikovo vážených aktív. Podľa informácií nemeckých orgánov bolo na tento účel v dobe, keď nové požiadavky na kapitálovú primeranosť vstúpili do platnosti, potrebných 1,5 mld. DEM (770 mil. EUR). Zvyšných 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) mohla teda WestLB v tomto čase použiť ako vlastné prostriedky na krytie svojich obchodov na voľnom trhu. |
(61) |
V koncerne WestLB bol koeficient kapitálovej primeranosti k 31. decembru 1991 s hodnotou 5,8 % o 0,2 percentuálneho bodu vyšší ako vtedajší minimálny podiel. O rok neskôr, keď BAKred uznal kapitál Wfa, bol tento podiel vzhľadom na rizikovo vážené aktíva Wfa okolo 8,1 %. Keby sa prevod majetku nebol uskutočnil a keby koncern nebol zvýšil rizikovo vážené aktíva, ktoré nesúviseli s podporou bytovej výstavby, bol by koeficient kapitálovej primeranosti koncernu klesol na 5,3 % a bol by tak o 0,3 percentuálnych bodov pod vtedajšou platnou minimálnou hodnotou. |
(62) |
30. júna 1993, keď pre nemecké banky začali platiť nové požiadavky na vlastný kapitál podľa smernice o kapitálovej primeranosti, predstavoval koeficient kapitálovej primeranosti koncernu (vrátane požiadaviek na vlastný kapitál Wfa) podľa nových predpisov 9 %, teda 1 percentuálny bod nad minimálnou hodnotou (pritom na základné koeficient kapitálovej primeranosti pripadalo 6,3 percentuálnych bodov a na doplnkové vlastné prostriedky 2,7 percentuálnych bodov). Bez dotácie vlastného kapitálu začlenením Wfa a bez rizikových aktív by bol koncern 30. júna 1993 dosiahol koeficient kapitálovej primeranosti okolo 7,2 %. Podiel 9 % bol dosiahnutý zaobstaraním ďalších doplnkových vlastných prostriedkov vo forme podriadených dlhov vo výške okolo 2,9 mld. DEM (1,48 mld. EUR) začiatkom roka 1993. WestLB si v priebehu roka 1993 požičala celkom 3,1 mld. DEM (1,59 mld. EUR) doplnkových vlastných prostriedkov, čím sa vlastné prostriedky koncernu v zmysle zákona o bankách do konca toho istého roka zvýšili na 12,9 mld. DEM (6,6 mld. EUR). Koeficienty kapitálovej primeranosti boli oproti 30. júnu na konci roka 1993 trocha nižšie. |
(63) |
Tabuľka 2: Potreba kapitálu a vlastné prostriedky koncernu WestLB (podľa údajov nemeckých orgánov)
|
(64) |
Vďaka vlastným prostriedkom prvého radu v hodnote 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) sa v absolútnych číslach teoreticky zvýšila možnosť, aby sa obchodný objem so 100 % rizikovo vážených aktív podľa starého znenia bankového zákona (minimálny koeficient kapitálovej primeranosti 5,6 %) rozšíril o 72 mld. DEM (36,8 mld. EUR). Na základe minimálneho koeficientu kapitálovej primeranosti 8 %, platného od 30. júna 1993, by príslušná hodnota predstavovala 50 mld. DEM (25,6 mld. EUR). Keď vychádzame z toho, že voľnotrhový obchod koncernu WestLB mal k dispozícii 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) kapitálu Wfa, potom sa jeho kapacita na poskytnutie 100 % rizikovo vážených úverov zvýšila o 31,3 mld. DEM (16 mld. EUR). |
(65) |
V skutočnosti bol však prípustný úverový objem rozšírený intenzívnejšie, pretože aktíva banky normálne nenesú 100 % riziko. Koncom roka 1993 predstavovali rizikovo vážené aktíva koncernu WestLB (vrátane činnosti Wfa) 148,6 mld. DEM (76 mld. EUR). Bilančná suma dosiahla 332,6 mld. DEM (170,1 mld. EUR). Z toho vyplýva priemerná riziková váha 45 % (25). Pri konštantnej štruktúre rizika bolo možné disponibilnými základnými vlastnými prostriedkami vo výške 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) na základe predpokladaného podielu vlastných prostriedkov 8 % podľa bankovej smernice dosiahnuť celkový rast (resp. krytie vlastnej obchodnej činnosti) asi 69,4 mld. DEM (35,5 mld. EUR). Keďže zvýšenie základných vlastných prostriedkov WestLB umožnilo zaobstarať si ešte ďalšie doplnkové vlastné prostriedky (až do výšky základných vlastných prostriedkov), jej skutočná kapacita na poskytovanie úverov nepriamo vzrástla ešte viac. |
(66) |
Možné sú viaceré závery. Po prvé, bez navýšenia kapitálu by sa WestLB ťažko udržala nad úrovňou minimálneho koeficientu kapitálovej vybavenosti podľa zákona o bankách v jeho znení pred prispôsobením sa smerniciam Spoločenstva o bankovníctve. Po druhé, bez prevodu majetku Wfa by koncern WestLB mohol dosiahnuť minimálny koeficient kapitálovej vybavenosti len znížením svojich rizikovo vážených aktív alebo mobilizovaním iných zdrojov vlastných prostriedkov (napr. rozpustením tichých rezerv). Obstaranie doplnkových vlastných prostriedkov by bolo pomohlo iba dočasne, pretože výška tohto kapitálu je obmedzená výškou disponibilných základných vlastných prostriedkov. Po tretie, navýšenie kapitálu v spojitosti s novými doplnkovými vlastnými prostriedkami, ktoré boli zaobstarané v roku 1993, prevyšovalo sumu, ktorú koncern potreboval na splnenie prísnych požiadaviek novelizovaného bankového zákona na vybavenosť vlastným kapitálom. |
(67) |
Čo sa týka obmedzenia bankového dohľadu pre veľké úvery, podľa starého znenia bankového zákona predstavoval 50 %-ný prah asi 2,5 mld. DEM (1,28 M mld. EUR) pred tým, ako bol uznaný kapitál Wfa. Po uznaní kapitálu Wfa a odvode 100 mil. DEM (50 mil. EUR) do rezerv tvorených zo ziskov tento prah stúpol takmer na 4,6 mld. DEM (2,35 mld. EUR). 15 %-ný prah pre veľké úvery, ktoré nesmú úhrnne prekročiť osemnásobok vlastného kapitálu banky, zodpovedal k 31. marcu 1992 760 mil. DEM (390 mil. EUR). O rok neskôr, teda po uznaní kapitálu Wfa, stúpol tento prah takmer na 1,4 mld. DEM (720 mil. EUR). Kapacita WestLB na poskytovanie veľkých úverov sa následkom prevodu Wfa zvýšila o 32 mld. DEM (16,4 mld. EUR) (teda o osemnásobok zvýšenia vlastných prostriedkov) (26). |
d) ODMENA ZA PREVOD WFA
(68) |
Prevod Wfa nemal za následok žiadnu zmenu vlastníckych pomerov vo WestLB. Z tohto dôvodu nedostane spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko za poskytnutý kapitál odmenu ani vo forme vyššieho podielu na vyplácaných dividendách, ani vyššieho podielu na kapitálových výnosoch z majetkových účastí vo WestLB. |
(69) |
Pri príležitosti prevodu Wfa sa zmenila rámcová zmluva medzi vlastníkmi WestLB. Podľa § 5 ods. 2 zmluvy predstavuje rozšírenie základne vlastného kapitálu WestLB spolkovou krajinou podľa názoru vlastníkov pre nich finančnú výhodu. Výška odmeny za poskytnutý kapitál by mala byť stanovená po zverejnení prvých výsledkov WestLB za obchodný rok 1992, teda krátko po prevode. Podobná formulácia týkajúca sa hodnoty prevodu a odmeny je uvedená aj v zdôvodnení zákona o prevode. |
(70) |
Nakoniec bola odmena za poskytnutý kapitál stanovená na 0,6 % ročne. WestLB ju musí platiť zo ziskov po zdanení, čo pre WestLB znamená daň z pridanej hodnoty na vstupe okolo 1,1 % (27). Odmena je nárokovateľná iba v prípade, že podnik dosiahne zisk. |
(71) |
Základom pre platbu je kapitál Wfa uznaný BAKred za základné vlastné prostriedky, 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR). Platí sa len za tú časť kapitálu, ktorú Wfa nepoužije na výbavu svojej činnosti na podporu bytovej výstavby. Táto časť, ktorá je WestLB k dispozícii pre jej obchodnú činnosť, predstavovala po nadobudnutí platnosti nových požiadaviek na vlastný kapitál 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) a odvtedy sa už zvýšila (28). |
(72) |
Tabuľka 3: Účelové rezervy na podporu bytovej výstavby a potreba vlastných prostriedkov Wfa (podľa údajov nemeckých orgánov)
|
III. STANOVISKÁ ZÚČASTNENÝCH STRÁN
1. SŤAŽNOSŤ A PRIPOMIENKY BDB
(73) |
Podľa názoru BdB sa uplatnenie zásady trhovo konajúceho investora nedá obmedziť len na stratové podniky a tie, ktoré treba ozdraviť. Takýto investor sa pri svojom investičnom rozhodovaní neriadi len otázkou, či daný podnik vôbec rentabilne hospodári, ale skúma, či výnosy zodpovedajú bežnej trhovej sadzbe. Keby sa kapitálové dotácie verejného sektora preverovali z hľadiska poskytovania pomoci len vtedy, keď ide o stratové podniky, viedlo by to k znevýhodneniu súkromných podnikov, čo nie je zlučiteľné s článkom 86 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(74) |
Ani článok 295 Zmluvy o ES sa nedá použiť na to, aby bol prevod majetku Wfa vyňatý z pôsobnosti súťažného práva. Z článku sa však dá odvodiť právo spolkovej krajiny vytvoriť takýto osobitný majetok; keď však prejde do podniku činného na komerčnom základe, mali by sa uplatňovať pravidlá hospodárskej súťaže. |
a) PRIMERANÁ ODMENA ZA KAPITÁL
(75) |
BdB uviedol, že uznané základné vlastné prostriedky vo výške 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) sa dali rovnako, ako aj všetky ostatné základné vlastné prostriedky použiť na kapitálové vybavenie obchodnej činnosti a súčasne umožnili tak ako všetky iné základné vlastné prostriedky zaobstaranie doplnkového vlastného kapitálu z dôvodov kapitálovej primeranosti. Takto spolková krajina pomohla WestLB, operujúcej so slabým základom vlastného kapitálu, aby nielenže nemusela obmedzovať svoje obchodné aktivity, ale ešte mohla aj rozšíriť svoje obchody, súvisiace s rizikom. Suma, o ktorú vlastné prostriedky prevyšujú skutočnú potrebu vlastného kapitálu, ovplyvňuje okrem toho náklady na financovanie na kapitálových trhoch. Investor, ktorý sa správa trhovo, by podľa BdB neinvestoval nijaký kapitál do podniku, ktorého finančné výsledky sú už roky slabé a nič nenaznačuje, že by sa mali podstatne zlepšiť, t. j. neexistujú žiadne náznaky, že by v budúcnosti bolo možné očakávať vyššiu rentabilitu. |
i. Výška odmeny
(76) |
BdB zdôraznil, že WestLB súrne potrebovala základné vlastné prostriedky a jej základné vlastné prostriedky sa prevodom Wfa takmer zdvojnásobili – zo 4,7 mld. DEM (2,4 mld. EUR) na 8,7 mld. DEM (4,45 mld. EUR). Čo sa týka vtedajšej slabej výnosovej situácie WestLB, nijaký súkromný investor by vo WestLB nebol tak významne navýšil vlastný kapitál. Na zaobstaranie kapitálu v týchto podmienkach by súkromný investor požadoval prirážku minimálne 0,5 percentuálnych bodov k bežnej výnosovosti vlastného kapitálu. Podľa informácií BdB dosahovala rentabilita WestLB desať rokov pred prevodom v priemere 5,6 % pred zdanením. Vo veľkých súkromných nemeckých bankách dosahovala táto hodnota od 12,4 % do 18,6 %, čo je priemer 16,8 % (pred zdanením). Iné krajinské banky dosahovali výnosy 9 % do 11 %. BdB predložil výpočet rentability vlastného kapitálu v nemeckých bankách, ktorý pre BdB vypracovala externá poradenská firma. |
(77) |
Čo sa týka vhodnej metódy výpočtov pre porovnanie údajov o rentabilite, zastáva BdB názor, že treba vypočítať historickú výnosovosť ako aritmetický priemer, nie ako geometrický priemer („Compound annual growth rate“). Posledná metóda predpokladá, že investor reinvestuje dividendy, a dodatočné výnosy z toho zahrnie do výpočtu. To, ako budú dividendy investované, nemôže pôvodné investičné rozhodnutie ovplyvniť, ale treba sa na to pozerať ako na nové, samostatné investičné rozhodovanie. Preto treba použiť metódu s aritmetickým priemerom. |
(78) |
Keby sa však použila metóda „Compound annual growth rate“, dosahovala by priemerná výnosnosť niektorých veľkých súkromných nemeckých bánk v období rokov 1982 až 1992 po zdanení hodnotu 12,54 %. Pri výpočte tejto hodnoty zohľadnil BdB podľa vlastných údajov všetky možné dĺžky investícií a predajov medzi rokmi 1982 a 1992, aby sa zabránilo skresleniu, ktoré by z toho mohlo vyplynúť, že by sa ako základný rok bral len jeden rok a tento by mohol vykazovať mimoriadne vysoké alebo nízke akciové kurzy; súčasné použitie mnohých dĺžok držby slúži na vyrovnanie kolísaní akciového trhu. BdB tvrdil, že príslušné čísla WestLB sú príliš nízke, pretože príjmy z predaja odberných práv neboli zohľadnené. |
(79) |
Pokiaľ ide o „Capital Asset Pricing Model“, ktorý sa použil v hlavnom posudku WestLB na zdôvodnenie odmeny za poskytnutý kapitál vo výške 0,6 %, predložil BdB vlastný externý posudok. Toto šetrenie priviedlo k výnosnosti vlastného kapitálu vo výške 12,21 % (s použitím rizikovej prirážky, aká bola v rokoch 1982-1991 na nemeckom trhu bežná), resp. 14,51 % (keď sa vychádzalo z vyššieho očakávania rizikovej prémie), čo je hodnota vyššia než uvádza WestLB. Rozdiel možno zdôvodniť dvomi faktormi. Po prvé, BdB použil pre vlastný kapitál vyššiu rizikovú prirážku (3,16 % resp. 5 %). Po druhé, BdB použil vyšší faktor beta pre úverové ústavy (1,25 %). Bezriziková základná úroková sadzba je rovnaká ako vo výpočtoch WestLB. Vzhľadom na rozdielne metódy výpočtu výnosu vlastného kapitálu uviedol BdB najprv ako normálne očakávanú hodnotu výnosu vlastného kapitálu hodnotu 14 % až 16 %. |
(80) |
Ďalej BdB uviedol, že súkromný menšinový akcionár by neposkytol nijaký kapitál bez toho, aby požadoval zvýšenie svojho podielu v podniku. Len tak by sa mohol adekvátne podieľať na zisku podniku a mať väčší vplyv na podnik. |
(81) |
BdB zdôraznil, že dohoda medzi podielovými vlastníkmi WestLB, podľa ktorej má kapitál Wfa ručiť len v druhom rade po ostatnom záručnom vlastnom kapitále WestLB, nemá v skutočnosti nijakú silu, pretože spolková krajina je už na základe zodpovednosti verejno-právnej inštitúcie (Anstaltslast) povinná poskytnúť WestLB kapitál v prípade, že sa dostane do ťažkostí. Tým spolková krajina ako vlastník WestLB ručí nielen za všetky pasíva WestLB, no okrem toho aj za vložený vlastný kapitál Wfa bez toho, aby za to dostala nejakú protihodnotu. To znamená, že zníženie rizika prevedeného kapitálu by mohlo mať za následok len vyššie riziko pre spolkovú krajinu ako podielnika WestLB. Rizikový profil majetku Wfa sa teda v ničom neodlišuje od normálneho vlastného kapitálu. |
(82) |
K porovnaniu s nástrojmi vlastného kapitálu na finančnom trhu, ktorými argumentuje Nemecko a WestLB, BdB uviedol, že upisovacie práva a „Cumulative perpetual stock“ nie sú porovnateľné s majetkom Wfa. Po prvé, nie sú uznané ako základné vlastné prostriedky („Cumulative perpetual stock“ nie sú v Nemecku uznávané ani za doplnkové vlastné prostriedky). Vďaka svojej kvalite základných vlastných prostriedkov umožnil majetok Wfa WestLB, aby si mohla navýšiť svoje vlastné prostriedky zaobstaraním doplnkových vlastných prostriedkov. Po druhé, sú uvedené nástroje termínované, a upisovacie práva by stratili svoju kvalitu doplnkových vlastných prostriedkov dva roky pred splatnosťou. Majetok Wfa je však WestLB k dispozícii neobmedzene. Po tretie, takéto nástroje normálne tvoria iba obmedzenú časť vlastných prostriedkov banky a predpokladajú značné množstvo základných vlastných prostriedkov. Po štvrté, s nástrojmi kapitálového trhu možno na trhoch obchodovať, takže investor môže svoju investíciu ukončiť, kedykoľvek chce. Spolková krajina takúto možnosť nemá; ako odškodnenie za to, že takéto obchodné šance nemôže využiť, by súkromný investor požadoval príplatok minimálne 0,5 percentných bodov k normálnej rendite. |
(83) |
BdB predložil Komisii aj údaje o zložení vlastného kapitálu niektorých veľkých nemeckých súkromných bánk a ich koeficienty kapitálovej primeranosti za obdobie po roku 1990. Z týchto údajov vyplýva, že nemecké banky nemali na začiatku deväťdesiatych rokov medzi svojimi základnými vlastnými prostriedkami žiadne hybridné kapitálové nástroje (alebo ich prinajmenšom nepoužívali). Z týchto údajov ďalej vyplýva, že úverové ústavy svojimi koeficientami kapitálovej primeranosti výrazne prekračovali požadovanú minimálnu hodnotu 4 % pre základné vlastné prostriedky a 8 % pre všetky vlastné prostriedky. |
(84) |
BdB sa dotkol aj rámcovej zmluvy medzi spoločníkmi WestLB, podľa ktorej ručí kapitál Wfa len v druhom rade po ostatnom záručnom vlastnom kapitále. Keďže výraz „ostatný záručný vlastný kapitál“ sa vzťahuje aj na doplnkové nástroje vlastného kapitálu ako sú upisovacie práva a podriadené dlhy, a tým zhoršuje ich kvalitu, je zmluva „dohodou na úkor tretej osoby“ a je teda neplatná. Riziko osobitných rezerv Wfa je preto vyššie ako upisovacích práv a podriadených dlhov. |
(85) |
Na základe všetkých týchto dôvodov BdB vychádzal z toho, že odmena WestLB vo výške 0,6 % nie je bežným trhovým úročením. Vzhľadom na okolnosť, že WestLB si musela zaobstarať likvidné prostriedky, aby mohla plne využiť majetok Wfa a že nedošlo k žiadnemu podielu na náraste rezerv, pretože podiel spolkovej krajiny na WestLB sa nezvýšil, považoval BdB sadzbu v rozsahu 14 až 17 % za korektnú odmenu. Takáto rendita by mala byť vyplatená na celú uznanú sumu 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR). |
ii. Nevýhody pre likviditu
(86) |
BdB vo svojej sťažnosti akceptoval existenciu „nevýhod pre likviditu“, takže pri výpočte primeranej kapitálovej výnosnosti je potrebná zrážka minimálne 7 percentných bodov. Keďže však vlastný kapitál slúži aj na podloženie bilančne neutrálnych obchodov, mala by byť zrážka 7 % zredukovaná. |
(87) |
BdB vo svojich pripomienkach k rozhodnutiu Komisie otvoriť konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES uvádza, že „nevýhody pre likviditu“ by pri výpočte primeranej rentability na majetok Wfa nemali byť zohľadnené. Uvedená nevýhoda sa vyrovná už diskontovaním majetku Wfa na skutočnú hodnotu 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR). Rozličné bankové obchody, ako napr. záruky, okrem toho nepredpokladali žiadnu likviditu. Ak by sa teda mali účtovať nejaké nevýhody, tak potom len malá zrážka v hodnote 2,7 percentných bodov, aby sa vyrovnala skutočnosť, že majetok Wfa nie je viazaný v ziskových obchodných oblastiach. K tomuto bodu BdB predložil stanovisko externého znalca. |
(88) |
BdB ďalej uviedol, že náklady na refinancovanie, ktoré WestLB uviedla ako 7,5 %, sú v každom prípade príliš vysoké. Na základe zisťovania priemerných úrokových sadzieb pre rôzne nástroje refinancovania v jednotlivých rokoch a vzhľadom na bilančnú štruktúru WestLB dosahovala priemerná refinančná sadzba WestLB na trhoch v rokoch 1992 až 1996 hodnotu medzi 6,07 a 6,54 %. BdB predložil Komisii aj údaje o nákladoch na refinancovanie niektorých veľkých nemeckých súkromných bánk v období prevodu Wfa; hodnoty ležali značne pod 7,5 %, ktoré WestLB v ranom štádiu konania udávala ako primerané náklady na refinancovanie. V tomto smere treba podľa názoru BdB rozlišovať medzi hodnotou pred a po zdanení. Náklady na refinancovanie znižujú zdaniteľný zisk. Ak je potrebné zohľadniť náklady na refinancovanie, potom by sa príslušné sadzby mali zisťovať až po odvedení daní. |
iii. Kapitálový základ pre výpočet odmeny
(89) |
Ako sa už uviedlo, BdB predložil návrh, aby sa primeraná odmena vyplácala z celej sumy uznanej ako základné vlastné prostriedky, teda 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR). BdB sa však vo svojich pripomienkach taktiež vyjadril, že WestLB má osoh nielen z tejto sumy, uznanej BAKred ako základné vlastné prostriedky, ale aj z prebytku vo výške 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR). Poslednou sumou síce nemožno podložiť nijaké obchody, ale možno ju vykazovať v súvahe ako vlastný kapitál. Ratingové agentúry a investori nepozerajú na uznané základné vlastné prostriedky, ale na celkový vlastný kapitál, vykazovaný v súvahe, pretože tento je základom pre odvetvové odhady prostriedkov, ktoré sú k dispozícii na krytie strát. Znamená to, že táto suma zvyšuje bonitu WestLB, za čo by sa mala platiť odmena porovnateľná s garančnou prémiou. |
iv. Synergické efekty
(90) |
Podľa BdB uvádzané synergické efekty neboli skutočným dôvodom prevodu majetku. Je to jasne vidieť aj na tom, že v zákone o prevode bolo opatrenie zdôvodnené nevyhnutnosťou posilniť konkurenčnú schopnosť WestLB, a že bolo dohodnuté zaplatiť za to peňažnú odmenu. |
(91) |
Okrem toho BdB položil otázku, ako sa dajú dosiahnuť synergické efekty, keď komerčná činnosť Wfa a WestLB, ako je to uvedené v príslušných právnych predpisoch, má zostať ekonomicky, organizačne, aj personálne vzájomne oddelená. Ak by sa v činnosti Wfa objavili synergické efekty, viedlo by to k redukcii nákladov na podporu bývania, ale nedalo by sa o tom hovoriť ako o odmene, ktorú dostane spolková krajina od WestLB. |
b) DAŇOVÉ ASPEKTY
(92) |
BdB uvádza, že majetok Wfa zostane aj po prevode oslobodený od dane z príjmu fyzických osôb, majetkovej a živnostenskej dane. Oslobodenie verejných úverových ústavov od daní má však oprávnenie len vtedy, ak tieto zariadenia robia výlučne obchody vo verejnom záujme a ak nie sú konkurentmi súkromných ústavov, ktoré nie sú zbavené povinnosti platiť dane. |
(93) |
BdB vysvetľuje, že normálna banka, ktorá navýši svoj kapitál, musí z dodatočného kapitálu platiť ročne 0,6 % majetkovej dane a 0,8 % živnostenskej dane. Oproti iným bankám je preto situácia WestLB lepšia. Oslobodenie od dane z príjmu fyzických osôb nepriamo zvýhodňuje WestLB. Zrieknutie sa daňových príjmov sa považuje za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
c) ODPUSTENIE ZÁVÄZKOV
(94) |
Pred prevodom boli Wfa odpustené záväzky voči spolkovej krajine vo výške 7,3 mld. DEM (3,77 mld. EUR). Spolková krajina sa zriekla povinného ručenia Wfa bez toho, aby za to od Wfa alebo od WestLB požadovala odmenu. Trhovo sa správajúci investor by za takéto zrieknutie požadoval odmenu. Zrieknutie sa povinného ručenia bolo rozhodujúcim predpokladom pre uznanie 4 mld. DEM (2,5 mld. EUR) ako základných vlastných prostriedkov Spolkovým orgánom bankového dohľadu (BAKred). Takto bolo odpustenie záväzkov priamym bonusom pre WestLB. |
2. STANOVISKÁ INÝCH ÚČASTNÍKOV
(95) |
Okrem WestLB a BdB sa k rozhodnutiu Komisie otvoriť konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES vyjadrili ešte dve ďalšie zainteresované strany. |
a) ASSOCIATION FRANÇAISE DES BANQUES
(96) |
Francúzska banková asociácia Association Française des Banques uvádza, že včlenenie vlastných prostriedkov do WestLB, za ktoré je požadovaná len bezvýznamná odmena, ako aj existujúca záruka spolkovej krajiny za banku mali za následok deformácie hospodárskej súťaže v neprospech francúzskych bánk. Keďže podielnici WestLB požadovali renditu vlastného kapitálu, ktorá je výrazne nižšia ako bežná úroveň, môže WestLB poskytovať svoje služby za cenu, ktorá je nižšia ako vynaložené náklady („dumping“). Vďaka ručeniu zriaďovateľa má WestLB hodnotenie „Triple-A“, na základe čoho sa môže na trhoch refinancovať za veľmi výhodných podmienok. |
(97) |
Tieto výhody WestLB znevýhodňujú francúzske banky, činné v Nemecku. Súčasne by mohla WestLB na základe týchto špecifických okolností rozšíriť svoju činnosť vo Francúzsku, hlavne v oblasti komunálneho financovania. Hospodárska súťaž v bankovom sektore v Nemecku, Francúzsku a iných členských štátoch je skreslená. |
b) BRITISH BANKERS' ASSOCIATION
(98) |
Britská banková asociácia (British Bankers' Association) uvádza, že WestLB je aktívnym konkurentom nenemeckých bánk v rámci Nemecka na celom európskom trhu. Pomoci v prospech WestLB preto poškodzujú obchod v rámci Spoločenstva. Žiada Komisiu, aby napomohla presadeniu zásad vnútorného trhu a banky vo verejnom vlastníctve nevyčleňovala z platnosti predpisov o hospodárskej súťaži. |
3. PRIPOMIENKY WESTLB
(99) |
Po zverejnení rozhodnutia Komisie o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, predložila WestLB ako stanovisko kópiu pripomienok Nemecka k tejto záležitosti a vyhlásila, že plne súhlasí s týmto oznámením. Argumenty Nemecka teda vo všeobecnosti vyjadrujú aj pozíciu WestLB, preto tu bude uvedená len stručne. |
a) VŠEOBECNÉ PRIPOMIENKY K PREVODU MAJETKU
(100) |
Podľa názoru WestLB sa princíp trhovo konajúceho investora nedá uplatňovať na hospodársky zdravé a so ziskom pracujúce podniky. Potvrdil to aj Súdny dvor, ktorý tento princíp uplatnil vždy len vtedy, keď dotyčný podnik v momente investičného rozhodnutia mal už dlhodobo značné straty a bol činný v sektore so štrukturálne predimenzovanými kapacitami. V jurisdikcii sa nenájde nijaký precedens k uplatneniu tohto princípu na zdravé a rentabilné podniky. |
(101) |
Z dôvodov osobitnej úlohy Wfa nemožno jej majetok porovnávať s normálnymi vlastnými prostriedkami. Začlenenie inak nepoužiteľného majetku Wfa do WestLB je ekonomicky najúčelnejším použitím tohto majetku. Prevodom majetku spolková krajina optimalizovala objem majetku, účelovo vyčlenený pre podporu bytovej výstavby. Súkromný vlastník by konal rovnako. |
(102) |
Zvýšenie podielu spolkovej krajiny po prevode majetku by podľa názoru WestLB bolo nielenže nepotrebné, ale aj nezlučiteľné so špeciálnym rizikovým profilom majetku Wfa. Keďže neprináša žiadnu likviditu, nie je začlenenie Wfa porovnateľné s iným prísunom kapitálu. Ani iné nástroje vlastného kapitálu na trhu nie sú spojené s hlasovacími právami. |
(103) |
Keďže odmena, ktorú dostáva spolková krajina, je primerane vysoká, netreba požadovať zvýšenie rentability WestLB. Tiež nie je pochopiteľné, prečo by trhovo konajúci investor požadoval určitú výšku zisku, keď investuje do prosperujúceho podniku. Keďže WestLB doteraz dosahovala zisky, nie je potrebný nijaký plán reštrukturalizácie. Takýto plán vyžaduje Súdny dvor len ak ide o pomoc na reštrukturalizáciu podnikov v strate. |
b) PRIMERANÁ ODMENA ZA KAPITÁL
(104) |
Podľa názoru WestLB je výška odmeny za kapitál Wfa primeraná. Na podporu svojho tvrdenia predložila WestLB posudok jednej investičnej banky, ktorú poverila hodnotením správnosti odmeny. V znaleckom posudku sa porovnáva rizikový profil majetku Wfa s ostatnými nástrojmi vlastného kapitálu na kapitálových trhoch; vyplýva z toho, že pre osobitné rezervy Wfa je primeranou odmenou marža 0,9 % až 1,4 %. Tomu zodpovedá aj to, že WestLB vznikajú za použitie majetku Wfa náklady vo výške 1,1 % (pred zdanením). WestLB upozorňuje, že k úplnému využitiu majetku Wfa treba pripočítať ešte dodatočné náklady na refinancovanie; v rôznych dokumentoch sa vyčísľujú na 7,5 % až 9,3 %. |
(105) |
WestLB tiež tvrdí, že údaje o rendite vlastného kapitálu nemeckých bánk, ktoré predložil BdB, nemožno z viacerých dôvodov považovať za správne. Investičné obdobie, ktoré použil BdB pre výpočty, vedie kvôli mimoriadnemu vývoju burzových kurzov k obzvlášť vysokým výnosom. Aritmetický priemer, ktorý použil BdB, vedie k nekorektným výsledkom; skôr sa dá pracovať s geometrickým priemerom („Compound annual growth rate“). BdB vychádza vo svojich výpočtoch z investičných období, ktoré nie sú pre investičné rozhodnutie v roku 1992 relevantné, a kvôli zohľadneniu všetkých možných období držby viacnásobne započítava niektoré roky. Veľké nemecké banky, ktoré BdB používa na výpočet priemernej výnosovosti vlastného kapitálu, sa kvôli rozdielnej kľúčovej obchodnej činnosti nedajú porovnávať s WestLB. Keď priemernú výnosovosť 16,6 %, udávanú BdB, očistíme od všetkých týchto faktorov, dostaneme hodnotu 5,8 %. |
c) SYNERGICKÉ EFEKTY
(106) |
Podľa WestLB bolo začlenenie Wfa do WestLB sprevádzané značnou úsporou nákladov pre Wfa. V prvých dvoch rokoch bolo možné počet pracovníkov Wfa (predtým 588 osôb: osadenstvo „starého Wfa“ plus zamestnanci oddelenia bytovej výstavby WestLB, kde náklady pred transferom znášal Wfa) znížiť o 53 osôb. V prvých rokoch prinieslo začlenenie Wfa ročný synergický efekt vo výške 13 mil. DEM (7 mil. EUR). Znižovanie stavu zamestnancov bude pokračovať, takže po roku 1997 by sa úspory mohli ročne zvýšiť približne na 25 mil. DEM (13 mil. EUR). Z týchto súm by profitovala výlučne podpora bytovej výstavby v spolkovej krajine. V inom dokumente sa hovorí o synergii vo výške minimálne 35 mil. DEM (18 mil. EUR) ročne. |
(107) |
Pri začleňovaní prebrala WestLB náklady vo výške 33 mil. DEM (17 mil. EUR) na zmenu dôchodkového systému pre zamestnancov Wfa a v tejto súvislosti aj uhradila príslušnú platbu do poisťovne spolku a spolkových krajín. O túto platbu sa znížia neskoršie náklady Wfa. |
d) OSLOBODENIE OD DANÍ
(108) |
Podľa WestLB zodpovedá oslobodenie Wfa od určitých daní nemeckému daňovému systému, podľa ktorého sa dotknuté dane nevzťahujú na zariadenia, ktoré slúžia verejným cieľom a nekonkurujú zariadeniam platiacim dane. Samotná WestLB podlieha neobmedzene všetkým týmto daniam, a z daňového oslobodenia Wfa pre ňu nevyplývajú nijaké výhody. Majetková daň nebola zrušená už od 1. januára 1997, daň zo živnostenského kapitálu od 1. januára 1998. |
e) ODPUSTENIE ZÁVÄZKOV
(109) |
Odpustenie problematických záväzkov sa udialo pred prevodom a následným hodnotením majetku Wfa. Suma 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) predstavuje takto situáciu bez záväzkov. Keďže odmena sa vzťahuje na túto sumu, WestLB nevyplýva z odpustenia nijaká výhoda. |
IV. PRIPOMIENKY NEMECKA
(110) |
Podľa názoru Nemecka proces v zmysle Zmluvy o ES neobsahoval prvky štátnej pomoci v prospech WestLB. Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko dostala trhovo primeranú odmenu. Pre ostatných podielnikov WestLB proces tiež nie je faktom štátnej pomoci, pretože ponechanie vlastníckej štruktúry po začlenení Wfa je na základe primeranej odmeny zo strany WestLB oprávnené. Ani oslobodenie Wfa od daní nie je prvkom štátnej pomoci v prospech WestLB, lebo sa netýka komerčnej činnosti banky. |
(111) |
Podľa názoru Nemecka je Komisia oprávnená skúmať tento prípad len na základe okolností, platných v momente investičného rozhodovania, t. j. koncom roka 1991. Len tieto okolnosti sa mohli stať základom investičného rozhodnutia spolkovej krajiny. Neskoršie otázky a vývoj, ako je uznanie záručnéhoho kapitálu spolkovým orgánom bankového dohľadu, ročné oceňovanie a zaradenie majetku a záväzkov Wfa do súvahy WestLB nepatria do predmetu skúmania Komisie. |
(112) |
Podľa tvrdenia Nemecka úvahy o začlenení Wfa do WestLB prebiehali už v 70. a 80. rokoch. Motívom týchto úvah bola snaha zefektívniť podporu bytovej výstavby. Pred fúziou bol proces získania úveru na bytovú výstavbu značne komplikovaný, pretože okrem kompetentných pracovísk verejného sektora ho museli schvaľovať tak Wfa, ako aj WestLB. V rámci WestLB existovalo vlastné oddelenie pod názvom „Podpora bytovej výstavby“, náklady na prevádzku ktorého hradil Wfa. Táto štruktúra bola sprevádzaná dvojitými pozíciami, dvojitým vedením spisov a ďalšími faktormi, znižujúcimi efektivitu. Od fúzie sa príjemcovia podpory obracajú len na jedného kontaktného partnera namiesto dvoch. |
(113) |
Nové pravidlá o kapitálovej primeranosti by podľa Nemecka bola mohla WestLB splniť aj tým, že by si požičala doplnkové vlastné prostriedky. Pre zabezpečenie dlhodobej funkčnosti banky je však účelné navýšiť základné vlastné prostriedky. Toto všetko ukazuje, že primárnym motívom zlúčenia nebolo zvýšenie vlastného kapitálu WestLB, ale možné synergické efekty a zlepšenie metód podpory bytovej výstavby. Zmena požiadaviek na kapitálovú primeranosť bola len spúšťacím momentom v tomto procese. |
(114) |
V príslušnej legislatívnej iniciatíve sa hovorí, že účelová viazanosť majetku spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby musí zostať zachovaná, jeho podstata zabezpečená a nástroje politiky bytovej výstavby takisto musia zostať zachované. V súlade s tým musí WestLB držať Wfa ako organizačne a hospodársky samostatnú inštitúciu, ktorá zostavuje vlastnú ročnú závierku. V prípade rozpustenia WestLB má spolková krajina prednostný nárok na čistý majetok Wfa. Všetky príjmy Wfa sa musia používať len na podporu bytovej výstavby. Len tú časť vlastných prostriedkov Wfa, ktoré samotný Wfa nepotrebuje na zabezpečenie svojich majetkových hodnôt, môže WestLB použiť na účely schválené bankovým dohľadom. Spolková krajina si zabezpečí osobitný vplyv na Wfa prostredníctvom dohľadu, informačných a kooperačných práv. |
(115) |
Smerom navonok je ručenie osobitnej rezervy neobmedzené. V prípade konkurzu alebo likvidácie WestLB by mali veritelia zabezpečený priamy prístup k osobitnej rezerve Wfa. Aj prípadná strata je plne zúčtovateľná so osobitnou rezervou. Smerom dovnútra však majitelia WestLB upravili poradie nárokov na záručný kapitál Wfa iným spôsobom. Tu ručí majetok Wfa len v druhom rade po ostatnom vlastnom kapitále WestLB. Keďže táto interná dohoda sa netýka zákonného ručenia smerom navonok, uznal BAKred 30. decembra 1992 osobitné rezervy vo výške 4,0 mld. DEM (2,05 mld. DEM) za základné vlastné prostriedky. |
1. PRINCÍP TRHOVO KONAJÚCEHO INVESTORA
(116) |
Nemecko pripomenulo, že spolková krajina nie je v žiadnom prípade povinná uvažovať o privatizácii ako o alternatíve k pričleneniu kapitálu Wfa, aby sa WestLB takto umožnilo využiť kapitálové trhy a zaobstarať si tam potrebný vlastný kapitál. Spolková krajina nie je povinná otvoriť WestLB súkromnému kapitálu. Takáto argumentácia by nebola zlučiteľná s článkom 295 EG Zmluvy o ES. |
(117) |
Zvýšenie celkovej rentability WestLB nebolo potrebné, pretože opatrenia na zvýšenie výnosov sú potrebné len vtedy, keď štát investuje kapitál do stratového podniku. Súdny dvor aplikoval zásadu trhovo konajúceho investora vždy len na štátne intervencie v stratových podnikoch a na ekonomické sektory s nadmernými štrukturálnymi kapacitami. Zo súdnych rozhodnutí sa nedá odvodiť, že by Komisia preverovala investície štátu do zdravých a prosperujúcich podnikov v tom smere, či dosiahnu aspoň priemernú výnosnosť. Štát môže zohľadniť aj dlhodobé strategické úvahy, disponuje určitou podnikateľskou slobodou a v rámci tohto akčného priestoru nie je Komisia oprávnená skúmať podnikateľské rozhodnutia. Ak možno vychádzať z toho, že dotknutý podnik dlhodobo nie je v strate, Komisia nemôže požadovať nejakú minimálnu výnosnosť. Implikované priemerné hodnoty rentability už viedli aj k tomu, že mnohé podniky sa so svojou rentabilitou ocitli pod odvetvovým priemerom. Tiež nie je jasné, ktoré podniky a časové úseky by mali byť použité na výpočet priemernej rendity. Štát sa nemusí vo svojich podnikateľských rozhodnutiach orientovať len na úvahy o rentabilite. Dokonca aj súkromný investor by mohol brať do úvahy celkom iné aspekty. Je vecou podnikateľskej slobody pokračovať v prevádzkovaní podnikov s podpriemernou rentabilitou a zabezpečiť im prísun kapitálu. Štát sa dostane na hranicu svojho konania vtedy, keď sa už jeho správanie v porovnaní s možným správaním súkromného investora nedá ekonomicky obhájiť. |
(118) |
Uskutočnená transakcia sa však dá zdôvodniť aj podľa princípu trhovo konajúceho investora ako opatrenie, ktoré by bol prijal aj súkromný vlastník. Vložený majetok nie je z dôvodu svojej účelovej viazanosti porovnateľný s „normálnym“ prísunom vlastného kapitálu; začlenenie Wfa je komerčne najrozumnejším a najefektívnejším použitím majetku Wfa. Spolková krajina využila majetok Wfa jeho začlenením do WestLB maximálne rentabilne. Keď porovnáme Wfa so súkromným majetkom, viazaným na všeobecno-prospešné ciele (napr. nadácia), potom by sa súkromný vlastník majetku zachoval rovnako, aby mohol inak nepoužiteľný účelovo viazaný majetok urobiť dostupným hospodárskemu využitiu. |
(119) |
Podľa názoru Nemecka predstavuje verejný účel majetku Wfa úlohu vo všeobecnom ekonomickom záujme, ktorá nemôže byť na základe článku 295 Zmluvy o ES predmetom kontroly Komisie. Členské štáty sa môžu slobodne rozhodnúť o vytvorení takéhoto účelovo viazaného majetku. |
(120) |
Podľa názoru Nemecka je spôsob, akým bude zaplatená primeraná odmena, z hľadiska pomoci irelevantný. Keďže spolková krajina dostala primeranú odmenu, nebolo zvýšenie jej podielu v WestLB ani potrebné, ani oprávnené, lebo v opačnom prípade by spolkovej krajine vznikla dodatočná ekonomická výhoda bez príslušnej protihodnoty. Takéto zvýšenie podielov by nebolo vhodné ani z hľadiska osobitného charakteru majetku Wfa (nízka likvidita, podriadené ručenie v rámci podniku). Okrem toho ani určité kapitálové nástroje, porovnateľné s majetkom Wfa, nie sú spojené s hlasovacími právami. Keďže dohodnutá odmena je primeraná, nemajú iní podielnici nijaké dodatočné príjmy, ktoré by im neprislúchali za normálnych trhových podmienok a ani sa tým nezvyšuje atraktivita WestLB pre iných investorov. Keďže sú podielnici WestLB pevne daní a žiadni noví (súkromní) vlastníci k nim nemôžu pribudnúť, bola by okrem toho aj príliš nízka hypotetická odmena bez akéhokoľvek vplyvu na možných súkromných investorov. A dokonca aj keby iní podielnici naozaj získali výhodu, bol by dôsledok pre sporiteľne príliš malý na to, aby ho pocítili. |
(121) |
Keďže spolková krajina dostala fixnú, primeranú odmenu a WestLB vždy bola a naďalej je rentabilným podnikom, ktorý môže dohodnutú odmenu bez problémov splatiť, je skutočná výška výnosu vlastného kapitálu WestLB bezvýznamná, takže nebol dôvod, aby spolková krajina požadovala vyššiu rentabilitu banky. |
2. PRIMERANÁ ODMENA ZA KAPITÁL
(122) |
Podľa názoru Nemecka WestLB zaplatila primeranú odmenu za prevedený majetok. To, že WestLB má za kapitál, ktorý jej bol daný k dispozícii, zaplatiť odmenu, považovala spolková krajina vždy za predpoklad uskutočnenia prevodu. O výške a základe výpočtu odmeny zúčastnené strany podrobne diskutovali. Keďže v roku 1991 ešte nebolo známe, akú sumu uzná BAKred ako základné vlastné prostriedky, bola odmena stanovená len v hrubých črtách a nie konkrétne k okamihu prevodu majetku. Skutočná sadzba 0,6 % bola potom stanovená v roku 1993 po rokovaniach s inými podielnikmi WestLB (31). Nemecko nepredložilo Komisii nijaké podklady s vysvetleniami, ako bola táto hodnota stanovená; ale tvrdilo, že nie úvahy, ktoré boli základom stanovenia sadzby, sú dôležité z hľadiska posudzovania pomoci, ale len výsledok, a ten je primeraný. Fixná odmena sa platí z disponibilného zisku, teda pred vyplatením dividend. Ak nemôže byť v niektorom roku odmena vyplatená kvôli chýbajúcemu zisku, neexistuje právny nárok na kompenzačné platby v nasledujúcich rokoch (32). Hodnota 0,6 % zodpovedá nákladom pred zdanením WestLB vo výške okolo 1,1 %. |
(123) |
V nasledujúcej tabuľke sú uvedené platby WestLB spolkovej krajine ako odmena za prevod majetku: |
(124) |
Tabuľka 4: platby WestLB spolkovej krajine ako odmena za prevod majetku Wfa (sumy v mil. DEM; informácie nemeckej strany)
|
(125) |
Nemecko predložilo znalecké posudky externej poradenskej firmy, ktoré dala vypracovať WestLB, aby sa zistilo, aká vysoká bola v roku 1991 primeraná odmena za kapitálové investície s rovnakým rizikovým profilom ako majetok Wfa. V týchto znaleckých posudkoch sa skúma rizikový profil tak smerom von, ako aj dnu a tiež podmienky vyplatenia odmeny. Tieto parametre sa porovnávajú s rozličnými kapitálovými nástrojmi, existujúcimi na medzinárodných kapitálových trhoch, aby sa tak zistila primeraná odmena. Vysvetlenie porovnania je uvedené v nasledujúcej časti. Posudky dospeli k záveru, že sadzba odmeny v rozpätí 0,9 ž 1,4 % je primeraná. Keďže výška odmeny dosahuje pre WestLB 0,6 % na náklady pred zdanením vo výške 1,1 %, je odmena považovaná za primeranú. Dodatočne k tejto priamej odmene treba brať do úvahy aj synergické efekty prevodu majetku. |
a) POROVNANIE S INÝMI KAPITÁLOVÝMI NÁSTROJMI
(126) |
Posudky vychádzajú z konštatovania, že výnosnosť kapitálového nástroja závisí od profilu jeho rizika, čím je riziko vyššie, tým vyššia je riziková prirážka, t. j. úrokový rozdiel v porovnaní s bezpečnými štátnymi obligáciami, ktorú treba zaplatiť. Pri analýze rizikového profilu kapitálového nástroja sú preto mimoriadne dôležité tieto tri faktory: modalita prebiehajúcich úrokových platieb, postavenie investora v prípade straty a postavenie investora v prípade konkurzu, resp. likvidácie. V posudkoch sú charakterizované rôzne vlastnosti (33) viacerých kapitálových nástrojov, existujúcich na finančných trhoch (kmeňové akcie, tiché účasti, upisovacie listy, „Perpetual preferred share“, „Trust preferred securities“ a podriadené dlhy), ktoré sa porovnávajú s majetkom Wfa. Podľa posudkov sa majetok Wfa dá najlepšie porovnať s upisovacími listami, „Perpetual preferred shares“ a tichými účasťami (34). Z uvedených kapitálových nástrojov nie sú v Nemecku uznané „Trust preferred shares“ a „Perpetual preferred shares“. Podľa posudkov boli koncom roku 1991 v Nemecku k dispozícii tieto kapitálové nástroje kvality základných vlastných prostriedkov: kmeňové akcie, prioritné akcie a tiché účasti. |
(127) |
V posudkoch je zdôraznené, že majetok Wfa by bol v prípade konkurzu WestLB k dispozícii veriteľom (funkcia ručenia). WestLB by mohla súčasne vyrovnať straty v neobmedzenej výške prostredníctvom osobitnej rezervy Wfa (funkcia vyrovnania straty). Interné dohody a účelové viazanie majetku Wfa nemajú v tejto súvislosti význam. Smerom dovnútra však osobitná rezerva ručí v druhom rade po inom vlastnom kapitále WestLB, a to je základ pre rozhodnutie investora. |
(128) |
Svojou funkciou vyrovnania straty sa dá osobitná rezerva Wfa porovnať s „Perpetual preferred shares“. Ale keďže sa osobitná rezerva Wfa použije až vtedy – a paralelne s upisovacími listami (ktoré sú doplnkovými vlastnými prostriedkami) – keď sú ostatné základné vlastné prostriedky WestLB spotrebované, a aj upisovacie listy už boli čiastočne spolu s týmito ostatnými základnými vlastnými prostriedkami spotrebované, jej riziko menšie ako riziko upisovacích listov. To isté platí aj pre tiché spoločenstvo. |
(129) |
Čo sa týka funkcie ručenia, osobitná rezerva by bola síce nárokovaná až po ostatných základných vlastných prostriedkoch, ale pred tichými účasťami, upisovacími listami a inými vlastnými prostriedkami. V dôsledku toho znáša osobitná rezerva Wfa vyššie riziko ako upisovacie listy a tiché účasti. Aj z hľadiska záručnej funkcie sa osobitná rezerva Wfa dá rizikovo porovnať s „Perpetual preferred shares“. Keďže pravdepodobnosť konkurzu WestLB je veľmi nízka, je aj toto riziko prakticky zanedbateľné, a prípadné náklady na riziko by investor odhadol ako veľmi nízke. |
(130) |
Úroky z majetku Wfa by boli platené z rozdeliteľného zisku a mali by prednosť pred výplatou dividend. Ak by zisk nevystačil, odmena by sa nevyplácala. Táto úprava v zásade zodpovedá pravidlám pri „Perpetual preferred shares“. Upisovacie listy sú menej rizikové, pretože ušlé výplaty úrokov sa odkladajú a dajú sa kumulatívne vyplatiť v ďalších rokoch. Aj tichá účasť pripúšťa dodatočné kumulatívne platby. V prípade osobitnej rezervy Wfa sa riziko nesplatenia vzťahuje len na rizikovú prirážku (z dôvodov „nepriaznivých vplyvov na likviditu“, pozri nižšie), zatiaľ čo u obidvoch druhých nástrojov sa to týka celého kupónu (bezriziková rendita plus riziková marža). Z hľadiska výplaty úrokov je teda riziko osobitnej rezervy Wfa mierne pod úrovňou ostatných troch nástrojov. |
(131) |
Posudky dospeli k záveru, že riziková prirážka na osobitnú rezervu Wfa musí byť nižšia ako na upisovacie listy a tiché účasti, aj ako na „Perpetual preferred shares“. Pre upisovacie listy sa uvádza „historická marža“ pred zdanením vo výške 1,0 až 1,2 %, pre tiché účasti 1,1 až 1,5 % a pre „perpetual preferred shares“1,5 až 2,0 % (35). Pre osobitné rezervy Wfa sa na roky 1993 až 1996 počíta s hodnotou 1,1 % (36). Pre rok 1992 sa uvádza hodnota 255 % (37). Zohľadniť treba aj synergické efekty. Posudky dospeli k záveru, že odmena, ktorú zaplatila WestLB v roku 1992, bola príliš vysoká a v rokoch 1993 a 1996 primeraná. |
b) NEPRIAZNIVÝ VPLYV NA LIKVIDITU
(132) |
Podľa názoru Nemecka znamená prísun kapitálu v hotovosti zvýšenie vlastných prostriedkov a zabezpečí likviditu. Likvidné prostriedky možno znovu investovať a získať úroky, za ktoré môže investor požadovať odmenu. Začlenenie Wfa zvyšuje vlastné prostriedky WestLB, ale neprináša žiadnu likviditu. Kapitál Wfa je účelovo viazaný na podporu bytovej výstavby. Na rozdiel od prísunu hotového kapitálu nemôže WestLB opätovne investovať likvidné prostriedky, ale na to, aby dosiahla rovnaký výsledok, si musí zaobstarať likviditu na kapitálovom trhu. Znamená to dodatočné úrokové náklady. Kvôli tejto chýbajúcej likvidite môže spolková krajina, ako sa to uvádza v znaleckých posudkoch, požadovať len odmenu vo výške rizikovej prirážky, t. j. rozdielu medzi celkovou výnosnosťou investície a príslušným štátnym dlhopisom. |
(133) |
Ďalej sa uvádza, že prakticky všetky rizikové aktívne obchody úverového ústavu si vyžadujú likviditu, ako napr. tiež swapové, forwardové a derivátne obchody. Iba udeľovanie záruk a garancií možno robiť bez nárokov na likviditu, príslušné obchody sa však ani neuvádzajú v bilancii banky. |
(134) |
Pre zohľadniteľné náklady na refinancovanie sa použije rentabilita bezrizikových dlhodobých nemeckých spolkových dlhopisov (splatnosť 10 rokov). Koncom roku 1991 predstavovali príslušné výnosy 8,26 %. Skutočné priemerné náklady na refinancovanie WestLB dosiahli v novembri 1991 výšku 9,28 %. |
c) KAPITÁLOVÝ ZÁKLAD PRE VÝPOČET ODMENY
(135) |
Podľa názoru Nemecka odmena sa má podľa protokolárneho zápisu k rámcovej zmluve platiť za osobitnú rezervu Wfa využitú v ročnom priemere pre vlastné obchody WestLB, a to prvýkrát v roku 1993. V skutočnosti však WestLB neplatí odmenu za použitú, ale za použiteľnú časť, t. j. za časť osobitnej rezervy, ktorá nebola použitá pre vlastné obchody Wfa. |
(136) |
„Zvyšná kapitálová suma“, t. j. podiel osobitnej rezervy, použitý pre vlastné obchody Wfa, ako aj 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR), ktoré sa objavujú ako vlastný kapitál v súvahe WestLB, ale BAKred ich neuznal ako základné vlastné prostriedky, nemá pre WestLB hospodársky význam, lebo sa nimi nedajú kryť dodatočné rizikové aktívne obchody. 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) vykazovaných v bilancii vzniklo len ako rozdiel v priebehu hodnotenia. Keďže ratingové agentúry a investori so skúsenosťami na trhu sa orientujú len podľa uznanej sumy, nemá 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) pre WestLB hospodársky význam. Nijaký súkromný investor by za to na trhu nemohol požadovať odmenu, pretože banka by mala vždy iné možnosti, ako si na trhu zaopatriť vlastný kapitál (napr. ako normálny prísun kapitálu v hotovosti), ktorý by bol uznaný za základné vlastné prostriedky. |
(137) |
Aktíva a pasíva Wfa sa podľa Nemecka každoročne odúročia, aby mohli byť vykázané v bilancii WestLB v čistej hodnote. Keďže umorovacie a úrokové platby sa opakovane vypožičiavajú za nízke úroky ako úvery na bytovú výstavbu, je možné, že nominálna suma majetku Wfa sa zvyšuje, zatiaľ čo odúročená a rizikovo vážená hodnota klesá. |
d) SYNERGICKÉ EFEKTY
(138) |
Podľa informácie Nemecka spolková krajina očakáva od začlenenia Wfa synergické efekty, ktoré boli dlhodobo odhadnuté na viac ako 30 mil. DEM (15 mil. EUR) ročne. Vzniknú zjednodušením agendy podpory bytovej výstavby, o. i. tým, že odpadne predchádzajúca duplicita úkonov, zjednoduší a urýchli sa komunikácia, a budú nižšie náklady na koordináciu. Po fúzii potrebuje Wfa menej personálu a nemusí uhrádzať vyrovnávacie platby za práce, ktoré predtým vykonávalo oddelenie podpory bytovej výstavby WestLB pre Wfa. Očakávania spolkovej krajiny sa skutočne splnili a začlenenie Wfa do WestLB bolo jedinou cestou, ako sa v podnikovom hospodárstve dali tieto synergické efekty dosiahnuť. Okrem toho je spôsob dosiahnutia synergického efektu vecou podnikateľského rozhodnutia krajiny, ktorého sloboda je chránená článkom 295 Zmluvy o ES. |
(139) |
Nemecko poukázalo na to, že WestLB vyplatila v roku 1992 33 mil. DEM (17 mil. EUR) na súčasné a budúce penzijné nároky zamestnancov Wfa, čím za znížili budúce náklady na Wfa. Tieto platby sa v obchodných knihách WestLB budú počas 15 rokov odpisovať sumou 1,6 mil. DEM (0,8 mil. EUR) ročne. |
3. OSLOBODENIE OD DANÍ
(140) |
Oslobodenie Wfa od dane z majetku, kapitálu a z príjmu právnických osôb vyplýva z nemeckého daňového systému. Wfa a iné verejno-právne podniky sú oslobodené od daní, lebo nie sú konkurentmi finančných inštitúcií platiacich dane, ale zariadeniami, ktoré štát používa na určité podporné ciele. Keďže na daňových úľavách sa ušetria vyššie sumy, môže štát poskytovať menej podporných prostriedkov na činnosť Wfa. WestLB platí zo všetkých jej príjmov (teda aj z toho, čo bolo dosiahnuté v obchodných oblastiach voľného trhu s podporou vlastného kapitálu Wfa) dane v plnej výške a neprofituje z daňových úľav Wfa, pretože suma, uznaná ako základné vlastné prostriedky, sa tým nezvyšuje. Aj keby oslobodenie od daní malo za následok zvýšenie uznaného kapitálu, WestLB by z toho neprofitovala, pretože by potom musela z rozdielu platiť primeranú odmenu. |
(141) |
Čo sa týka dane z majetku a živnostenskej kapitálovej dane, majetok môže byť zdanený len raz a to tam, kde sa bezprostredne využíva. Keďže na tomto stupni bezprostredného použitia, teda pri podpore bytovej výstavby, je majetok Wfa oslobodený od daní, nemôže byť predmetom zdanenia v ďalšom, sekundárnom použití. To je nezlučiteľné so systematikou nemeckého daňového práva. To isté platí pre začlenenie súkromného zariadenia, oslobodeného od daní, do súkromnej banky. Keďže toto daňové oslobodenie neprináša WestLB nijakú nepeňažnú majetkovú výhodu, nepredstavuje ani štátnu pomoc. Okrem toho sa už od roku 1997, resp. 1998 živnostenská kapitálová daň a majetková daň nevyberá, pretože ju Spolkový ústavný súd vyhlásil za protiústavnú. |
4. ODPUSTENIE ZÁVÄZKOV
(142) |
Nemecko uvádza, že oslobodením od povinného ručenia sa zabráni tomu, aby sa krajinský majetok na podporu bytovej výstavby kontinuálne znižoval. Odpustenie záväzkov neznižuje majetok spolkovej krajiny, pretože v prípade likvidácie Wfa jej pripadne príslušne veľký majetok na podporu bytovej výstavby. Keďže by sa záväzky Wfa, ktoré boli zrušené, mohli stať splatnými len v prípade likvidácie, celková hospodárska situácia spolkovej krajiny sa oslobodením od povinného ručenia nemení. V konečnom dôsledku sa spolková krajina zriekla iba nároku voči sebe samej. |
(143) |
Odpustenie záväzkov zohľadnil BAKred v hodnotení záručného kapitálu, a na základe toho WestLB platí primeranú odmenu. Pre WestLB nevznikla v dôsledku povinného ručenia nijaká finančná výhoda. |
5. POZNÁMKY K STANOVISKÁM ZÚČASTNENÝCH STRÁN
(144) |
K stanoviskám obidvoch bankových zväzov Nemecko uvádza, že paušálne výčitky nie sú podložené faktami alebo konkrétnymi sťažnosťami úverových ústavov na činnosť WestLB na trhoch. Otázka zodpovednosti verejnej správy (Anstaltslast) a ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung), nastolená v tejto súvislosti, s daným prípadom nesúvisí a musí byť riešená samostatne. |
(145) |
Čo sa týka stanoviska BdB, Nemecko zdôrazňuje, že začlenenie Wfa zďaleka nebolo riešením ad hoc, ale vychádzalo z dlhodobých strategických úvah, najmä čo sa týka zvýšenia efektivity Wfa. V rozhodcovskej praxi Súdneho dvora neexistuje nijaký prípad, v ktorom by sa investícia štátu do zdravého, rentabilne pracujúceho podniku, považovala za štátnu pomoc. Prípad, na ktorý poukazoval BdB, sa týkal stratových podnikov. Keďže WestLB neustále už od svojho založenia dosahovala zisky, nemožno tu aplikovať princíp trhovo konajúceho investora. Podporuje to aj jurisdikcia Súdneho dvora, ktorý tento princíp nikdy neuplatnil na zdravé a prosperujúce podniky. Ani súkromný investor sa neriadi iba očakávanou renditou, ale zohľadňuje aj iné strategické úvahy. Pri pomoci, poskytovanej na záchranu a reštrukturalizáciu, treba vychádzať z iných úvah, ako pri zvyšovaní kapitálu prosperujúceho podniku. Investície štátu sa jednoducho nedajú posudzovať podľa toho, či sa dosahuje priemerná sektorová rentabilita. V opačnom prípade by každá investícia štátu do banky s podpriemernou rentabilitou bola štátnou pomocou, zatiaľ čo by do toho istého podniku súčasne investovali súkromní investori. Investori sa neorientujú podľa priemeru v odvetví, ale podľa budúcich očakávaní. |
(146) |
Predpisy o štátnej pomoci umožnili iba preskúmanie podmienok začlenenia majetku Wfa, nie však zvláštností tohto majetku, ktoré sú chránené článkom 295 Zmluvy o ES. Keďže osobitný charakter majetku Wfa je pod ochranou tohto článku, nemožno vložený kapitál Wfa porovnávať s normálnym prísunom likvidného vlastného kapitálu. Rovnako ako Wfa by mohla byť použitá aj súkromná nadácia bez toho, aby tým bolo dotknuté účelovo viazané použitie výnosov. |
(147) |
Čo sa týka rizikového profilu kapitálu Wfa, treba rozlišovať medzi spolkovou krajinou ako vlastníkom WestLB a ako investorom osobitnej rezervy Wfa. Ako investor Wfa znáša spolková krajina nízke riziko, pretože medzi podielnikmi WestLB bolo dohodnuté, že smerom dovnútra ručí osobitná rezerva len v druhom rade. Riziko spolkovej krajiny ako investora Wfa sa obmedzuje na prevedený majetok a nie vyššie, ako tvrdí BdB. |
(148) |
Nemecko tvrdí, že výpočty výnosovosti, ktoré predložil BdB (a ktoré pochádzajú z posudku nezávislého znalca) nie sú správne a toto tvrdenie opiera o posudok, ktorý bol vypracovaný na objednávku WestLB. Podľa posledného posudku hlavné nedostatky spočívajú v nekorektnej metóde výpočtu (aritmetický priemer namiesto geometrického „Compound annual growth rate“) a zahrnutie irelevantných investičných období. Po očistení od týchto chýb sa zníži rentabilita veľkých nemeckých súkromných bánk z 16,86 % pred zdanením na 7,0 %. Ani päť nemeckých súkromných bánk, ktoré sa uvádzajú vo výpočtoch, nemožno porovnávať s WestLB, keďže ich ťažiskové činnosti sú odlišné. Pri výpočte, ktorého základom sú porovnateľné banky, sa výnosovosť vlastného kapitálu zníži na 5,8 %. Okrem toho bolo v posudku BdB použité nereprezentatívne sledované obdobie rokov 1982 až 1992, v priebehu ktorého boli zaznamenané dva vzostupy burzových kurzov. Keby sledované obdobie bolo kratšie, výnosovosť by naďalej klesala. |
(149) |
Nemecko odmieta argumentáciu BdB, že kvôli chýbajúcej likvidite nevznikajú žiadne náklady na refinancovanie, pretože pri diskontovaní nominálnej hodnoty majetku Wfa bol nedostatok likvidity už zohľadnený. Podľa názoru Nemecka diskontovanie nemá nič spoločné s aspektom likvidity, ale len s okolnosťou, že majetok Wfa sa skladá hlavne z neúročených a nízko úročených dlhodobých aktív a pasív. Aj argument, že aj pri predpokladaní refinančných nákladov je oprávnené len malé zníženie výnosovosti 2,7 % pred zdanením, Nemecko odmieta. Stanovisko znalca, ktoré v tomto smere BdB predložil, je chybné, pretože sa tu neprípustným spôsobom zmiešavajú výnosy banky z bankových obchodov s výnosmi externého investora. Posudok BdB okrem toho vychádza z hrubých výnosov, zatiaľ čo správne by sa mali porovnávať čisté výnosy. V tomto smere predložila nemecká vláda vlastný posudok, vypracovaný externou poradenskou firmou. |
(150) |
Synergické efekty by vznikli len vo Wfa a nie v rámci WestLB, pretože by boli odstránené duplicitné úkony a paralelné správne útvary (premiestnenie bývalého oddelenia bytovej výstavby WestLB). Synergické efekty preto nastanú celkom nezávisle od ekonomického, organizačného a personálneho rozdelenia Wfa a WestLB. Viedli by k tomu, že by sa znížili kapitálové príspevky spolkovej krajiny do Wfa a boli by priamym dôsledkom prevodu Wfa na WestLB. |
(151) |
O rozdieli medzi bilančne vykazovanou osobitnou rezervou Wfa a sumou, uznanou zo strany BAKred, boli tretie strany jasne informované. Z hľadiska veriteľa nemá kapitál, ktorý nebol uznaný bankovým dohľadom, kvalitu ručenia kapitálu. Iba tá časť, ktorú môže WestLB použiť na pokrytie svojich bankových obchodov, je pre banku hospodársky užitočná, za rozdiel prevyšujúci túto sumu nemôže spolková krajina požadovať odmenu. |
(152) |
Odpustenie záväzkov Wfa bolo zohľadnené pri hodnotení majetku Wfa zo strany BAKred, a na tomto základe platí WestLB odmenu. Tým, že Wfa bol zbavený povinného ručenia, nie je ovplyvnená celková hospodárska pozícia spolkovej krajiny. Ani daňové úľavy sa nejavia ako výhoda pre WestLB. |
V. DOHODA MEDZI BDB, SPOLKOVOU KRAJINOU SEVERNÉ PORÝNIE-VESTFÁLSKO A WESTLB
(153) |
Sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG oznámili 13. októbra 2004 Komisii dohodu týkajúcu sa konania o poskytnutí štátnej pomoci WestLB. Bez ohľadu na pretrvávajúce zásadné právne chápanie zmluvných strán dohody sa strany dohodli o tom, čo považujú za vhodné parametre stanovenia primeranej odmeny a primeranú odmenu samotnú. Strany sa obrátili na Komisiu s prosbou, aby pri svojom rozhodovaní zohľadnila výsledky tejto dohody. |
(154) |
Strany najprv na základe Capital Asset Pricing Modell (CAPM) stanovili očakávanú minimálnu odmenu za hypotetickú investíciu kmeňového kapitálu do WestLB v relevantnom období jej vykonania. Podľa toho má primeraná odmena za tú časť kapitálu Wfa, ktorú BAKred uznal ako základný kapitál a ktorú Wfa nepoužíva na pokrytie svojej vlastnej činnosti na podporu bytovej výstavby, predstavovať 10,19 % p. a. |
(155) |
Pri zisťovaní tejto minimálnej odmeny boli pritom použité dlhodobé bezrizikové úrokové sadzby, vypočítané pre krajinské banky s použitím rastového indexu nemeckej burzy REX10 (REX10 Performance Index der Deutschen Börse AG) a koeficienty beta, stanovené na základe znaleckého posudku KPMG z 26. mája 2004, vypracovanie ktorého si objednala jedna z krajinských bánk. Konkrétne pre WestLB vyšla v relevantnom období bezriziková základná úroková sadzba vo výške 7,15 %. Ako koeficient beta bola na základe stanoviska KPMG k relevantnému časovému obdobiu dosadená hodnota 0,76. Prémia za riziko bola stanovená jednotne na 4 %. |
(156) |
Východisková úroková sadzba 10,16 % (1. január 1991) bola vypočítaná takto: bezriziková úroková sadzba 7,15 % + (všeobecná prémia za riziko 4,0 % x koeficient beta 0,76) |
(157) |
Potom bola stanovená zrážka kvôli chýbajúcej likvidite účelového majetku. Základom sa pritom stala uvedená bezriziková úroková sadzba 7,15 % ako hrubé náklady na refinancovanie. Pre zistenie smerodajných čistých nákladov bolo smerodajné daňové zaťaženie WestLB v období kapitálového prísunu paušalizované 50 %-ami, z čoho vyplýva zrážka 3,57 %. |
(158) |
Napokon nasledovala prirážka vo výške 0,3 % pre chýbajúce hlasovacie práva. |
(159) |
Z uvedeného vyplýva celková primeraná odmena za účelovo viazaný majetok vo výške 6,92 % (po zdanení) za tú časť kapitálu Wfa, ktorú BAKred uznal ako základný kapitál a ktorý Wfa nepoužil na krytie svojej vlastnej činnosti na podporu bytovej výstavby. |
(160) |
Strany sa dohodli, že realizáciou modelu materského a dcérskeho podniku k 1. januáru 2002 bolo začlenenie Wfa zbavené skutkovej podstaty štátnej pomoci. |
VI. HODNOTENIE OPATRENIA
(161) |
Pre hodnotenie opatrenia podľa ustanovení Zmluvy o ES o štátnej pomoci treba najprv preskúmať, či opatrenie napĺňa skutkovú podstatu štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY A ZVÝHODNENIE URČITÝCH PODNIKOV
(162) |
Wfa bol verejno-právnym podnikom, ktorého jediným podielnikom bola spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko. Jeho úlohou bola podpora bytovej výstavby prostredníctvom poskytovania nízko úročených a bezúročných úverov. Spolková krajina ručila za všetky jeho záväzky v rámci zodpovednosti verejno-právnej inštitúcie (Anstaltslast) a ručenia zriaďovateľa (Gewährträgerhaftung). Hlavný zdroj financovania Wfa, majetok spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby, bol tvorený ročnou dotáciou z rozpočtu spolkovej krajiny a príjmami z úrokov stavebných úverov. |
(163) |
Ak sa takýto štátny majetok komerčnej hodnoty bez dostatočnej odmeny prevedie na nejaký podnik, je jasné, že ide o štátne prostriedky v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(164) |
Pri preverovaní, či takýto prevod štátnych prostriedkov na podnik verejného sektora nezvýhodňuje tento podnik a či teda nemôže byť štátnou podporou v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Túto zásadu už Súdny dvor akceptoval (a ďalej rozvinul) v celom rade rozhodnutí. Posúdenie podľa tejto zásady je uvedené v časti 3. Ak pôjde o prípad štátnej pomoci, potom je WestLB, t. j. podnik v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, jednoznačne zvýhodnená. |
2. DEFORMÁCIA HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A POŠKODZOVANIE OBCHODU MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI
(165) |
V dôsledku liberalizácie poskytovania finančných služieb a integrácie finančných trhov do bankového sektora sa Spoločenstvo stáva stále citlivejšie na deformácie hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa ešte priostruje vytváraním hospodárskej a menovej únie, ktorou sa odstraňujú posledné prekážky konkurencii na trhoch finančných služieb. |
(166) |
Podľa svojej výročnej správy za rok 1997 sa WestLB považuje za univerzálnu a medzinárodne činnú obchodnú banku, centrálnu banku pre sporiteľne a štátnu a komunálnu banku. Sama sa charakterizuje ako európska banková skupina v obchode s veľkými klientmi s aktivitami na najvýznamnejších svetových finančných a hospodárskych miestach. Ťažiskom jej zahraničnej prítomnosti je Európa, kde si udržiava dcérske spoločnosti, pobočky a zastúpenia vo všetkých dôležitých krajinách. Koncern WestLB má pracoviská vo viac ako 35 krajinách sveta. |
(167) |
Napriek svojmu názvu, tradícii a úlohám daným zo zákona, nie je WestLB žiadna lokálna alebo regionálna banka. Jej prítomnosť v Európe a na medzinárodných trhoch bola popísaná už v časti II bod 1. Zo zahraničného obchodu pochádzalo v roku 1997 48 % nekonsolidovaných výnosov. Ako sa uvádza vo výročnej správe za rok 1997, vďačí banka za svoj rast v tomto roku predovšetkým rozšíreniu zahraničných obchodov. |
(168) |
Uvedené jednoznačne dokazuje, že WestLB poskytuje svoje bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a – keďže banky z iných európskych krajín sú činné v Nemecku – v rámci Nemecka. Svedčia o tom aj stanoviská bankových asociácií dvoch členských štátov. Preto je isté, že poskytnutie pomoci WestLB deformuje hospodársku súťaž a poškodzuje obchod medzi členskými štátmi. |
(169) |
Rovnako treba poukázať na to, že existuje veľmi tesná súvislosť medzi vlastným kapitálom úverového ústavu a jeho bankovými aktivitami. Len s dostatočným množstvom vlastného kapitálu môže banka pracovať a rozširovať svoju komerčnú činnosť. A pretože WestLB bola štátnym opatrením vystrojená takýmto vlastným kapitálom pre účely vybavenosti vlastným kapitálom, ovplyvnilo to priamo obchodné možnosti banky. |
3. ZÁSADA TRHOVO KONAJÚCEHO INVESTORA
(170) |
Na posúdenie, či kapitálové opatrenie vykonané verejno-právnym vlastníkom podniku vykazuje prvky štátnej pomoci, uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Túto zásadu použila Komisia už v mnohých prípadoch a Súdny dvor ju akceptoval a ďalej rozvinul vo viacerých rozhodnutiach (38). Komisii to umožňuje zohľadniť špeciálne okolnosti každého prípadu, napríklad určité stratégie holdingovej spoločnosti alebo podnikateľskej skupiny, alebo rozlišovať medzi krátkodobými a dlhodobými záujmami nejakého investora. Zásada trhovo konajúceho investora bude uplatnená aj v tomto prípade. |
(171) |
Podľa tejto zásady sa nehodnotí ako štátna pomoc, ak je kapitál poskytnutý za podmienok, „za ktorých by bol súkromný investor, konajúci za normálnych trhových podmienok, ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“ (39). Finančné opatrenie sa považuje za neprijateľné pre trhovo konajúceho investora najmä vtedy, keď je finančná situácia podniku taká, že sa nedá očakávať normálna výnosnosť (v podobe dividend alebo prírastku hodnoty) v primeranom časovom horizonte (40). |
(172) |
Komisia musí svoje hodnotenie samozrejme opierať o údaje, ktoré mal investor o problematickom finančnom opatrení k dispozícii v čase svojho rozhodovania. Prevod Wfa bol schválený príslušnými orgánmi v roku 1991. Preto musí Komisia posudzovať transakciu na základe údajov, hospodárskej a trhovej situácie, ktoré boli platné vtedy. Údaje v tomto rozhodnutí, ktoré sa týkajú neskorších rokov, slúžia len na to, aby sa ukázali dôsledky prevodu na situáciu WestLB a nie na dodatočné ospravedlnenie alebo spochybnenie transakcie. |
(173) |
Nemecko Komisii pripomenulo, že prípad treba skúmať len v kontexte pomerov v okamihu prevodu, t. j. koncom roka 1991, a neskorší vývoj treba zanedbať. To by mohlo znamenať, že Komisia by nemohla zohľadniť ani okolnosť, že ako základné vlastné prostriedky uznal BAKred len 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) namiesto požadovaných 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR), ani skutočnosť, že v roku 1993 bola dohodnutá odmena 0,6 %. V okamihu prevodu nebola stanovená výška odmeny, hoci spolková krajina a WestLB sa dohodli na hodnote Wfa vo výške 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR). Komisia preto považuje za potrebné, aby sa pri posudzovaní transakcie zohľadnili aj pomery v čase, keď bola výška odmeny napokon stanovená. |
(174) |
Komisia nezdieľa názor Nemecka a WestLB, že zásada trhovo konajúceho investora nie je použiteľná pre zdravý a prosperujúci podnik, a že to vyplýva z jurisdikcie Súdneho dvora. Skutočnosť, že zásada sa doteraz uplatňovala hlavne pre podniky v ťažkostiach, ešte neobmedzuje jej použitie aj pre vyššie uvedenú kategóriu podnikov. |
(175) |
Pomoc na reštrukturalizáciu môže byť podniku poskytnutá iba vtedy, ak existuje reštrukturalizačný plán na obnovenie životaschopnosti podniku, t. j. „normálnej“ výnosovosti, s ktorou bude podnik, ktorý prijal pomoc, schopný ďalšej existencie na základe vlastných síl, lebo táto „trhovo obvyklá“ výnosnosť je prijateľná pre trhovo konajúceho investora. V prípadoch, kedy Súdny dvor rozhodoval o takýchto záležitostiach, nikdy nespochybnil, že Komisia požaduje nielen krytie nákladov alebo symbolickú renditu, ale aj úplnú „trhovo obvyklú“ renditu. |
(176) |
Neexistuje nijaké pravidlo, podľa ktorého by okolnosť, že podnik dosahuje zisky, dopredu vylučovala možnosť, že prísun kapitálu obsahuje charakter štátnej pomoci. Aj vtedy, keď podnik pracuje so ziskom, môže trhovo konajúci investor upustiť od (ďalšej) kapitálovej dotácie, ak nemôže očakávať primerané výnosy (v podobe dividend alebo prírastku hodnoty) z investovaného kapitálu. Ak by podnik v čase investície nedosahoval očakávanú primeranú výnosnosť, potom by trhovo konajúci investor požadoval opatrenia na jej zvýšenie. Preto je zásada trhovo konajúceho investora použiteľná pre všetky podniky verejného sektoru nezávisle od toho, či hospodária so ziskom alebo stratou. |
(177) |
Primeranosť pravdepodobnej kapitálovej výnosovosti zasa závisí od toho, čo môže trhovo konajúci investor očakávať od porovnateľných investícií pri porovnateľnom riziku. Je jasné, že podnik, ktorý dlhodobo dosahuje zlé výsledky a nevykazuje žiadne náznaky zlepšenia, nie je dlhodobo životaschopný. Noví investori by požiadavky podniku na ďalší kapitál zamietli, a existujúci investori by sa nakoniec stiahli – pričom by sa prípadne zmierili aj so stratami -, len aby mohli svoj kapitál investovať rentabilnejšie. Komisia vo svojom oznámení členským štátom o uplatňovaní predpisov o štátnej pomoci na verejné podniky poukázala na to, že pri porovnávaní správania štátu so správaním trhovo konajúceho investora, „najmä v prípadoch, kedy podnik nehospodári so stratou“ bude finančnú situáciu podniku hodnotiť k okamihu, kedy sa predpokladá prísun dodatočného kapitálu (41). |
(178) |
Okrem toho treba mať na pamäti, že „zdravé a prosperujúce podniky“ nemožno stotožňovať s podnikmi, ktoré nemajú straty. Podnik, ktorý vykazuje len nízke zisky, prípadne ani zisky, ani straty, nemožno v skutočnosti považovať za zdravý a prosperujúci. Je určite ťažké stanoviť „priemernú rentabilitu“, lebo to závisí od celého radu faktorov, napr. od rizika hospodárskeho sektoru, v ktorom podnik realizuje svoju činnosť. Ale podniky, ktoré po určitú dobu dosahujú zisk, ktorý je nižší ako v iných podnikoch s porovnateľnou štruktúrou rizika, budú, ako už bolo povedané, v dlhodobej perspektíve vytlačené z trhu. Pozícia, ktorú zastáva Nemecko a WestLB, by viedla k situácii, že štát by bez ohľadu na predpisy Zmluvy o ES o štátnej pomoci mohol investovať do podnikov, ktoré dosiahnu ročný zisk 1 euro. |
(179) |
Určite nie je úlohou Komisie, aby systematicky začínala konanie okamžite, keď nejaký verejný podnik dosahuje podpriemernú rentabilitu. Aj súkromné podniky niekedy majú podpriemernú ziskovosť (je logické, že od stredovej hodnoty existujú odchýlky v obidvoch smeroch). Normálny podnik na trhu by sa však v takom prípade snažil zvýšiť svoju rentabilitu a realizovať reštrukturalizačné a iné opatrenia, aby tento stav nebol trvalý. Investori na trhu očakávajú, že v tomto smere budú prijaté primerané opatrenia. |
(180) |
Ako už bolo spomenuté, malo by sa tiež rozlišovať medzi existujúcimi a novými investíciami, pretože východiskové body – ale nie základné princípy – pre investičné rozhodnutia sú rôzne. V prípade existujúcej investície je investor skôr ochotný krátkodobo sa zmieriť aj s nižšou (alebo aj zápornou) rentabilitou, ak počíta so zlepšením situácie. Zaiste by investor mohol zvýšiť aj svoju investíciu do podniku s nižšou rentabilitou, ale určite by to neurobil, ak by v dlhodobom horizonte nemohol očakávať zlepšenie situácie a primerané výnosy. Na druhej strane, ak však očakáva, že kombinácia rizika a rentability dopadne horšie ako v porovnateľných podnikoch, bude uvažovať o odstúpení od investície. V prípade novej investície bude asi investor od začiatku menej ochotný zmieriť sa s nižšou rentabilitou (42). Ale ako už bolo povedané, sú zásady rozhodovania vo všetkých situáciách rovnaké: dlhodobo očakávané výnosy z investície (pri zohľadnení rizika a iných faktorov) musia byť minimálne rovnako vysoké ako výnosy porovnateľných investícií. Ak to tak nie je, podnik nebude môcť získať potrebné prostriedky a preto nebude v dlhodobom horizonte životaschopný. |
(181) |
Podľa názoru WestLB môže otázka, či banka v rokoch pred prevodom dosahovala priemerné zisky, v zásade zostať nezodpovedaná, ak bude dohodnutá pevná odmena a ak sa výnosovosť na udržanie odmeny zdá dlhodobo dostatočná. S týmto názorom možno v zásade súhlasiť. Ale takisto treba mať na zreteli, že dlhodobá životaschopnosť závisí od toho, či podnik zo svojho vlastného kapitálu dosahuje priemerné výnosy. |
(182) |
Vzhľadom na pravdepodobné správanie trhovo konajúceho investora nie je dôležité, že si aj iné banky v dôsledku prísnejších predpisov o kapitálovej vybavenosti museli zaobstarať dodatočný kapitál. Smernica nezaväzuje banky, aby si požičali dodatočný kapitál. Ona len stanovuje minimálny podiel kapitálu v pomere k rizikovo váženým aktívam; je teda právnou domnienkou o tom, čo je pre životaschopnosť banky nevyhnutné. Znamená to, že trhovo konajúci investor by svoju banku podľa možnosti nútil, aby svoje riziká reštrukturalizovala, aby mohla vyhovieť novým predpisom o kapitálovej vybavenosti namiesto toho, aby zvyšoval kapitál banky. Tým by sa obchodný objem banky priamo znížil a tým by sa redukovala aj jej prítomnosť na trhoch. |
(183) |
Keď sa verejný vlastník rozhodne, že pre banku je vhodný prísun kapitálu, aby tak splnila požiadavky na vlastný kapitál, vzniká otázka, či by mimoriadne okolnosti, za ktorých bol kapitál poskytnutý, boli prijateľné pre trhovo konajúceho investora. Ak je na splnenie požiadaviek na kapitálovú vybavenosť potrebné kapitálové opatrenie, mohol by trhovo konajúci investor byť ochotný ho realizovať, aby udržal hodnotu už vykonaných investícií. Nástojil by však na primeranom výnose zo svojej kapitálovej investície. Trhovo konajúci investor by pravdepodobne očakával vyšší výnos zo svojej kapitálovej investície do banky, ktorej kapitálové rezervy sú spotrebované a ktorá naliehavo potrebuje nový kapitál, pretože pre neho je táto okolnosť spojená s vyšším rizikom. |
(184) |
Z hľadiska „zásady trhovo konajúceho investora“ je základnou otázka, či by takýto investor poskytol WestLB kapitál, ktorý má osobitný charakter majetku Wfa, za tých istých podmienok, najmä čo sa týka pravdepodobného výnosu investície. Na túto otázku sa pokúsime odpovedať v ďalšej časti. |
a) ČLÁNOK 295 ZMLUVY O ES
(185) |
Podľa názoru Nemecka nemusela spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko plánovať privatizáciu WestLB, aby posilnila jej základ vlastného kapitálu, spolková krajina kľudne mohla previesť Wfa na WestLB za účelom dosiahnutia synergických efektov a podľa práva Spoločenstva spolková krajina nebola povinná plánovať prevod Wfa na súkromný úverový ústav. S týmto stanoviskom možno len súhlasiť. Nemecko ďalej uvádza, že verejno-právne poslanie Wfa je úlohou vo všeobecnom hospodárskom záujme a z toho dôvodu Wfa na základe článku 295 nepodlieha kontrole zo strany Komisie. |
(186) |
Kým verejné ustanovizne plnia výlučne verejné úlohy a nekonkurujú komerčným podnikom, nemožno na ne uplatňovať pravidlá o hospodárskej súťaži. Iná je situácia, ak existuje vplyv na hospodársku súťaž. Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES slúži na riešenie situácií, v ktorých by mohlo byť potrebné odkloniť sa od pravidiel hospodárskej súťaže, aby sa tak zabezpečili služby vo všeobecnom hospodárskom záujme. Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES je predmetom časti V bod 6. Na druhej strane, Zmluva podľa článku 295 ponecháva usporiadanie majetku v jednotlivých členských štátoch nedotknuté, čo však neoprávňuje na porušovanie pravidiel Zmluvy o hospodárskej súťaži. |
(187) |
Nemecké orgány a WestLB vyhlásili, že kvôli účelovému viazaniu majetku Wfa podľa zákona o podpore bytovej výstavby nemôžu byť tieto prostriedky rentabilne využité inak, ako ich začlenením do podobnej verejno-právnej ustanovizne. A preto prevod predstavuje komerčne najrozumnejšie využitie tohto majetku. Takto by každá odmena za začlenenie, t. j. dodatočný výnos z kapitálu Wfa, bola dostačujúca na ospravedlnenie prevodu z hľadiska „zásady trhovo konajúceho investora“ S touto argumentáciou nemožno súhlasiť. Môže byť pravdou, že začlenenie Wfa do WestLB a z toho vyplývajúca možnosť WestLB použiť časť kapitálu Wfa pre potreby kapitálovej vybavenosti, bolo hospodársky najrozumnejším využitím. Členským štátom nemožno brániť, aby verejné prostriedky použili na verejné, štátne ciele a v tejto súvislosti nepožadovali nijaký, alebo len nízky zisk. Komisia nespochybňuje právo členských štátov zriaďovať osobitné fondy na plnenie úloh vo všeobecnom hospodárskom záujme. Akonáhle sa však verejné peniaze a iné aktíva začnú používať pre komerčné aktivity zasahujúce do hospodárskej súťaže, treba začať uplatňovať bežné trhové pravidlá. Znamená to, že akonáhle sa štát rozhodne pre (aj) komerčné využívanie majetku, určeného na verejné účely, potom musí za to požadovať odmenu, zodpovedajúcu bežnej úrovni takejto odmeny na trhu. |
b) OSOBITOSŤ OPATRENIA
(188) |
Spomínaným prevodom ako odpoveďou na potrebu dodatočných základných vlastných prostriedkov spoločnosti WestLB sa orgány spolkovej krajiny rozhodli pre spôsob navýšenia kapitálu s veľmi špecifickými vlastnosťami. Základná koncepcia spočívala v tom, že verejno-prospešný úverový ústav, plniaci osobitnú úlohu (Wfa), sa zlúči s normálnou obchodnou bankou, ktorá vyvíja svoju činnosť v podmienkach hospodárskej súťaže, aby (z hľadiska kritérií kapitálovej vybavenosti) nadbytočný kapitál všeobecne prospešnej inštitúcie mohol byť použitý pre potreby inštitúcie, operujúcej na voľnom trhu. Prevedený majetok súčasne ostal určený na svoj pôvodný účel. Bolo teda použité riešenie „inštitúcie v inštitúcii“, pričom majetok Wfa tvorí nezávislý a „uzatvorený“ okruh, v ktorom sa zisky vytvorené Wfa pripisujú na jeho účet a aj v ňom zostávajú. |
(189) |
Komisii nie je známy nijaký precedens navýšenia kapitálu takýmto „neúplným splynutím“, ak by to mohlo mať význam z hľadiska posudzovania pomoci. Podľa názoru Komisie však treba, ak sa nejaký členský štát rozhodne pre takúto konštrukciu, podrobne skúmať, aký to bude mať finančný a ekonomický vplyv na tú časť inštitúcie, ktorá funguje v rámci verejnej súťaže. Len tak možno zabrániť tomu, aby sa využívali netransparentné konštrukcie na obchádzanie predpisov Zmluvy o ES o štátnej pomoci. Treba posúdiť, nakoľko je začlenenie napriek vytvoreniu oddelených okruhov ekonomicky prospešné pre časť podniku, operujúcu na voľnom trhu. |
(190) |
Na tomto mieste treba poznamenať, že komplexnosť prípadu a absencia bezprostredne porovnateľných transakcií na voľnom trhu toto posúdenie veľmi sťažuje. Preto Komisia venovala veľa času zberu informácií a analýze prípadu. Okrem toho poverila externého znalca vypracovaním stanoviska k transakcii a odmene, ktorú by bolo možno považovať za trhovú. Až na základe všetkých dostupných informácií a po starostlivom preskúmaní Komisia nakoniec vypracovala svoje závery a prijala toto rozhodnutie. |
c) ABSENCIA ZMENY VLASTNÍCKEJ ŠTRUKTÚRY
(191) |
Ak sa trhovo konajúci investor rozhodne zvýšiť vlastný kapitál banky, potom požaduje primeraný podiel na jej ziskoch. Jednou z ciest na jeho zabezpečenie je zodpovedajúca zmena vlastníckych pomerov. Takýmto spôsobom môže primerane participovať na dividendách banky a na možnom otvorenom i skrytom prírastku hodnoty ako dôsledku vyšších výnosových možností. Prostriedkom na zabezpečenie primeraných výnosov z poskytnutého kapitálu by preto bolo zvýšenie účasti spolkovej krajiny na WestLB, ak celková rentabilita banky zodpovedá normálnym výnosom, ktoré by trhovo konajúci investor od svojej investície očakával. Tým by sa bola ušetrila odpoveď na otázku, či je odmena vo výške 0,6 % primeraná; ale spolková krajina sa nerozhodla postupovať týmto spôsobom. |
(192) |
Podľa nemeckých orgánov nebolo znovurozdelenie podielov WestLB vzhľadom na osobitný charakter transakcie možné, najmä kvôli koncepcii uzatvoreného okruhu a (len interne platnému) prednostnému prístupovému právu spolkovej krajiny k čistému majetku Wfa v prípade likvidácie WestLB, o čom sa dohodli vlastníci WestLB. |
(193) |
V takomto prípade by však spolková krajina na základe zásady trhovo konajúceho investora musela za poskytnutie kapitálu požadovať primeranú odmenu v inej forme. Ak sa naproti tomu spolková krajina zriekne trhovo primeranej odmeny, nespráva sa ako trhovo konajúci investor a poskytuje WestLB zvýhodnenie, ktoré má kvalitu štátnej pomoci. |
d) KAPITÁLOVÝ ZÁKLAD PRE VÝPOČET ODMENY
(194) |
Podľa názoru Nemecka a WestLB má pre banku hospodársky význam len tá časť uznaných základných vlastných prostriedkov, ktorú môže WestLB použiť na krytie svojich komerčných aktivít a preto môže spolková krajina požadovať odmenu len za túto časť. BdB tvrdí, že celá suma 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) je spojená s rizikom a preto treba odmenu platiť za ňu. Výška tejto odmeny za uznané základné vlastné prostriedky vo výške 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) a zvyšok, 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR), by mala byť rozdielna. |
(195) |
Poradcovia Komisie opierajú svoje hodnotenie o predpoklad, že spolková krajina a WestLB stanovili hodnotu majetku Wfa k okamihu prevodu majetku na 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) a že trhovo konajúci investor by preto zásadne požadoval odmenu za túto hodnotu, nezávisle od ďalšieho vývoja, akým je napríklad uznanie kapitálu (alebo len jeho časti) ako základné vlastné prostriedky zo strany BAKred. Pre stanovenie výšky odmeny za kapitálovú investíciu sú rozhodujúce okolnosti v čase investičného rozhodovania, nie však udalosti, ktoré nastúpili neskôr. Poradcovia Komisie však tiež pripúšťajú, že transakcia by bola mohla mať iný priebeh, keby bola prebiehala za bežných trhových podmienok. |
(196) |
Podľa názoru Komisie mohla následnosť krokov prevodu skutočne smerovať k rovnako vysokej odmene za celý kapitál, vykázaný v súvahe WestLB. Prevod bol najskôr schválený a vykonaný, a potom požiadali BAKred, aby uznal osobitnú rezervu Wfa za základné vlastné prostriedky a odmena bola potom určená až takmer po dvoch rokoch od rozhodnutia o prevode. V normálnych trhových podmienkach by však žiadna banka neakceptovala zaevidovanie Wfa s 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) do svojich obchodných kníh a za túto sumu zaplatiť jednotnú odmenu bez toho, aby sa najskôr vyjasnilo, či ju orgán bankového dohľadu uzná ako základné vlastné prostriedky. Ako zdôraznili aj externí znalci Komisie, rozumne konajúci investor by sa takto určite nesprával, t. j. nesúhlasil by so substančným prísunom kapitálu bez toho, aby sa predtým dohodol o vhodnej metóde na zistenie výšky odmeny. Podľa názoru Komisie však možno poradie udalostí objasniť osobitnými okolnosťami prípadu. Spolková krajina mala dlhodobý finančný vzťah s bankou a bola jej hlavným vlastníkom. Existoval len malý počet (len verejných) podielnikov, čo v praxi znamená, že je potrebné menej transparentnosti a zverejnenia ako v prípade podniku s veľkým počtom („vonkajších“) vlastníkov majetkových účastí alebo kótovanie na burze. Na základe týchto osobitných okolností bolo možné schváliť prevod majetku, a konečnú odmenu určiť až potom, keď bola známa skutočná použiteľnosť kapitálu Wfa pre bankové obchody na voľnom trhu. |
(197) |
Na účely stanovenia primeranej odmeny bolo treba rozlišovať medzi časťami osobitnej rezervy Wfa podľa jej úžitku pre WestLB. 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) bolo zanesených ako vlastný kapitál do bilancie WestLB. 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) uznal BAKred ako základné vlastné prostriedky. Iba 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) týchto prostriedkov umožnilo WestLB, aby rozšírila svoje aktivity, a mali sa stať hlavný základom pre odmenu smerujúcu spolkovej krajine. Zvyšné uznané základné vlastné prostriedky vo výške 1,5 mld. DEM (770 mil. EUR) sa vykazujú v súvahe, ale sú potrebné na krytie obchodov na podporu bytovej výstavby. 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) sa objavujú v súvahe, ale nie sú uznané ako vlastné prostriedky pre účely kapitálovej vybavenosti. Takýmto spôsobom suma, ktorú WestLB vykazuje vo svojej súvahe, ale ktorú nemôže použiť na rozšírenie svojich obchodných aktivít na voľnom trhu, predstavuje 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR). |
(198) |
Vlastný kapitál však nemá svoj význam iba z hľadiska bankového dohľadu. Výška vlastného kapitálu, vykazovaná v súvahe, dáva investorom banky aj predstavu o jej serióznosti a má teda vplyv na podmienky, za akých si môže banka požičať cudzí kapitál. Na rozdiel od argumentov Nemecka a WestLB zohľadňujú veritelia a ratingové agentúry nielen uznané vlastné prostriedky, ale aj celkovú finančnú situáciu banky. Uznané vlastné prostriedky tvoria len časť takejto analýzy, ktorou sa zisťuje bonita banky. Suma 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) bola stanovená spolkovou krajinou a WestLB ako pravdepodobná hodnota, ktorá by sa dala dosiahnuť predajom Wfa cudziemu subjektu. Keby tento odhad nebol správny, neboli by audítori WestLB akceptovali ponechanie tejto sumy v súvahe. Suma, ktorú uznal BAKred vo výške 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) vychádza z veľmi opatrného hodnotenia orgánu dohľadu. Treba poukázať na to, že aj hodnotenie, urobené pre BAKred, vykazovalo rozpätie od 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) do 5,4 mld. DEM (2,76 mld. EUR). Preto by potenciálny veriteľ mohol celkovú sumu vo výške 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) považovať za istotu pre svoje peniaze, čo zlepšuje úverovú bonitu WestLB. Tento pozitívny vplyv prevodu majetku na bonitu banky bol konštatovaný aj v ocenení Wfa, ktoré bolo pre WestLB vypracované v roku 1992. Keďže suma 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) nemôže byť použitá na rozšírenie obchodnej činnosti, ale zlepšuje serióznosť banky v očiach veriteľov, je jej ekonomická funkcia – aj keď je vykazovaná v súvahe ako vlastný kapitál – z tohto hľadiska porovnateľná minimálne s bankovou garanciou. |
(199) |
Keďže takto má aj suma 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) pre WestLB ekonomický význam, požadoval by trhovo konajúci investor za to odmenu. Výška takejto odmeny by bola určite nižšia ako za sumu vo výške 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR), ktorá má pre WestLB väčší úžitok, pretože podľa predpisov o kapitálovej vybavenosti môže byť použitá ako vlastné prostriedky na rozšírenie obchodov na voľnom trhu. |
e) PRIMERANÁ ODMENA ZA KAPITÁL
(200) |
Finančné investície rôznej hospodárskej kvality sú spojené s rôznou výnosnosťou. Pri skúmaní, či je investícia akceptovateľná pre investora v normálnych trhových podmienkach treba preto vychádzať z osobitného hospodárskeho charakteru dotknutého kapitálového opatrenia a z hodnoty kapitálu, poskytnutého WestLB. |
(201) |
Sťažovateľ pôvodne tvrdil, že problematická transakcia je štátnou pomocou spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko na záväzky WestLB. WestLB však vykazuje prevedený kapitál ako vlastný kapitál vo svojej súvahe, a BAKred uznal sumu vo výške 4,0 mld. DEM (2,05 mld. EUR) za základné vlastné prostriedky v zmysle smernice o vlastných prostriedkoch, z čoho môže WestLB použiť 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) na krytie svojich obchodov na voľnom trhu. Koherentné posúdenie kapitálového opatrenia podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES preto predpokladá, že v zásade bude klasifikované ako prísun kapitálu a že zaň bude požadovaná primeraná odmena. Jedno a to isté kapitálové opatrenie nemožno z hľadiska bankového dohľadu považovať za navýšenie kapitálu a z hľadiska ustanovení Zmluvy o ES o štátnej pomoci za záruku. Táto zásadná klasifikácia však nevylučuje, aby Komisia časť tohto kapitálu, ktorú nemôže WestLB používať rovnako ako „normálny“ vlastný kapitál, kvôli jeho osobitnému charakteru a pre účely výpočtu primeranej odmeny, porovnávala so zárukou. |
i) Porovnanie s inými nástrojmi vlastného kapitálu
(202) |
Nemecko tvrdilo, že porovnanie s inými transakciami nie je možné, ak sa má primeraná odmena za poskytnutý kapitál stanoviť porovnaním prevodu majetku s rozličnými nástrojmi vlastného kapitálu, ktoré sú bežné na trhu. V tomto smere Nemecko predložil externé znalecké posudky, ktorých výsledky už boli uvedené vyššie a ktoré prišli k záveru, že kapitál Wfa možno najlepšie porovnať s upisovacími listami, „Perpetual preferred stock“ a tichou kapitálovou účasťou. |
(203) |
Podľa názoru Komisie je však ťažké porovnávať začlenenie Wfa do WestLB kvôli osobitnému charakteru tejto transakcie s nejakým nástrojom, ktorý vtedy existoval na trhu. Ak sa aj transakcia niektorými svojimi aspektmi podobá určitým nástrojom, predsa existuje tak veľa rozdielov oproti každému jednému nástroju, že každé porovnanie má len obmedzenú platnosť. Znalecké posudky, predložené Nemeckom, nie sú okrem toho skutočne úplné, pretože o niektorých možných nástrojoch, napr. o akciách bez hlasovacieho práva, sa vôbec nehovorí. |
(204) |
Treba si uvedomiť, že nástroje, ktoré používa Nemecko na porovnanie, slúžia bankám spravidla na zaobstaranie len veľmi obmedzenej časti ich vlastných prostriedkov. Sú doplnkovými nástrojmi, ktoré dopĺňajú „základný vlastný kapitál“, ktorý sa skladá hlavne zo základného kapitálu a voľných rezerv. Prevodom majetku Wfa naproti tomu boli navýšené vlastné prostriedky WestLB na účely kapitálovej vybavenosti z 5,09 mld. DEM (2,6 mld. EUR) na 9,09 mld. DEM (4,65 mld. EUR), t. j. o 80 %. Ak berieme do úvahy len zvýšenie o 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR), ktoré môže WestLB použiť na krytie obchodnej činnosti, aj tak to ešte znamená navýšenie kapitálu WestLB o 50 %. Podiel hybridných nástrojov, ktorý sa vtedy používal, tvoril maximálne 20 %. S jedným porovnateľným nástrojom by nebolo bývalo možné zvýšiť kapitál WestLB rovnakým spôsobom – a natrvalo (43). |
(205) |
Treba poukázať aj na to, že aj ratingové agentúry vyvíjali tlak na to, aby sa robilo určité „dobrovoľné samoobmedzenie“ čo sa týka podielu týchto nástrojov na vlastných prostriedkoch, a to tak, že agentúry tento podiel pozorne sledovali. |
(206) |
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že pomerne široké inštrumentárium hybridných nástrojov vlastného kapitálu základných vlastných prostriedkov a doplnkových vlastných prostriedkov, ktoré je dnes k dispozícii úverovým ústavom vo viacerých krajinách, ešte v Nemecku neexistovalo, keď bol v roku 1991 schválený prevod Wfa na WestLB a keď v roku 1993 musela WestLB splniť prísnejšie požiadavky na kapitálovú primeranosť, ktoré v tomto období vstúpili do platnosti. Niektoré z týchto nástrojov boli vyvinuté až potom, niektoré už síce existovali, ale v Nemecku neboli ešte uznané. V praxi boli k dispozícii a používali sa hlavne upisovacie listy a podriadený dlh (obidva ako doplnkové vlastné prostriedky, pričom druhý nástroj bol uznaný až od roku 1993). Takto je porovnanie kapitálu Wfa s takýmito hybridnými nástrojmi, ktoré boli väčšinou vyvinuté neskôr a čiastočne sú k dispozícii len v iných krajinách, nepresvedčivé. Aj samotné Nemecko (nepriamo) odmieta takéto porovnanie s tým, že požaduje, aby Komisia posúdila prípad na základe skutkového stavu, ktorý existoval v čase schválenia v roku 1991. |
(207) |
V posudku Nemecka sa hovorí, že konkurz WestLB je natoľko nepravdepodobný, že toto riziko prakticky nepripadá do úvahy. Keby sme sa prísne pridržiavali tejto argumentácie, znamenalo by to, že investor, ktorý sa rozhodne investovať do podniku, považovaného za bezpečný, nemôže požadovať rizikovú prirážku k výnosu bezrizikových štátnych dlhopisov. To však určite nezodpovedá danostiam trhu. Aj keď riziko konkurzu môže byť pri určitej finančnej investícii veľmi nízke, predsa ho len trhovo konajúci investor berie do úvahy. Pri takýchto investíciách do bánk, ako aj v iných prípadoch „bezpečných“ kapitálových podielov, bude požadovať značnú prirážku. |
(208) |
Čo sa týka obidvoch nástrojov vlastného kapitálu, ktoré v porovnaní vypracovanom Nemeckom hrajú ústrednú úlohu ako najbližšie referenčné veličiny, a to „Perpetual preferred shares“ a upisovacie listy, je potrebné upozorniť na niekoľko špecifických bodov. „Perpetual preferred shares“ patria v niektorých krajinách medzi základné vlastné prostriedky (základný kapitál), ale v Nemecku ešte stále nie sú takto uznané. Upisovacie listy patria len k doplnkovým vlastným prostriedkom, zatiaľ čo kapitál Wfa má kvalitu základných vlastných prostriedkov. Preto má kapitál Wfa pre WestLB oveľa väčší úžitok, lebo si na jeho základe môže zaopatriť doplnkové vlastné prostriedky (napr. upisovacie listy) v rovnakej výške a tým si rozšíriť základ vlastného kapitálu. A takisto, ak by po rokoch straty nasledovali opäť ziskové roky, na nominálnu hodnotu by sa najprv dopĺňali upisovacie listy a až potom kapitál Wfa. Okrem toho je kapitál Wfa pre WestLB k dispozícii bez akéhokoľvek časového obmedzenia, zatiaľ čo upisovacie listy sa vydávajú zvyčajne na desať rokov. Ďalej treba opakovane upozorniť, že takýto enormný objem prísunu kapitálu je atypický a na poradie v prípade strát sa treba pozerať v tejto súvislosti. Keďže podiel majetku Wfa je relatívne vysoký, bol by v prípade väčších strát relatívne rýchlo napadnutý. |
(209) |
Na základe všetkých týchto dôvodov zastáva Komisia názor, že porovnanie s hybridnými nástrojmi vlastného kapitálu, urobené Nemeckom, nie je kvôli osobitostiam kapitálu Wfa vhodné na to, aby slúžilo ako základ pre stanovenie primeranej odmeny za kapitál Wfa (44). |
(210) |
Vzhľadom na vzťah medzi kapitálom Wfa a inými nástrojmi vlastného kapitálu BdB tvrdí, že dohoda o podriadenosti v rámcovej zmluve medzi podielovými vlastníkmi WestLB je neplatná, pretože je na úkor tretích osôb, keďže sa v nej hovorí, že osobitná rezerva Wfa – pri stratách WestLB – je použiteľná až v druhom rade po ostatnom vlastnom kapitále WestLB. Možno však súhlasiť s argumentáciou nemeckej vlády a WestLB, že dohoda sa týka výlučne vzťahu medzi osobitnou rezervou Wfa a ostatnými základnými vlastnými prostriedkami, ktoré dali k dispozícii podielnici, t. j. konkrétne základného kapitálu a rezerv, ale nie je úmyslom, aby kapitál Wfa bol podriadený voči dodatočným vlastným prostriedkom ako sú upisovacie listy a podriadené záväzky. |
ii) Nevýhody pre likviditu
(211) |
Argumenty Nemecka a WestLB o nevýhodách pre likviditu sú v zásade pochopiteľné. „Normálny“ prísun kapitálu do banky jej zabezpečí tak likviditu, ako aj základ vlastných prostriedkov, ktorá je podľa požiadaviek bankového dohľadu potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Aby bolo možné kapitál plne využiť, t. j. aby sa jej 100 % rizikovo vážené aktíva dali rozšíriť o koeficient 12,5 (t. j. 100 delené koeficientom kapitálovej primeranosti 8 %), musí sa banka 11,5-krát refinancovať na finančných trhoch. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát získaným a 11,5-krát zaplateným úrokom z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. správne náklady) predstavuje zisk z vlastného kapitálu (45). Keďže kapitál Wfa nezabezpečuje WestLB spočiatku nijakú likviditu – nakoľko prevedený majetok a všetky výnosy Wfa sú zo zákona vyhradené pre podporu bytovej výstavby – vznikajú WestLB dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálu, ak si chce potrebné prostriedky požičať na finančných trhoch, aby mohla úplne vyčerpať obchodné možnosti, ktoré sa jej na základe dodatočného vlastného kapitálu otvárajú, t. j. aby mohla rizikovo vážené aktíva rozšíriť o 12,5 násobok kapitálovej sumy (resp. získať existujúci majetok v tejto výške) (46). Kvôli týmto dodatočným nákladom, ktoré pri normálnom vlastnom kapitále nevznikajú, treba pri stanovení primeranej odmeny zaviesť príslušnú zrážku. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako pri prísune kapitálu v hotovosti. |
(212) |
Na rozdiel od WestLB a Nemecka však Komisia zastáva názor, že by sa nemala zohľadňovať plná úroková miera pri refinancovaní. Náklady na refinancovanie sú prevádzkovými nákladmi a teda znižujú zdaniteľný príjem. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne zaplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž kompenzuje nižšou daňou z príjmu fyzickej osoby. Zohľadniť možno len čisté náklady ako dodatočné zaťaženie WestLB v dôsledku osobitného charakteru prevedeného kapitálu. Celkove teda Komisia uznáva, že WestLB vznikli dodatočné „náklady na likviditu“ vo výške „nákladov na refinancovanie mínus dane“. |
iii) Primeraná odmena za sumu 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR)
(213) |
Primeraná odmena za sumu 2,5 mld. DEM sa dá určite vypočítať rôznymi spôsobmi. Ako sa tu však uvádza, všetky spôsoby výpočtu odmeny za kmeňový kapitál, poskytnutý k dispozícii, vychádzajú z rovnakých princípov. Na základe týchto princípov uskutočnila Komisia výpočet v dvoch krokoch: najprv sa vypočíta minimálna odmena, ktorú by očakával investor za (hypotetickú) investíciu do kmeňového kapitálu WestLB. Následne sa skúma, či by sa na trhu v súvislosti s osobitosťami dotknutej transakcie vyžadovala prirážka alebo zrážka, prípadne môže Komisia vykonať metodicky dostatočne zdôvodnenú kvantifikáciu. |
(214) |
Očakávaný výnos investície a investičné riziko sú dva podstatné určujúce faktory investičného rozhodovania trhovo konajúceho investora. Aby sa dala stanoviť ich výška, zohľadňuje investor vo svojej kalkulácii všetky dostupné firemné a trhové informácie. Opiera sa pritom o priemerné historické výnosy, ktoré sú všeobecným východiskom aj pre životaschopnosť podniku v budúcnosti, a tiež o analýzu obchodného modelu podniku platnú v čase investície, analýzu stratégie a kvality vedenia podniku alebo relatívnych perspektív daného odvetvia hospodárstva. |
(215) |
Trhovo konajúci investor sa pre investíciu rozhodne len vtedy, ak v porovnaní s najbližšou alternatívou použitia kapitálu umožňuje vyššie výnosy, resp. je spojená s nižším rizikom. Teda investor nebude investovať do podniku, ktorého očakávaná rentabilita je nižšia ako priemerne očakávaná rentabilita iných podnikov s porovnateľným rizikovým profilom. V tomto prípade možno predpokladať, že existujú dostatočné alternatívy k predpokladanému investičnému zámeru, ktoré sľubujú vyššie výnosy pri rovnakom riziku. |
(216) |
Na zistenie primeranej výšky odmeny existujú rôzne metódy, siahajúce od najrozličnejších variantov finančných odhadov až po metódu CAPM. Na vysvetlenie rozličných prístupov je účelné rozlišovať medzi dvomi komponentmi – bezrizikovým výnosom a prémie za podstúpené riziko špecifickej pre daný projekt: Primeraná minimálna výnosnosť rizikovej investície = bezriziková základná sadzba + prémia za podstúpené riziko pre rizikovú investíciu. Primeranú minimálnu výnosnosť rizikovej investície možno teda charakterizovať ako súčet bezrizikovej výnosovej sadzby a dodatočnej prémie za podstúpené riziko špecifické pre danú investíciu. |
(217) |
Analogicky je základom každého určovania výnosov existencia formy investície bez rizika nesplatenia s predpokladaným bezrizikovým výnosom. Zvyčajne sa ako bezriziková základná sadzba používa očakávaná výnosnosť pevne úročených cenných papierov štátnych emitentov (respektíve index spojený s takýmito cennými papiermi), lebo to sú investičné formy s porovnateľne nízkym výnosom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami existujú však z hľadiska určovania prémie za podstúpené riziko:
minimálny výnos = bezriziková základná sadzba + (prémia za podstúpené trhové riziko × beta) Riziková prémia investície do vlastného kapitálu vzniká vynásobením prémie za podstúpené trhové riziko koeficientom beta (prémia za podstúpené trhové riziko × beta). Koeficient beta kvantifikuje riziko podniku vo vzťahu k celkovému riziku všetkých podnikov. |
(218) |
CAPM je vedúcou metódou na výpočet výnosu investícií veľkých podnikov, kótovaných na burze. Keďže WestLB nie je podnikom, kótovaným na burze, nie je možné priamo odvodiť jej koeficient beta. Použitie CAPM je preto možné len na základe odhadu koeficientu beta. |
(219) |
Komisia má k dispozícii šesť posudkov, v ktorých bola prémia za podstúpené trhové riziko, resp. celková výnosnosť vypočítaná podľa rozličných modelov, pričom všetky posudky zisťovali rizikovú prémiu za začlenenie Wfa do WestLB nie priamo, ale za predpokladu (hypotetickej) investície kmeňového kapitálu do WestLB.
|
(220) |
Tento graf je zhrnutím výsledkov týchto znaleckých posudkov. Pri použití uvedených metód zisťovania očakávanej výnosovosti rizikovej investície teda vyplývajú takéto minimálne výnosy investície do kmeňového kapitálu WestLB:
|
(221) |
Vypracované posudky a stanoviská vedú k záveru, že minimálna výnosovosť (hypotetickej) investície do kmeňového kapitálu WestLB v relevantnom období fúzie sa pohybuje medzi 10 % a 13 % (47). Len dva posudky počítajú so značne vyššou minimálnou renditou. V rokovaniach medzi sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG v júli 2004 bola ako primeraná odmena uznaná sadzba 10,19 %. Táto hodnota sa tiež nachádza vo vymedzenom trhovom koridore. Komisia sa preto, inak ako vo svojom prvom rozhodnutí vo veci WestLB v roku 1999, kedy stanovila minimálnu odmenu vo výške 12 % p. a., teraz rozhodla uznať za trhovo obvyklú odmenu za investíciu do WestLB, blízku kmeňovému kapitálu, k 31. decembru 1991 hodnotu, vypočítanú zmluvnými stranami, vo výške 10,19 % p. a. Komisia teda na tomto základe stanovila primeranú minimálnu odmenu za prevod majetku Wfa vo výške 10,19 % p. a. (po podnikateľskej a investorskej dani). |
(222) |
WestLB v konaní najprv uvádzala, že jej refinančné náklady predstavovali v čase prevodu majetku na základe jej finančnej štruktúry 9,2 %. V priebehu konania vo viacerých publikáciách a rozhovoroch uvádzala WestLB a Nemecko náklady na refinancovanie vo výške 7,0 % a 7,5 % (48). Vo vzájomnej dohode uviedli strany v súlade s nimi vypočítanou dlhodobou bezrizikovou základnou úrokovou mierou v období k 31. decembru 1991 ako základ sadzbu vo výške 7,15 %. Okrem toho sa strany dohodli, že budú uvažovať paušálnu daňovú sadzbu vo výške 50 %. Na základe toho strany dospeli k čistej sadzbe refinancovania vo výške 3,57 % pre kapitál, ktorý je k dispozícii na krytie obchodov na voľnom trhu a tým aj k príslušnej zrážke na likviditu. |
(223) |
V súvislosti so skutočnosťou, že uvedené sumy sa pohybujú v rámci, ktorý už predtým Nemecko uvádzalo, Komisia nevidí dôvod pochybovať o ich pravdivosti a prijíma ich ako základ pre zisťovanie faktu pomoci. Komisia síce vo svojom prvom rozhodnutí vo veci WestLB akceptovala dlhodobú bezrizikovú základnú úrokovú mieru pre nemecké štátne dlhopisy s desaťročnou splatnosťou, ktorá koncom roka 1991 predstavovala 8,26 %, ako minimálne hrubé náklady na refinancovanie. Pri tejto úrokovej miere však ide o prístup, závislý od rozhodujúceho dňa, ktorý nezohľadňuje, že majetok Wfa by mal byť WestLB k dispozícii natrvalo. V rámci svojich diskusií o dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej miere strany preto upustili od použitia bezrizikovej rendity v pevnom investičnom intervale, vychádzajúcej z rozhodného dňa, ktorá platila na trhu v čase fúzie, pretože takýto prístup ponecháva bez pozornosti reinvestičné riziko, t. j. riziko, že po uplynutí investičného intervalu sa už nebude investovať vo výške bezrizikovej úrokovej miery. Podľa názoru strán sa investičné riziko najlepšie zohľadní tak, že za základ stanovíme „Total Return Index“. Preto strany použili performančný index REX10, určený nemeckou burzou (Deutsche Börse AG), ktorý odráža performanciu investície so splatnosťou presne desať rokov do dlhopisov v Spolkovej republike Nemecko. Uvedený rad indexov obsahuje príslušné koncoročné stavy REX10 Performance Index od roku 1970. Strany potom zisťovali ročný výnos, ktorý odráža trend, zachytený v REX10 Performance Index v rokoch 1970 až 1991, ktorý bol prijatý za základ, a takto sa dostali k uvedenej bezrizikovej základnej sadzbe vo výške 7,15 % (31. december 1991). |
(224) |
Keď máme na pamäti, že kapitálový vklad by mal byť WestLB k dispozícii natrvalo, možno tento postup zisťovania bezrizikových základných sadzieb v tomto špeciálnom prípade považovať za vhodný. Aj použitý performančný index REX10 možno považovať za všeobecne známy zdroj údajov. Zistené bezrizikové základné sadzby takto možno považovať za správne. |
(225) |
Aj preto sa Komisia v tomto prípade rozhodla vziať za základ dlhodobú bezrizikovú úrokovú mieru, stanovenú stranami k 31. decembru 1991 na 7,15 % ako minimálne hrubé náklady na refinancovanie. Pri paušálnej daňovej sadzbe 50 % (49) k momentu fúzie sa takto aj Komisia dostala k čistej sadzbe refinancovania a tým aj zrážke na likviditu v hodnote 3,75 % p. a. pre kapitál Wfa, použiteľný na krytie obchodov na voľnom trhu. |
(226) |
V praxi sa pri určení odmeny zohľadňujú atypické okolnosti, ktoré predstavujú odchýlku od normálneho prípadu investície kmeňového kapitálu do dotknutého podniku, väčšinou vo forme prirážok alebo zrážok. Preto treba preskúmať, či na základe osobitostí, predovšetkým konkrétneho rizikového profilu prevodu Wfa, neexistujú dôvody na modifikáciu práve určenej minimálnej odmeny vo výške 10,19 %, ktorú by očakával súkromný investor za svoju (hypotetickú) investíciu do kmeňového kapitálu WestLB, a či k tomu môže Komisia poskytnúť metodicky dostatočne zdôvodnenú kvantifikáciu. V tejto súvislosti sa javí vhodné preskúmať tri aspekty: po prvé, neuskutočnené vydanie nových podielov na spoločnosti a s tým súvisiace hlasovacie práva, po druhé, mimoriadny objem prevedeného majetku a, po tretie, chýbajúca funkčnosť investície. |
(227) |
Fúziou spolková krajina nezískala nijaké dodatočné hlasovacie práva. Zrieknutím sa hlasovacích práv si investor necháva ujsť možnosť ovplyvniť rozhodnutia vedenia banky. Keby hlasovacie práva spolkovej krajiny boli posilnené, vlastnila by spolková krajina viac ako 70 % hlasovacích práv. To znamená, spolková krajina by sa z menšinového vlastníka (so 42 % podielov) stala väčšinovým vlastníkom. Ako kompenzáciu za vyššie riziko možnej straty bez toho, aby to bolo vyvážené patrične vyšším vplyvom na podnik, by trhovo konajúci investor (aj pri zmiernení rizika internými dohodami s inými podielnikmi) požadoval vyššiu odmenu. Jasne sa to ukazuje pri prioritných akciách bez hlasovacieho práva. Za zrieknutie sa hlasovacieho práva sa ponúka vyššie úročenie a prednosť pri odbere. Vychádzajúc zo zvýšenej odmeny za prioritné akcie oproti kmeňovým akciám a v súlade so sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG, ktorí na základe svojich rokovaní v júli 2004 v tomto bode považujú sadzbu 0,3 % p. a. (po zdanení) za primeranú, považuje Komisia prirážku minimálne 0,3 % p. a. (po podnikovej dani) za správnu. |
(228) |
Objem prevedeného majetku a vplyv, ktorý to malo na WestLB z hľadiska smernice o kapitálovej vybavenosti, bol spomenutý už vyššie. Začlenením Wfa sa základný kapitál WestLB zdvojnásobil, a to bez akvizičných a správnych nákladov. V danom prípade bol však veľký objem majetku Wfa hodnotený – aj keď nie ako jediný rozhodujúci – príznak podobnosti transakcie s navýšením kmeňového kapitálu. I z tohto hľadiska by opakované zohľadnenie objemu prevodu Wfa v rámci prirážky malo nedovolený efekt „dvojitého“ zohľadnenia. Komisia sa preto v danom prípade – na rozdiel od svojho prvého rozhodnutia vo veci WestLB – rozhodla nepožadovať prirážku z hľadiska objemu. |
(229) |
Nakoniec treba poukázať aj na chýbajúcu funkčnosť investície, t. j. možnosť investovaný kapitál zasa hocikedy z podniku stiahnuť. Normálne môže investor nástroj vlastného kapitálu na trhu predať tretej osobe a tým svoju investíciu ukončiť. Keď sa na to pozrieme bližšie, vyzerá normálny prísun kmeňového kapitálu nasledovne: investor vloží na aktívnej strane súvahy majetok (či už ako hotovosť alebo vecný vklad). Na pasívnej strane tomu spravidla zodpovedá obchodovateľný podiel v prospech investora, napr. v akciovej spoločnosti sú to akcie. Tieto akcie môže predať tretím osobám. Tým si síce nemôže vybrať svoj pôvodne vložený majetok. Ten teraz patrí k záručnému vlastnému kapitálu spoločnosti a nepodlieha disponovaniu investora. Predajom akcie však môže realizovať hospodársku protihodnotu. Jeho kapitálová investícia je teda funkčná. Kvôli osobitým okolnostiam prevodu majetku Wfa však spolková krajina takúto možnosť nemá. Napriek tomu však Komisia, na rozdiel od svojho prvého rozhodnutia vo veci WestLB, nevidí v tomto prípade podnet na ďalšiu prirážku. Spolková krajina síce nemala možnosť voľným obchodovaním s investíciou realizovať hospodársku protihodnotu, ale existovala aspoň zásadná možnosť zákonným nariadením vyňať majetok Wfa z WestLB a potom prípadnou novou investíciou do iných inštitúcií dosiahnuť vyššie výnosy. |
(230) |
Celkove Komisia považuje úrokovú prirážku v minimálnej výške 0,3 % p. a. (po zdanení) za zrieknutie sa hlasovacích práv za primeranú (50). |
(231) |
Pri akciách odmena závisí priamo od výsledkov podniku a prejavuje sa hlavne vo forme dividend a účasti na prírastku hodnoty podniku (vyjadrené napr. rastom akciových kurzov). Spolková krajina dostane paušálnu odmenu, ktorá by mala zahŕňať obidva aspekty odmeny za „normálny“ prísun kapitálu. Bolo by možné argumentovať, že pevná odmena, ktorú dostane spolková krajina namiesto odmeny spojenej priamo s výsledkami WestLB, je výhodou, ktorá ospravedlňuje zníženie sadzby odmeny. Či je takáto pevná odmena naozaj výhodnejšia ako variabilná, závisiaca od zisku, závisí od výsledkov podniku v budúcnosti. Ak sa výsledky zhoršia, potom bude pevná sadzba pre investora výhodou, ak sa však zlepšia, bude nevýhodou. Skutočný vývoj však nemožno dodatočne použiť na posúdenie investičného rozhodnutia. V danom prípade treba mať tiež na pamäti, že v prípade straty sa žiadna odmena platiť nebude a rozhodnutie o kumulatívnych dodatočných platbách závisí len od WestLB. Paušálny charakter odmeny nebude teda na prospech investorovi v tom zmysle, že by tento preto súhlasil so znížením odmeny. Berúc toto všetko do úvahy, Komisia sa domnieva, že sadzbu odmeny z tohto dôvodu netreba redukovať. |
(232) |
Rovnako sa treba zmieniť, že o odmene za poskytnutý kapitál sa v normálnom prípade dohodne podnik s investorom. V danom prípade sa však o výške odmeny, ktorú má zaplatiť WestLB, zrejme dohodli jej podieloví vlastníci, čo sa nezdá normálne. Výška odmeny by nemala závisieť od toho, čo sú ochotní akceptovať iní podieloví vlastníci, ale od rizika pre spolkovú krajinu a od použiteľnosti pre WestLB. Nemecko tiež nepredložilo žiadne podklady o rokovaniach o odmene a o stanovení jej výšky. Určite možno súhlasiť s Nemeckom, keď poukazuje na to, že pre hodnotenie faktu pomoci Komisiou je rozhodujúci len výsledok, t. j. výška odmeny, a nie spôsob, akým bola stanovená. Z hľadiska Komisie je však spôsob stanovenia výšky odmeny a úvahy, ktoré pritom hrali úlohu, dôkazom toho, keďže sa spolková krajina správala ako trhovo konajúci investor. |
(233) |
Ďalej sa vlastníci podielov WestLB dohodli, že výška odmeny má byť stanovená až vtedy, keď budú známe finančné výsledky hospodárenia WestLB za roky nasledujúce po roku 1992. Podľa názoru Komisie by však finančné výsledky banky pre určenie odmeny nemali mať význam. Takáto odmena by totiž nemala závisieť od skutočných výsledkov, dosiahnutých WestLB, ale od rizika pre spolkovú krajinu a od potenciálneho úžitku prevodu majetku pre banku. Trhovo konajúci investor by nebol ochotný akceptovať kvôli zlým výsledkom daného podniku nižšiu paušálnu odmenu. Takáto dohoda teda nesvedčí o správaní, zodpovedajúcom správaniu trhovo konajúceho investora. |
(234) |
V prípravných fázach šetrenia Komisie sa medzi sťažovateľom a WestLB konali rokovania s cieľom dosiahnuť riešenie aj bez uskutočnenia konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, t. j. nájsť na spoločnom základe výšku odmeny, ktorú by bolo možné považovať za trhovo primeranú. Tieto rozhovory však neviedli k výsledku. V priebehu rokovaní však WestLB navrhla zaručiť spolkovej krajine okrem už dohodnutej paušálnej odmeny vo výške 0,6 % právo, že pri likvidácii WestLB dostane primerané odškodnenie za prírastok hodnoty, ktorý vznikne WestLB rozšírením obchodnej činnosti v dôsledku prevodu majetku Wfa; to znamená, že spolková krajina by získala dodatočný podiel na voľných rezervách a tichých účastiach WestLB. Táto skutočnosť poukazuje na to, že hodnota vloženého kapitálu bola pre WestLB v skutočnosti vyššia, ako by to zodpovedalo dohodnutej odmene. Trhovo konajúci investor by takúto hypotetickú „odmenu“ ani neakceptoval, pretože by pri trvalej investícii do podniku ako WestLB nikdy nebol schopný ju speňažiť; bola by preňho teda bezcenná. |
(235) |
Na základe všetkých týchto úvah a v súlade so sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG Komisia dospela k záveru, že primeranou odmenou za dotyčný kapitál bude 6,92 % (po zdanení podniku), totiž 10,19 % (po zdanení podniku) normálny výnos dotyčného kapitálu plus prirážka 0,3 percentuálnych bodov (po zdanení podniku) za osobitosti transakcie mínus 3,75 % kvôli nákladom na financovanie, ktoré vzniknú WestLB z dôvodu nedostatočnej likvidity prevedeného majetku. |
iv) Primeraná odmena za sumu 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR)
(236) |
Ako sa už uvádzalo, aj podiel vlastného kapitálu vo výške 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) má pre WestLB materiálnu hodnotu a jeho ekonomickú funkciu možno porovnať so zárukou alebo ručením. Za to, že sa vystaví takémuto riziku, by trhovo konajúci investor požadoval primeranú odmenu. |
(237) |
V rozhodnutí o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES Komisia uviedla sadzbu 0,3 %, ktorú Nemecko stanovilo ako primeranú províziu za aval pre banku ako WestLB. V tomto smere však treba vziať do úvahy najmä dva faktory. Po prvé, suma 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) je vyššia ako to, čo zvyčajne takéto bankové záruky kryjú. Po druhé, bankové záruky sa zvyčajne viažu na určité transakcie a sú časovo obmedzené. Naproti tomu zostáva osobitná rezerva Wfa v WestLB k dispozícii bez časového obmedzenia. Oba faktory vyžadujú zvýšenie odmeny asi na 0,5 až 0,6 %. Keďže platby za záruky sú normálne podnikovými výdavkami a preto znižujú zdaniteľný zisk, treba pre odmenu, ktorá má byť spolkovej krajine zaplatená za kapitál Wfa, ale zo ziskov po zdanení, túto sadzbu príslušne modifikovať. Po zvážení všetkých týchto hľadísk dospela Komisia k záveru, že sadzba odmeny vo výške 0,3 % po zdanení je pre tento druh kapitálu korektná. |
v) Synergické efekty
(238) |
Nemecké orgány uviedli, že vlastným dôvodom prevodu boli potenciálne synergické efekty a nie navýšenie vlastného kapitálu WestLB. Fakt, že sa skúmanie efektivity podpory bytovej výstavby začalo už v 70. rokoch, je celkom možné. Napriek tejto dlhodobej diskusii sa však prevod neuskutočnil pred rokom 1991, kedy potreba kapitálu WestLB donútila verejných vlastníkov, aby v tomto smere začali konať. Z podkladov – najmä z príslušných podkladov zákona o prevode, zo zdôvodnenia zákona alebo z protokolov diskusií v krajinskom sneme – jednoznačne vyplýva, že vlastným cieľom prevodu bol fakt, aby bola WestLB vybavená vlastným kapitálom v súlade s novými predpismi o kapitálovej primeranosti. Synergické efekty boli považované za pozitívny (vedľajší) efekt, ale v tomto období určite neboli hlavným dôvodom pre uskutočnenie transakcie. |
(239) |
Nemecké orgány a WestLB tvrdili, že spolková krajina dostala nielen odmenu vo výške 0,6 % za sumu 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR), ale okrem toho profitovala zo synergických efektov vo výške asi 30 mil. DEM (15 mil. EUR) ročne v dôsledku prevodu a začlenenia majetku Wfa a prevzatia penzijných záväzkov Wfa zo strany WestLB vo výške 33 mil. DEM (17 mil. EUR). Úspory vďaka synergiám vznikli v dôsledku zlúčenia Wfa s bývalým oddelením WestLB na podporu bytovej výstavby, ktoré umožnilo organizačne zoštíhliť podporu bytovej výstavby v spolkovej krajine a zredukovať personál. |
(240) |
Synergické efekty sú normálnym dôsledkom zlúčenia. Nie je však jasné, ako sú takéto synergické efekty zlučiteľné s koncepciou uzatvoreného okruhu a konkurenčnej neutrality Wfa, ktorú hlása spolková krajina. Za predpokladu, že synergie boli možné až po prevode, hoci obidva útvary zostali vzájomne jasne oddelené a že boli výsledkom zlúčenia Wfa s oddelením WestLB na podporu bytovej výstavby, ktoré už predtým pracovalo výlučne pre Wfa, nie je pochopiteľné, prečo takéto synergie neboli možné aj bez prevodu. |
(241) |
Mimochodom, ak takéto synergie a úspory vzniknú vo Wfa, bude to na prospech podpory bytovej výstavby (a teda aj spolkovej krajiny) vďaka redukcii nákladov, nemožno to však považovať za protihodnotu, ktorú WestLB platí za poskytnutie základných vlastných prostriedkov. Keďže sa týmito synergiami neznižuje ani použiteľnosť prevedeného kapitálu pre WestLB, ani sa nezvyšujú náklady, vyplývajúce z prevodu pre WestLB, nemôžu mať synergie ani nijaký vplyv na výšku odmeny, ktorú by za poskytnutie kapitálu banke mohol požadovať trhovo konajúci investor. Aj keby spolková krajina naozaj profitovala zo synergií, každý účastník hospodárskej súťaže by bol už konkurenciou nútený „zaplatiť“ spolkovej krajine za finančný nástroj (Wfa) dodatočne k primeranej odmene za poskytnutý vlastný kapitál aj „odmenu“ vo forme takýchto výhod. |
(242) |
Napokon synergie v dôsledku spojenia normálne vznikajú v oboch podnikoch, ktoré sa ho zúčastňujú. Len ťažko možno pochopiť, prečo WestLB z týchto výhod vôbec nechcela profitovať. |
(243) |
Ak WestLB uskutočnila platby za penzijné záväzky Wfa, ktorými sa redukujú ročné náklady Wfa, potom sa na takéto platby nemožno pozerať ako na synergie v dôsledku zlúčenia. Možno ich však považovať za nepriamu odmenu WestLB pre spolkovú krajinu. Prospech by mal vzniknúť v rámci podpory bytovej výstavby a zvýšiť tam disponibilné prostriedky. |
(244) |
Komisia teda zastáva názor, že pri oznámených synergických efektoch nejde o odmenu WestLB, zaplatenú za prevod Wfa, je však ochotná sumu 33 mil. DEM (17 mil. EUR), ktorú WestLB v roku 1992 zaplatila za penzijné náklady Wfa 33 mil. DEM (17 mil. EUR) považovať za časť odmeny WestLB uhradenej za prevod. |
f) ZAHRNUTIE OBCHODNÉHO ROKA 2002
(245) |
Na rozdiel od názoru strán dohody dospela Komisia k názoru, že do skúmania faktu pomoci treba zahrnúť aj rok 2002 a to alikvótne do 1. augusta 2002. Nemecko síce opakovane uviedlo, že na základe spätnej platnosti posudzovania súvahy a výsledovky v prípade zákonom nariadeného prechodu Wfa do Landesbank Nordrhein-Westfalen k 1. januáru 2002 možno fakt pomoci považovať za odstránený k 1. januáru 2002. Odhliadnuc od bilančných dôsledkov, kapitál Wfa mala WestLB k dispozícii na krytie obchodov na voľnom trhu skutočne až do 1. augusta 2002. Pre otázku, ktorou sa tu zaoberáme, je toto rozhodujúce hľadisko. |
(246) |
Presvedčivá nie je najmä námietka, že nielen výnosy Wfa a oblastí podpory, ale aj celého verejného obchodu so záložnými listami prešli novým nariadením už k 1. januáru 2002 na krajinskú banku a straty výnosov pre WestLB, predpokladané v priamej súvislosti s budúcim rozpustením Wfa, sú už značne vyššie ako primeraná odmena za kapitál Wfa, čo by malo byť uznané ako primeraná kompenzácia. Komisia dospela k záveru, že ujma z odčlenenia podporovaných obchodov a verejného obchodu so záložnými listami nemôže byť odmenou za používanie kapitálu Wfa, ktoré bolo možné do 1. augusta 2002. Nielenže tak podporované obchody, ako aj verejný obchod so záložnými listami boli kryté kapitálom Wfa, ale aj celý obchod WestLB na voľnom trhu. WestLB musí preto platiť odmenu vo výške 6,92 % alikvótne do 1. augusta 2002. |
g) PRVOK POMOCI
(247) |
Podľa vyššie uvedených výpočtov považuje Komisia odmenu vo výške 6,92 % p. a. po zdanení za tú časť kapitálu, ktorú mohla WestLB použiť na krytie svojej obchodnej činnosti, a to 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) ku koncu roka 1993, a 0,3 % po zdanení za rozdiel medzi touto časťou a sumou, vykazovanou v súvahe WestLB ako vlastný kapitál v hodnote 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR), teda 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) koncom roka 1993, čo zodpovedá trhu. |
(248) |
WestLB uhradila odmenu vo výške 0,6 % len za sumu, ktorú mohla použiť na krytie svojej obchodnej činnosti. Odmena bola prvýkrát uhradená za rok 1993. Ako Komisia uviedla v predchádzajúcej časti, akceptuje platby WestLB v roku 1992 za penzijné pohľadávky Wfa ako dodatočnú odmenu pre spolkovú krajinu. |
(249) |
Prvok pomoci možno vypočítať ako rozdiel medzi skutočnými platbami a platbami, ktoré by zodpovedali trhovým podmienkam. |
(250) |
Tabuľka 5: Výpočet prvku pomoci
|
4. OSLOBODENIE OD DANÍ
(251) |
Podľa vyhlásenia Komisie v rozhodnutí o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES môže byť prvkom štátnej pomoci oslobodenie určitého podniku od normálnych daní, ktoré musia odvádzať jeho konkurenti. Ak je v rámci konštrukcie „inštitúcia v inštitúcii“ zahrnutý všeobecne prospešný útvar, oslobodený od daní, treba prijať opatrenia, ktoré by zabezpečili, aby sa daňové úľavy vzťahovali iba na všeobecne prospešnú inštitúciu a netýkali sa podniku, ktorý vyvíja svoju činnosť v rámci verejnej súťaže. |
(252) |
WestLB nemusela za prevedený majetok platiť ani majetkovú daň ani daň zo živnostenského kapitálu. Okrem toho sa na činnosť Wfa ani po prevode nevzťahovala daň z príjmov právnických osôb. Podľa názoru Nemecka by touto daňovou úpravou WestLB nemala byť zvýhodnená oproti iným daňovým subjektom a ani v skutočnosti nebola. |
(253) |
Zisky, ktoré WestLB vytvorí v rámci voľného trhu v dôsledku použitia kapitálu Wfa na plnenie kritérií kapitálovej vybavenosti, sa normálne zdaňujú. Od daní sú oslobodené iba zisky v oblasti podpory bytovej výstavby. Oslobodenie od majetkovej dane a dane zo živnostenského kapitálu sa tiež obmedzuje len na podporu bytovej výstavby. Komisia nemôže rozhodovať o tom, či tu ide o porušenie nemeckých predpisov o oslobodení verejno-prospešných zariadení od daní; môže hodnotiť toto opatrenie jedine vzhľadom na ustanovenia Zmluvy o ES o poskytovaní štátnej pomoci. |
(254) |
V dôsledku oslobodenia Wfa v rámci WestLB od majetkovej, kapitálovej a podnikovej dane sa zvýšili zisky Wfa (resp. znížili sa straty), znížila sa potenciálna potreba, aby spolková krajina investovala do podpory bytovej výstavby dodatočný kapitál, a zvýšili sa čisté aktíva Wfa. Keďže Wfa potrebovala len určitú časť tejto (rozšírenej) základne vlastného kapitálu ako základné vlastné prostriedky pre vlastný obchod, mohla časom rásť aj tá časť kapitálu, ktorý mala k dispozícii WestLB na krytie svojej vlastnej obchodnej činnosti. Keby však tento podiel bol rástol, zvyšoval by sa aj základ pre výpočet odmeny spolkovej krajine. Keby sa odmena stanovila v primeranej výške, neviedli by daňové úľavy na podporu bytovej výstavby k deformácii hospodárskej súťaže v prospech WestLB. Podľa uvedených výpočtov predstavuje primeraná odmena 6,92 % p. a., resp. 0,3 % p. a. po odvedení daní. |
5. ODPUSTENIE ZÁVÄZKOV
(255) |
Nemecko tvrdí, že odpustenie povinného ručenia nepoškodilo finančnú situáciu spolkovej krajiny a nestalo sa konkurenčnou výhodou pre Wfa alebo WestLB. Keďže sa majetok Wfa (majetok spolkovej krajiny na podporu bytovej výstavby) už každoročne nezmenšuje plnením príslušných záväzkov, boli by v prípade rozpustenia možné vyššie zisky, ktoré by pripadli spolkovej krajine. Okrem toho nemecké orgány vyhlasujú, že bez tohto odpustenia by BAKred nebol akceptoval sumu 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) ako základné vlastné prostriedky Wfa. |
(256) |
Zrušením ručenia určite stúpla hodnota Wfa. Keďže však odmena, ktorú platí WestLB, vychádza z ocenenia Wfa po tomto zrušení, čiže tento prírastok hodnoty bol už zohľadnený, zrušenie nie je výhodou pre WestLB, pretože odmena je v súlade s trhovými podmienkami. |
6. ZLUČITEĽNOSŤ OPATRENIA SO ZMLUVOU O ES
(257) |
Na základe všetkých týchto úvah možno konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a prevod Wfa teda obsahuje prvky štátnej pomoci v zmysle príslušného článku. Preto teraz treba skúmať, či je táto pomoc zlučiteľná so spoločným trhom. Treba však poznamenať, že nemecká vláda neuplatnila vzhľadom na prípadné prvky pomoci v rámci prevodu Wfa nijaké ustanovenia o výnimkách zo Zmluvy. |
(258) |
Žiadne z ustanovení o výnimkách podľa článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani nie je poskytnutá jednotlivým spotrebiteľom. Rovnako sa ňou neodstraňujú ani škody, spôsobené prírodnými katastrofami alebo inými mimoriadnymi udalosťami, ani nevyrovnáva hospodárske ujmy, zapríčinené rozdelením Nemecka. |
(259) |
Keďže pomoc nie je regionálne zameraná – nie je určená na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo s výraznou nezamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých sektorov hospodárstva – neplatí na ňu ani článok 87 ods. 3 písm. a), ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písmeno c Zmluvy o ES. Pomoc nie je určená ani na podporu dôležitého zámeru v spoločnom európskom záujme. Podpora kultúry a zachovanie kultúrneho dedičstva rovnako nie sú účelom pomoci. |
(260) |
Keďže v období, keď bolo opatrenie implementované, nešlo o hospodárske prežitie WestLB, otázka, či by zrútenie jednej jedinej veľkej banky ako je WestLB mohlo vyvolať v Nemecku všeobecnú krízu bankového sektora, nie je aktuálna. Kladný prípad by podľa článku 87 ods. 3 písmeno b Zmluvy o ES mohol ospravedlniť pomoc na odstránenie značného narušenia nemeckého hospodárskeho života. |
(261) |
Podľa článku 87 ods. 3 písmeno c Zmluvy o ES možno pomoc považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom, keď podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. V zásade by to mohlo platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V danom prípade však nie sú splnené predpoklady na uplatnenie tohto ustanovenia o výnimke. WestLB nebola považovaná za podnik v ťažkostiach, v ktorom by na obnovenie rentability bolo možné použiť štátnu pomoc. |
(262) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky z ustanovení Zmluvy o štátnej pomoci, v zásade platí aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách vo všeobecnom hospodárskom záujme v bankovom sektore“ (52). Je však jasné, že prevod bol uskutočnený preto, aby bola WestLB schopná splniť nové požiadavky na vlastný kapitál a nie kvôli nejakým službám vo všeobecnom hospodárskom záujme. Napokon Nemecko si ani neuplatnilo skutočnosť, že by WestLB mala byť prevodom Wfa odškodnená za poskytovanie určitých služieb vo všeobecnom hospodárskom záujme. Preto ani toto ustanovenie o výnimke nemôže byť v tomto prípade použité. |
(263) |
Keďže žiadna z týchto výnimiek zo zásadného zákazu poskytovania štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES neplatí, nemožno túto pomoc považovať za zlučiteľnú so Zmluvou. |
VII. ZÁVERY
(264) |
Komisia konštatovala, že Nemecko poskytlo pomoc protiprávne, v rozpore s článkom 88 ods. 3 Zmluvy o ES. Pomoc je na základe toho protiprávna. |
(265) |
Pomoc nemôže byť uznaná za zlučiteľnú so zásadami spoločného trhu ani podľa článku 87 ods. 2, resp. ods. 3, ani podľa žiadneho iného ustanovenia Zmluvy o ES. Na základe toho bola pomoc vyhlásená za nezlučiteľnú so spoločným trhom, musí byť odstránená a prvok pomoci tohto protiprávneho opatrenia musí nemecká vláda vyžiadať naspäť, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 978,51 mil. EUR, ktorú Nemecko v období od 1. januára 1992 do 1. augusta 2002 poskytlo v prospech Westdeutsche Landesbank – Girozentrale, teraz WestLB AG, nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby vyžiadalo naspäť od príjemcu protiprávne poskytnutú pomoc, uvedenú v článku 1.
Článok 3
Vrátenie pomoci sa uskutoční okamžite a po uskutočnení konania na národnej úrovni, ak toto umožňuje okamžité a skutočné vykonávanie tohto rozhodnutia.
Spätne požadovaná suma obsahuje úroky splatné od okamihu, keď príjemca dostal protiprávnu pomoc k dispozícii až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa vypočítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (53).
Článok 4
Do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia informuje Nemecko Komisiu o opatreniach prijatých na jeho splnenie za použitia dotazníka uvedeného v prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli, 20. októbra 2004.
Za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9.
(2) Porovnaj poznámku pod čiarou 1.
(3) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1.
(4) Rozsudok zo 6. marca 2003, spoločné prípady T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435.
(5) Stanovisko Nemecka z 10. marca 2004, s. 2.
(6) Zákon na podporu bytovej výstavby v znení uverejnenom 30. septembra 1979 (Zbierka zákonov a nariadení spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko, s. 630).
(7) Ú. v. ES L 386, 30.12.1989 s. 14, zrušené a nahradené smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5.2000.
(8) Požiadavky kapitálovej primeranosti musia banky spĺňať na konsolidovanom, čiastočne konsolidovanom a nekonsolidovanom základe.
(9) Pojem „rizikovo vážené aktíva“ ďalej zahŕňa všetky rizikové a rizikovo vážené položky.
(10) V skutočnosti mali nové požiadavky na kapitálovú primeranosť nadobudnúť platnosť už 1. januára 1993; v Nemecku boli uvedené do platnosti oneskorene.
(11) Tento údaj však spočíva na užšej definícii vlastných prostriedkov, ako sa uvádza v smernici o vlastných prostriedkoch.
(12) Ú. v. ES L 29, 5.2.1993, s. 1.
(13) Treba však poznamenať, že nielen prahové hodnoty, ale aj definície pojmov „vlastné prostriedky“ a „rizikovo vážené aktíva“ sa zmenili a doplnili.
(14) Ú. v. ES L 386, 30.12.1989, s. 1.
(15) Mesačná správa Nemeckej spolkovej banky, máj 1993, s. 49.
(16) Pozri aj publikáciu 11/2329 Krajinského snemu Severného Porýnia-Vestfálska.
(17) Zákon o regulácii podpory bytovej výstavby z 18. decembra 1991 (Zbierka zákonov a nariadení spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko, č. 61, z 30. decembra 1991, s. 561).
(18) Podľa údajov Nemecka je tam použitý výraz „peňažné plnenie“ nepresný a neskôr sa upresnil.
(19) Podľa § 13 zákona o prevode musí ústav na podporu bytovej výstavby plniť svoje úlohy z hľadiska hospodárskej súťaže neutrálne. Ako sa to konkrétne má realizovať, to sa zmluvne dohodlo medzi WestLB a spolkovou krajinou.
(20) Prevod Wfa sa uskutočnil 1. januára 1992.
(21) Na základe vtedajšej platnej požiadavky 5,6 %.
(+) |
Dôverné informácie, ďalej označené ako […] |
(23) Anomálie tohto roka možno vysvetliť tým, že aktíva Wfa sa v súvahe vykazovali inak, zmenila sa definícia vlastného kapitálu a koeficienty kapitálovej primeranosti a na toto obdobie spadalo uznanie kapitálu Wfa zo strany BAKred.
(#) |
Čísla týkajúce sa WestLB AG, v ktorej bol v roku 2002 zlúčený obchod na voľnom trhu bývalej Westdeutsche Landesbank Girozentrale. |
(25) Tento výpočet nezohľadňuje rizikové podsúvahové transakcie.
(26) Treba poznamenať, že nové predpisy nezmenili len koeficienty, ale aj definície pojmov „vlastné prostriedky“ a „rizikovo vážené aktíva“.
(27) Podľa prieskumu k výške odmeny WestLB, ktorý sa vykonal v Nemecku, predstavovala daň z príjmu právnických osôb do roku 1993 46 % a potom 42 %. K tomu treba prirátať solidárny príspevok 3,75 % v roku 1992, 0 % v roku 1993 a 7,5 % po tomto období.
(28) Keď sa v ďalšej časti hovorí o sume, za ktorú sa má odvádzať odmena, potom nezávisle od toho, že sa časom mení rozlišovanie medzi účelovo viazaným kapitálom na činnosť Wfa a sumou, ktorá je k dispozícii WestLB, sa pre jasnosť vždy vychádza zo situácie koncom roka 1993, ide teda o rozdiel medzi 1,5 mld. DEM (770 mil. EUR) a 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR).
(29) Keďže BAKred akceptoval kapitál Wfa až 30. decembra 1992, mala WestLB kapitálový podiel vo výške 2,332 mld. DEM (1,2 mld. EUR) v roku 1992 k dispozícii len 2 dni. Z toho pre WestLB v tomto roku vyplýva disponibilný kapitál v priemernej výške 13 mil. DEM (7 mil. EUR).
(#) |
Keďže kapitál Wfa bol pre obchody na voľnom trhu na základe rozdelenia WestLB k dispozícii len do 1. augusta 2002, treba rozdiel vo výške […] medzi celkovou sumou uznaných základných vlastných prostriedkov […] a sumou viazanou Wfa vo výške 632 mil. DEM vynásobiť faktorom 7/12. Z toho potom pre obchody WestLB na voľnom trhu v danom roku vyplýva priemerný disponibilný kapitál v hodnote […]. |
(31) Odmena vo výške 0,6 % p. a. bola stanovená v protokolárnom zápise k rámcovej zmluve z 11. novembra 1993.
(32) Nemecko uviedlo, že medzi podielnikmi nie je žiadna dohoda, podľa ktorej by sa takéto platby mali uskutočniť, ale WestLB nie je k tomu právne zaviazaná.
(33) Uvádzajú sa tieto vlastnosti: krajina pôvodu emisie a emitenta, zaradenie z hľadiska bankového regulátora, typická splatnosť, nakladanie v prípade konkurzu alebo likvidácie alebo účasť na strate, možnosť predčasnej výpovede, možnosť odročenia alebo odkladu úrokov, možnosť kumulatívneho odročenia.
(34) V jednej verzii sa majetok Wfa porovnáva len s upisovacími listami a „Perpetual preferred stock“, v druhej so všetkými tromi nástrojmi.
(35) Keďže „perpetual preferred shares“ v Nemecku nie sú k dispozícii, boli použité príslušné údaje z trhov USA a Veľkej Británie.
(36) Táto hodnota sa zakladá na sadzbe odmeny 0,6 %, sadzbe dane z príjmu 46 % do roku 1993 a 42 % v ďalšom období, ako aj na solidárnej prirážke vo výške 3,75 % 1992, 0 % 1993 a 7,5 % v ďalšom období.
(37) Po prvé, to vychádza z toho, že BAKred uznal osobitnú rezervu až 30. decembra 1992, takže výpočty vychádzajú z podielu, ktorý WestLB skutočne doložila, len vo výške 2 mil. DEM (1 mil. EUR) a, po druhé, z toho, že WestLB v roku 1992 zaplatila 33 mil. DEM (17 mil. EUR) za budúce penzijné nároky zamestnancov Wfa a táto suma sa považuje za odmenu, ktorú WestLB v tomto roku zaplatila spolkovej krajine.
(38) Pozri napríklad rozsudky v záležitosti C-303/88, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, I-1433 a C-305/89, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, I-1603.
(39) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatňovanie článku 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. V tomto oznámení ide síce výslovne o spracovateľský priemysel, ale zásada platí bezpochyby rovnako pre všetky odvetvia hospodárstva. Čo sa týka finančných služieb, bolo to potvrdené celým radom rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(40) Majetkové podiely verejného sektora na kapitále podnikov – stanovisko Komisie, Bull. ES 9-1984, s. 93 a nasl.
(41) Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 37.
(42) Nedá sa povedať, že na trhu by sa investovalo len do ziskových podnikov. Investície s vysokým rizikom, napr. do inovačných alebo nových technológií, sú takmer pravidlom. Ale aj v týchto prípadoch investor vkladá kapitál podľa svojho očakávania, teda podľa toho, či môže počiatočné straty a existujúce riziká vyrovnať neskorším ziskom. Aj pri takých investíciách je hlavným bodom očakávaná dlhodobá rendita.
(43) Tento aspekt zdôraznili aj externí znalci Komisie, ktorí na expertízach nemeckej vlády kritizovali, že neobsahovali žiadne poukazy na veľkosť transakcie a porovnávali ju s (objemovo) marginálnymi nástrojmi; kapitál Wfa sa porovnával skôr s nástrojmi základných vlastných prostriedkov, ako sú akcie bez hlasovacieho práva.
(44) Externý posudok, vypracovaný pre Komisiu, potvrdzuje tento názor; uvádzajú sa v ňom aj rôzne konkrétne hodnotenia, ktoré sú obsahom nemeckého posudku. Takto sa, napr., v inom svetle javí „kupónový efekt“, keďže sa konštatuje, že pri priebežných stratách alebo likvidácii by sa stratil celý kapitál, nielen jeho časť. Posudok ďalej upozorňuje na dva subjektívne aspekty nemeckého posudku: po prvé, tak znie záver, sa trhové dáta používajú selektívne a, po druhé, sa trhové dáta čiastočne nahrádzajú údajmi, ktoré autori čerpajú zo svojich vlastných skúseností bez toho, aby to výslovne uviedli.
(45) V skutočnosti je situácia oveľa komplikovanejšia, napr. aj z dôvodu podsúvahových položiek, rozdielnej rizikovej váhy aktív a položiek s nulovým rizikom. Základ úvah to však nemení.
(46) Situácia zostáva rovnaká, keď berieme do úvahy možnosť získania doplnkových vlastných prostriedkov až do výšky základných vlastných prostriedkov (koeficient 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné prostriedky).
(47) Tieto výsledky sa opierajú aj o výpovede a štúdie investičných bánk a poradenských firiem o skutočných a očakávaných výnosoch vlastného kapitálu. Salomon Brothers odhaduje výnos vlastného kapitálu väčšiny európskych bánk na 10 až 14 %, Merryl Lynch pre rôzne nemecké banky asi na 11,8 %, WestLB Panmure asi na 11,8 až 12,3 %.
(48) V rozhodnutí o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES uviedla Komisia na základe informácií WestLB, ktoré boli v tomto čase predložené, predbežnú sadzbu vo výške 7 %.
(49) Podľa podkladov, predložených nemeckou vládou, predstavovala daň právnických osôb v roku 1995 a 1996 42 %, k čomu treba ešte pripočítať solidárny príspevok vo výške 7,5 % (teda celkove 49,5 %). Celková daňová sadzba poklesla v roku 1998 na 47,5 %. Až v roku 2001 bola celková daňová sadzba už len 30,5 %.
(50) Posudok First Consulting, citovaný v prvom rozhodnutí vo veci WestLB v poznámke pod čiarou č. 49, predpokladal síce paušálnu prirážku vo výške 1 – 2 % kvôli jednotlivým uvedeným hľadiskám, z hľadiska objemu však neuznal za potrebné zohľadňovať ho už pri zisťovaní podobnosti s vlastným kapitálom. Čo sa týka hľadiska funkčnosti, First Consulting z hľadiska Komisie nebral do úvahy, že investíciu síce nemožno predať, ale zo zákona sa dá z WestLB vyňať a takto principiálne reinvestovať.
(51) Podľa údajov Nemecka zaplatila WestLB za celý rok 2002 […] DEM. Za posudzované obdobie od 1. januára do 1. augusta 2002 ([…] násobené koeficientom 7/12) bola takto ako odmena vyplatená suma […].
(52) Táto správa bola predložená Rade pre hospodárstvo a financie 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. K dispozícii je na Generálnom riaditeľstve Komisie IV – Hospodárska súťaž, a tiež na internetovej stránke Komisie.
(53) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O VYKONANÍ ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Vyplňte nasledujúce údaje o výške nezákonnej štátnej pomoci, ktorá sa poskytla príjemcovi:
Poznámky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite, ako sa počítajú úroky splatné zo sumy pomoci, ktorá sa má vrátiť? |
2. Opatrenia plánované a prijaté na vrátenie pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké sa plánujú prijať na okamžité a účinné vrátenie pomoci. Uveďte, aké alternatívne opatrenia sú vo vnútroštátnom práve na realizáciu vrátenia pomoci. Oznámte, ak existujú, právne základy prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
K akému dátumu bude pomoc vrátená? |
3. Suma pomoci, ktorú už príjemca vrátil
3.1. |
Uveďte nasledujúce údaje o výške pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte informácie dokladujúce spätnú úhradu súm pomoci uvedených v tabuľke v bode 3.1. |
(o) |
Dátum, kedy bola pomoc alebo jednotlivé časti pomoci poskytnuté príjemcovi (ak ide o opatrenie, ktoré pozostáva z viacerých splátok, na každú splátku použite samostatný riadok). |
(2) Výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalenty pomoci)
(°) |
Dátum, kedy bola pomoc vrátená |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/58 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o Štátnej Pomoci Nemecka v prospech Norddeutsche Landesbank – Girozentrale
(oznámené pod číslo C(2004) 3926)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/738/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve, aby členský štát a zainteresované strany zaujali stanovisko podľa uvedených článkov (1) a po zohľadnení ich pripomienok,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Predmetom konania je prevod troch krajinských správcovských inštitúcií na (ďalej len „LTS“) spolkovou krajinou Dolné Sasko na Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (ďalej len „NordLB“). Konanie súvisí so šiestimi ďalšími konaniami proti Nemecku z dôvodu prevodov majetku na krajinské banky, najmä na Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“). |
(2) |
Komisia požiadala Nemecko listom z 12. januára 1993 o informácie týkajúce sa navýšenia kapitálu v banke WestLB v dôsledku integrácie s Inštitútom na podporu bytovej výstavby Wohnungsbauförderanstalt (ďalej len „WfA“), ako aj podobných navýšení vlastných prostriedkov krajinských bánk ostatných spolkových krajín. V liste sa uvádza aj otázka, v ktorých krajinských bankách došlo k prevodu verejného majetku určeného na pomoc i žiadosť o informácie k dôvodom, ktoré by oprávňovali tieto transakcie. |
(3) |
Nemecko odpovedalo listom zo 16. marca 1993 a listom zo 17. septembra 1993. Komisia si vyžiadala ďalšie informácie listom z 10. novembra 1993 a listom z 13. decembra 1993, na ktoré Nemecko odpovedalo listom z 8. marca 1994. |
(4) |
Spolkový zväz nemeckých bánk Bundesverband deutscher Banken e.V. (ďalej len „BdB“), ktorý zastupuje komerčné banky so sídlom v Nemecku, listom z 31. mája 1994 a listom z 21. decembra 1994 oznámil Komisii okrem iného, že zákonom zo 17. decembra 1991 sa previedli podiely spolkovej krajiny Dolné Sasko na majetku k podpore bytového fondu, poľnohospodárstva a živnostenského podnikania s účinnosťou od 31. decembra 1991 na NordLB. BdB považuje navýšenie vlastných prostriedkov NordLB, ktoré s tým bolo spojené, ako ohrozenie hospodárskej súťaže v prospech banky, keďže nedošlo k dohode o odmene za túto transakciu, ktorá by bola v súlade so správaním investora konajúceho trhovo. Druhým uvedeným listom preto podal BdB formálne sťažnosť a vyzval Komisiu začať proti Nemecku konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2 Zmluvy o ES). Vo februári a marci 1995 a v decembri 1996 sa pridali viaceré jednotlivé banky k sťažnosti svojho zväzu. |
(5) |
Komisia v úvode preverila prevod majetku na WestLB, vyhlásila však, že preverí prevody na iné krajinské banky, najmä na NordLB, vzhľadom na výsledky vo veci WestLB (2). Rozhodnutím 2000/392/ES (3) v tejto veci vyhlásila v roku 1999 opatrenie pomoci (rozdiel medzi zaplatenou odmenou a trhovo obvyklou odmenou) za nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariadila vrátenie pomoci. Súd prvého stupňa Európskeho spoločenstva toto rozhodnutie zrušil rozsudkom zo 6. marca 2003 z dôvodu nedostatočného odôvodnenia dvoch prvkov pri stanovení výšky odmeny, v ostatných častiach však rozhodnutie potvrdil v plnom rozsahu. Komisia vydala 20. októbra 2004 po upozornení o dorozumení medzi sťažovateľom, WestLB a spolkovou krajinou Severné Porýnie-Vestfálsko nové rozhodnutie, ktoré zohľadnilo body kritizované súdom. |
(6) |
Komisia v nadväznosti na rozhodnutie 2000/392/ES požiadala Nemecko listom z 1. septembra 1999 o informácie k prevodom na ostatné krajinské banky. Nemecko odpovedalo v liste z 8. decembra 1999 informáciami k prevodu krajinských správcovských inštitúcií spolkovej krajiny na NordLB, ktoré boli po ďalšej žiadosti Komisie doplnené listom z 22. januára 2001. |
(7) |
Komisia požiadala listom z 1. marca 2001 o ďalšie údaje, najmä k prevodom kapitálu zväzu Niedersächsischer Sparkassen und Giroverband (ďalej len „NSGV“), na ktorý Nemecko odpovedalo listom z 15. mája 2001. |
(8) |
Komisia listom z 13. novembra 2002 oznámila Nemecku svoje rozhodnutie začať s ohľadom na prevod majetku na podporu zo spolkovej krajiny Dolné Sasko na NordLB konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES. Komisia zároveň začala aj konanie z dôvodu podobných prevodov majetku na Bayerische Landesbank – Girozentrale, na Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale, na Hamburgische Landesbank – Girozentrale a Landesbank Hessen-Thüringen. Už v júli 2002 začala Komisia konanie týkajúce sa prevodu majetku na Landesbank Berlin. |
(9) |
Rozhodnutia o začatí konaní boli uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (4). Komisia vyzvala ostatné zainteresované strany o zaujatie stanoviska. |
(10) |
Nemecko zaujalo listom z 11. apríla 2003 stanovisko k začatiu konania vo veci NordLB. |
(11) |
Listom z 29. júla 2003 zaujal BdB stanovisko spoločne ku všetkým rozhodnutiam o začatí konaní z 13. novembra 2002. K stanovisku BdB zaslalo Nemecko listom z 30. októbra 2003 reakciu krajinskej vlády Severného Porýnia-Vestfálska a WestLB AG, ktorá sa vzťahuje na konanie proti prevodu LTS na NordLB. |
(12) |
Nemecko na ďalšiu žiadosť Komisie o informácie z 1. septembra 2003 postúpilo listom z 28. októbra 2003 ďalšie informácie a reagovalo na stanovisko BdB k NordLB. |
(13) |
Komisia 7. apríla 2004 a 3. mája 2004 listom požiadala Nemecko o ďalšie informácie, na ktoré odpovedalo listom z 27. mája 2004 a listom z 28. júna 2004. Nemecko postúpilo 16. augusta a 9. septembra 2004 doplňujúce stanoviská k svojmu predchádzajúcemu návrhu. |
(14) |
Sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG postúpili 19. júla 2004 predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený majetok. Na tejto odmene by sa podľa ich názoru malo zakladať rozhodnutie Komisie. Rovnako postúpili BdB, spolková krajina Dolné Sasko a NordLB návrh dohody o primeranej odmene za prevedený majetok LTS. Následne boli Komisii doručené viaceré listy týchto zúčastnených strán i Nemecka. Konečné znenie dohody o prevode majetku LTS na NordLB bolo Komisii doručené 7. októbra 2004. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. NORDDEUTSCHE LANDESBANK – GIROZENTRALE
(15) |
NordLB, do ktorej boli vložené LTS, je verejnoprávny úverový ústav právnej formy ústavu verejného práva so sídlom v Hannoveri, Braunschweigu, Magdeburgu a Schwerine. S koncernovou bilančnou sumou asi 193 mld. eur (rozhodujúci deň 31. december 2003) je jednou z najväčších bánk Nemecka. NordLB v súčasnosti zamestnáva asi 9 500 pracovníkov. |
(16) |
NordLB vznikla v roku 1970 spojením štyroch verejnoprávnych úverových inštitútov (Niedersächsische Landesbank, Braunschweigische Staatsbank vrátane Braunschweigische Landessparkasse, Hannoversche Landeskreditanstalt a Niedersächsische Wohnungskreditanstalt-Stadtschaft). |
(17) |
V čase, v ktorom nadobudol účinnosť preverovaný prevod kapitálu boli vlastníkmi NordLB spolková krajina Dolné Sasko s podielom 60 % a zväz Niedersächsischer Sparkassen- und Giroverband (ďalej len „NSGV“), združenie verejného práva, s podielom 40 %. |
(18) |
V dvoch štátnych zmluvách z roku 1991, resp. 1992 sa spolkové krajiny Dolné Sasko, Sasko-Anhaltsko a Meklenbursko – Predné Pomoransko zhodli o prevádzkovaní NordLB ako spoločného ústavu krajín. S účinnosťou od 12. januára 1993 sa zmenila štruktúra vlastníckych podielov a ručiteľov takto: krajina Dolné Sasko 40 %, NSGV 26,66 %, krajina Sasko-Anhaltsko 10 %, krajina Meklenbursko – Predné Pomoransko 10 %, Sparkassenbeteiligungsverband Sachsen-Anhalt (ďalej len „SBV“) 6,66 %, Sparkassenbeteiligungszweckverband Mecklenburg-Vorpommern (ďalej len „SZV“) 6,66 %. |
(19) |
Podľa stanov prináležia NordLB úlohy krajinskej banky, centrálnej sporiteľne a komerčnej banky. Ďalej môže prevádzkovať iné obchody akéhokoľvek druhu, ktoré slúžia účelu banky, jej nositeľov i komunálnych združení v spolkových krajinách. V regióne Braunschweigu operuje NordLB ako sporiteľňa. NordLB ponúka finančné služby pre súkromných klientov, firemných klientov, inštitucionálnych klientov, štát a obce a je významným aktérom na medzinárodných kapitálových trhoch, a to tak na vlastný účet i pre iných emitentov dlžobných titulov. Ako mnohé iné nemecké univerzálne banky vlastní aj NordLB celý rad podielov na finančných inštitúciách a ďalších podnikoch. |
(20) |
NordLB je zastúpená na významných finančných a obchodných trhoch sveta. Banka prevádzkuje burzovú kanceláriu vo Frankfurte, pobočky v Londýne, New Yorku, Singapure, Štokholme, Helsinkách a Šanghaji, zastúpenia v Osle, Taline a Pekingu a taktiež dcérske spoločnosti v Londýne, Zürichu, Luxemburgu, Rige, Vilniuse a Varšave. |
(21) |
V roku 2003 dosahoval podiel vlastných prostriedkov NordLB na úrovni inštitútu 11,5 % a na úrovni koncernu 10,1 %; podiel vlastného kapitálu dosahoval na úrovni inštitútu 7,1 % a 6,3 % na úrovni koncernu. Výnosnosť vlastného kapitálu bola v roku 2003 [...] (5) %. |
2. KRAJINSKÉ SPRÁVNE INŠTITÚCIE (LTS)
(22) |
V roku 1948 zriadila spolková krajina Dolné Sasko „správnu inštitúciu“, ktorej úlohou bola podpora sociálnej bytovej výstavby. Na základe takzvanej dohody o správe medzi spolkovou krajinou a NordLB prevzala NordLB správu majetku na podporu a úlohy, ktoré vykonávala správna inštitúcia. Na základe tejto a ďalších zmlúv o správe rovnakého druhu sa NordLB stala právnym – ale nie hospodárskym – vlastníkom a fiduciárnym správcom majetku na podporu bytovej výstavby, agrárnu a hospodársku podporu krajiny. Podporné pôžičky boli poskytované vo vlastnom mene, ale ekonomicky na účet krajiny. |
(23) |
Spolu tri správcovské inštitúcie nie sú právne samostatné, sú však vedené ako samostatné, ekonomicky, personálne a organizačne oddelené obchodné úseky NordLB. Tieto tri správcovské inštitúcie sú oslobodené od dane z príjmu právnických osôb, živnostenskej dane a dane z majetku. |
(24) |
LTS-Wohnungswesen spravuje majetok na bytovú výstavbu a taktiež krajinské záruky na podporu bytovej výstavby. Podporuje najmä novú výstavbu a modernizáciu bytov v osobnom vlastníctve a nájomných bytov i kúpu a nadobudnutie bytov do vlastníctva. |
(25) |
LTS-Agrar spravuje verejné pôžičky a dotácie na podporu poľnohospodárstva, najmä agrárne investície do rastlinnej výroby a opatrenia lesného hospodárstva. |
(26) |
LTS-Wirtschaft schvaľuje a spravuje pôžičky a dotácie v oblasti podpory hospodárstva, ťažiskovo investície drobných a stredných podnikov i zakladania existencie. Má na starosť iniciatívu Spoločenstva INTERREG a je uznávaným finančným sprostredkovateľom v rámci „Joint European Venture“ (JEV). |
3. KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY PODĽA SMERNICE O VLASTNÝCH ZDROJOCH
(27) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS z 18. decembra 1989 o kapitálovej primeranosti úverových inštitúcií (6) (ďalej len „smernica o kapitálovej primeranosti“) a smernice Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií (7) (ďalej len „smernica o vlastných zdrojoch“), podľa ktorých bol novelizovaný zákon o poskytovaní úverov (ďalej len „KWG“), musia banky disponovať záručným kapitálom vo výške 8 % svojich vážených rizikových aktív. Minimálne štyri percentuálne body z toho musí predstavovať takzvaný vlastný kapitál (kapitál „prvého poradia“), zahŕňajúci kapitálové súčasti, ktoré sú úverovej inštitúcii neobmedzene a bezprostredne k dispozícii na okamžité krytie rizík alebo strát. Vlastný kapitál má rozhodujúci význam pre celkové vybavenie banky vlastnými prostriedkami v zmysle dohľadu, pretože doplnkový kapitál (kapitál „druhého poradia“) sa uznáva na krytie rizikových obchodov banky len do výšky existujúceho vlastného kapitálu. |
(28) |
K 30. júnu 1993 mali nemecké banky prispôsobiť primeranosť svojho záručného kapitálu novým požiadavkám podľa smernice o kapitálovej primeranosti a smernice o vlastných zdrojoch (8). |
(29) |
Pred realizáciou smernice o kapitálovej primeranosti do nemeckého práva boli mnohé krajinské banky pomerne slabo vybavené záručným kapitálom. Pre dotknuté úverové inštitúcie bolo preto naliehavo potrebné posilnenie základne vlastného kapitálu, aby zabránili obmedzeniu svojej podnikovej expanzie alebo aspoň zachovali svoj jestvujúci objem obchodu. |
(30) |
Z dôvodu napätej situácie v štátnom rozpočte však štátni vlastníci nemohli poskytnúť čerstvý kapitál, na druhej strane si neželali ani privatizáciu a financovanie dodatočného kapitálu cez finančné trhy. Z tohto dôvodu padlo rozhodnutie uskutočniť prevody majetku, resp. kapitálu, napr. v prípade WestLB majetku Inštitútu na podporu bytovej výstavby spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko (ďalej len „WfA“), v prípade NordLB uvedeného majetku na podporu troch LTS. |
4. PREVOD LTS A JEHO DOPAD
a. PREVOD
(31) |
Zákon o prevode majetku na podporu spolkovej krajiny Dolné Sasko do záručného vlastného kapitálu Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (9), ktorý bol prijatý 17. decembra 1991 dolnosaským krajinským snemom, splnomocnil ministerstvo financií spolkovej krajiny previesť podiely spolkovej krajiny na majetku na podporu troch LTS na NordLB ako vlastný kapitál za trhovú hodnotu. Okrem toho sa spolková krajina zaviazala, udržať prevedený majetok na podporu v sume na trhovej hodnote minimálne 1,5 mld. DEM. |
(32) |
Spolková krajina Dolné Sasko a NordLB uzavreli na základe zákona 20. decembra 1991 zmluvu o vklade, ktorou spolková krajina previedla svoje podiely na príslušnom majetku na podporu na NordLB ako záručný vlastný kapitál. Účelom prevodu majetku na podporu bolo navýšenie vlastného kapitálu NordLB uznaného bankovým dohľadom o 1,5 mld. DEM. |
b. HODNOTA LTS
(33) |
NordLB požiadala 21. februára 1992 audítorskú spoločnosť Treuarbeit AG o stanovenie hodnoty vloženého majetku k 31. decembru 1991. Spoločnosť dospela k záveru, že prevedený majetok má celkovú hodnotu 1,7544 mld. DEM, a potvrdila, že účelová rezerva vytvorená v súvislosti s vkladom a vykazovaná v súvahe NordLB k 31. decembru 1991 ako vlastný kapitál vo výške 1,5 mld. DEM je hodnotná. |
(34) |
Hodnota majetku, ktorý previedla spolková krajina Dolné Sasko do NordLB, sa priebežne zisťuje. Nasledujúca tabuľka predstavuje zistené hodnoty do konca roku 2003:
|
(35) |
Na základe posudku spoločnosti Treuarbeit AG požiadala NordLB 26. februára 1992 Spolkový orgán dohľadu nad poskytovaním úverov (ďalej len „BAKred“) o uznanie účelovej rezervy vo výške 1,5 mld. DEM ako záručných vlastných prostriedkov podľa § 10 ods. 2 veta 2 KWG. |
(36) |
Orgán BAKred uznal 26. júla 1993 sumu 1,5 mld. DEM predbežne ako záručný vlastný kapitál. Po objasnení, ktoré si vyžiadal BAKred od spolkovej krajiny Dolné Sasko ohľadne jeho záväzku na udržanie hodnoty aktív na minimálne 1,5 mld. DEM, orgán dohľadu uznal 22. novembra 1993 definitívne, že už netrvajú jeho počiatočné pochybnosti o hodnotnosti účelovej rezervy. Predtým ako orgán BAKred formálne uznal majetky LTS ako vlastný kapitál, strpel BAKred skutočné užívanie majetkov na podporu na podloženie záruky, ak to bolo potrebné, aby boli splnené príslušné platné predpisy o primeranosti vlastných zdrojov. |
(37) |
Hodnota 1,5 mld. DEM sa od okamihu vkladu vykazovala ako súhrnná účelová rezerva pod vlastným kapitálom NordLB, zatiaľ čo príslušný rozdiel k hodnote majetku sa zúčtoval ako rezerva na záväzky zo zmluvy o vklade. |
(38) |
Nemecko uviedlo, že z vloženého majetku bolo ročne potrebných približne 100 mil. DEM na podloženie samotných podporných operácií. Celkový zvyšok majetku bol od uznania orgánom BAKred k dispozícii NordLB na podloženie komerčných operácií. Pred uznaním orgánom BAKRed bola k dispozícii pre komerčný obchod len tá časť aktív, ktorá bola skutočne potrebná na splnenie predpisov o primeranosti vlastných zdrojov. |
(39) |
Pre komerčný obchod boli k dispozícii tieto sumy:
Nezávisle od využiteľnosti majetku v súlade s dozorným právom, je NordLB voči spolkovej krajine zmluvne zaviazaná oznámiť pred začiatkom každého obchodného roka výšku predpokladaného využitia aktív LTS (takzvané zdokladovanie kapitálu). Na rok 1992 oznámila NordLB 180 mil. DEM. Na rok 1993 bolo vyčlenených 1,4 mld. DEM. Od roku 1994 sa kryje kapitál oznámený spolkovej krajine s maximálnou hodnotou, ktorá bola k dispozícii pre komerčný obchod (rozdiely voči sume 1,5 mld. DEM boli potrebné na podporné operácie).
|
c. VPLYVY PREVODU AKTÍV LTS NA NORDLB
(40) |
Podľa informácií Nemecka mala NordLB k 31. decembru 1991 vlastný kapitál vo výške 2,043 mld. DEM a doplnkový kapitál vo výške 543 mil. DEM. V pomere k vtedajšej základni vlastného kapitálu v objeme celkove 2,586 mld. DEM navýšil teda aktíva v objeme 1,5 mld. DEM základňu vlastného kapitálu o 58 %. |
(41) |
Možnosť rozšírenia obchodu s váženými rizikovými aktívami na 100 % sa zvýšila faktorom 12,5, t. j. o asi 17,5 mld. DEM. V skutočnosti však navýšením vlastných prostriedkov o asi 1,4 mld. DEM je možné ďaleko viac rozšíriť prípustný objem úverov, keďže sa rizikové aktíva banky obvykle nevážia 100 % rizikom. Keďže navýšenie vlastného kapitálu umožnilo NordLB prijať ďalší doplnkový kapitál, zväčšila sa jej kapacita poskytovania úverov nepriamo ešte viac. |
d. ODMENA ZA PREVOD LTS
(42) |
V § 7 ods. 1 zmluvy o vklade z 20. decembra 1991 bola dohodnutá odmena vo výške 0,5 % p. a. po zdanení za prevod aktív všetkých troch LTS. Odmena sa platí ročne za predchádzajúce obdobie. Na tento účel určí NordLB do 31. januára príslušného nasledujúceho obchodného roku výšku odmeny. Sadzba odmeny sa vzťahuje podľa zmluvného ustanovenia na ohlásené využitie rezerv vytvorených podľa zmluvy o vklade, t. j. len na „vyčlenený“ kapitál. Podľa toho boli zaplatené nasledujúce sumy:
|
(43) |
Podľa zmluvy o vklade má spolková krajina Dolné Sasko navyše právo odoberať úroky a splátky, zo spätných tokov do aktív, ak trhová hodnota aktív prekročí sumu 1,5 mld. DEM. V čase do marca 2003 bolo podľa informácií Nemecka odobratých celkove 473,88 mil. DEM (242,29 mil. eur). To zodpovedá podľa názoru Nemecka prirážke úrokov k dohodnutým 0,5 % p. a. vo výške asi 2,79 – 2,85 % ročne. |
e. VKLADY KAPITÁLU DRUHÉHO VLASTNÍKA – NSGV
(44) |
Počas prípravných rokovaní k prevodu aktív LTS na NordLB spolková krajina Dolné Sasko jasne zdôraznila voči vtedajšiemu jedinému druhému nositeľovi záruk NSGV, že vychádza zo spoločnej zodpovednosti pri financovaní oboch nositeľov, a že NSGV musí poskytnúť vlastný príspevok podľa svojho kapitálového podielu vo výške 40 %. V prípade problémov by bola potrebná diskusia o zmene vlastníckych pomerov. |
(45) |
Návrh dohody, ktorá sa mala uzatvoriť medzi oboma ručiteľmi, bol priložený k návrhu zákona z 15. októbra 1991. Okamžitému podpisu tejto dohody „nositeľov záruk“ bránila podľa informácií Nemecka len skutočnosť, že sa počítalo so spoločným podpisom spolkovej krajiny Saska-Anhaltska a SBV, ale SBV vo vtedajšej dobe ešte nebol založený. Pri uzatvorení zmluvy o vklade 20. decembra 1991 rozhodlo zhromaždenie nositeľov záruk, ktoré sa v tom čase skladalo zo spolkovej krajiny Dolné Sasko a NSGV, o uzavretí takejto dohody nositeľov záruk. Dohoda sa uzavrela po nadobudnutí platnosti štátnej zmluvy v súčinnosti spolkovej krajiny Sasko-Anhaltsko a SBV 5. marca 1992. |
(46) |
NSGV splnil podľa informácií Nemecka následne svoje povinnosti z dohody nositeľov práv z 5. marca 1992 a navýšil v júli a októbri 1994 bankovým dohľadom uznané vlastné prostriedky NordLB dvomi následne bližšie opísanými opatreniami zo svojej strany o celkove 1 mld. DEM (podľa jeho vtedajšieho kapitálového podielu v NordLB vo výške 40 %). |
(i) Osobitný rezervný fond LBS vo výške 450 mil. DEM
(47) |
Stavebná sporiteľňa Landesbausparkasse (LBS), ktorá dovtedy bola integrovaná do NordLB, bola po rokovaniach koncom roku 1993 medzi spolkovou krajinou, NSGV a NordLB zákonom zo 6. júna 1994 s účinnosťou od 1. júla 1994 vyčlenená z NordLB a osamostatnená ako právne spôsobilý ústav verejného práva. |
(48) |
Dovtedy boli v internom pomere nositeľov záruk spolková krajina Dolné Sasko so 60 % a NSGV so 40 % vlastníkmi LBS. Hodnota LBS bola vyčíslená na 900 mil. DEM. Dohodlo sa, že NordLB vyberie z LBS pred odčlenením 450 mil. DEM a NSGV vloží tú istú sumu opäť do LBS. Toto opatrenie vo výške 450 mil. DEM bolo NSGV pod podmienkou, že NSGV uskutoční ďalší majetkový vklad vo výške 550 mil. DEM, započítané na jeho záväzok z dohody nositeľov záruk vložiť do NordLB 1 mld. DEM. |
(49) |
Vybratú sumu 450 mil. DEM zaúčtovala NordLB do rezervného fondu zisku formou osobitného rezervného fondu ako doplnkový záručný vlastný kapitál v zmysle predpisov o bankovom dohľade. Osobitný rezervný fond bude kumulovane úročený 7,5 % p. a. pred zdanením a prináleží v internom pomere nositeľov záruk spolkovej krajine vo výške 60 % a NSGV vo výške 40 %. |
(ii) Tichý vklad vo výške 550 mil. DEM
(50) |
NSGV a NordLB uzavreli podľa informácií Nemecka 10. októbra 1994 zmluvu o majetkovom vklade podľa § 10 ods. 4 KWG. NSGV sa v zmluve zaviazal, s účinnosťou k 10. októbru 1994 uskutočniť majetkový vklad formou tichého podielu vo výške 550 mil. DEM u NordLB za vyplatenie odmeny závislej od zisku, ktorej výška vyplýva z bližšie špecifikovanej úrokovej sadzby pre desaťročné dlhopisy na doručiteľa vo výške 7,91 % plus marže 1,2 % p. a. Na tomto základe je možné vypočítať podľa informácií nemeckých orgánov celkové úročenie vo výške 9,11 %, ktoré zodpovedá trhovo obvyklej odmene za tiché podielnictvo a zároveň odmene, ktorá sa vyplatí spolkovej krajine Dolné Sasko za vklad aktív do záručného vlastného kapitálu. Vklad bol podľa informácií nemeckých orgánov zmluvne uskutočnený a uznaný ako záručný vlastný kapitál NordLB v zmysle bankového dohľadu. |
III. STANOVISKO ZÚČASTNENÝCH STRÁN
1. SŤAŽNOSŤ A PRIPOMIENKY SŤAŽOVATEĽA
(51) |
BdB vidí v prevode aktív LTS a tým spojenom navýšení vlastných prostriedkov NordLB ohrozenie súťaže v prospech NordLB, keďže NordLB neposkytla žiadnu odmenu, ktorá by bola v súlade so zásadou trhovo konajúceho investora. |
(52) |
Podľa názoru BdB nie je uplatňovanie zásady investora konajúceho podľa trhového hospodárstva obmedzená na stratové podniky alebo podniky, ktoré by vyžadovali sanáciu. Investora pri jeho rozhodnutí o investícii nevedie otázka, či príslušný podnik vôbec hospodári rentabilne, ale preveruje či výnos zodpovedá trhu obvyklej sadzbe. Ak by sa vklady kapitálu štátu a obcí preverovali z hľadiska pomoci len vtedy, ak by išlo o stratové podniky, viedlo by to k zhoršeniu postavenia komerčných podnikov, ktoré nie je v súlade s článkom 86 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(53) |
Zároveň nie je možné uplatniť článok 295 Zmluvy o ES na to, aby sa prevod LTS vyňal z rozsahu platnosti práva súťaže. Z článku je možné nanajvýš odvodiť slobodu štátu vytvoriť takýto zvláštny majetok; hneď ako majetok prechádza na komerčne fungujúci podnik, treba však uplatniť pravidlá súťaže. |
(54) |
BdB konštatoval vo svojej sťažnosti, že otázku, aká odmena je primeraná za vklad aktív, najmä v prípade NordLB treba zodpovedať na základe metodiky, na ktorej sa zakladá rozhodnutie Komisie v prípade WestLB z 8. júla 1999. Teda sa v prvom kroku porovná kapitál, ktorý bol daný k dispozícii s nástrojmi vlastného kapitálu. V druhom kroku sa má určiť minimálna odmena, ktorú by očakával investor za konkrétnu investíciu vlastného kapitálu do krajinskej banky. Na koniec sa vypočítajú prípadné prirážky a zrážky z dôvodu špecifík prevodu. |
(55) |
BdB dospel k výsledku, že vklad aktív LTS do NordLB – rovnako ako vo všetkých ostatných konaniach kvôli vkladom kapitálu v krajinských bankách – je porovnateľný s vkladom do kmeňového kapitálu. |
(56) |
Vklad aktív nie je porovnateľný s kapitálom na pôžitkové práva, pretože pôžitkové listy predstavujú len doplnkový kapitál. V Nemecku boli vlastným kapitálom v príslušných termínoch vkladov, teda najmä koncom roku 1991, jedine kmeňový kapitál (a rezervy v zmysle § 10 ods. 2 KWG) a tiché vklady. Porovnanie s tichými účasťami treba vo všetkých prípadoch vylúčiť. Po prvé investor poskytne tiché vklady len na obmedzený čas. Investor teda nemôže očakávať, že za tichý vklad dostane taký istý výnos, ako za nástroje vlastného kapitálu uznané bankovým dohľadom bez časového obmedzenia, ako najmä prídel do kmeňového kapitálu. |
(57) |
Ak sa po druhé argumentuje, že pridelený kapitál na základe dohôd medzi vlastníkmi krajinskej banky ručí následne po kmeňovom kapitále, neslobodno z toho vyvodzovať znížené riziko pre investora. Vložený kapitál tvorí významnú časť celkového vlastného kapitálu. Preto je veľmi pravdepodobné, že vnesený kapitál sa použije minimálne čiastočne pri stratách (11). |
(58) |
Rozdielna kvalita tichých vkladov v porovnaní s kapitálom, ktorý bol vnesený vkladom aktív do krajinských bank, bola po tretie potvrdená bazilejským výborom pre bankový dohľad vo vzťahu na definíciu vlastného kapitálu z hľadiska bankového dohľadu. Podľa nej treba uznať tiché vklady z hľadiska bankového dohľadu len ako takzvaný kapitál Lower-Tier-1. Tento kapitál smie tvoriť len 15 % požadovanej úrovne vlastného kapitálu, t. j. pri úrovni vlastného kapitálu vo výške 4 % by mali 3,4 % predstavovať základný kapitál a otvorené rezervy (napr. vložené účelové rezervy do krajinských bánk). Okrem toho sú druhoradé nástroje vlastného kapitálu, napr. prednostných akcií alebo pôžitkových listov, prijímané bankami len v malom rozsahu. V dôsledku tlaku ratingových agentúr takmer nikdy nedosahujú – úplne inak ako v tu posudzovaných prípadoch – viac ako 10 % celkového vlastného kapitálu banky. Na tomto základe nie je možné uplatniť tiché účasti na veľké objemy, ktoré investuje investor sám. |
(59) |
BdB uvádza, že všetky metódy na stanovenie primeranej odmeny (výnosu) za poskytnutý kmeňový kapitál vychádzajú z bezrizikového výnosu a pripočítavajú rizikovú prémiu. Metódy vychádzajú z nasledovného základného princípu: Očakávaný výnos rizikovej investície = bezrizikový výnos + riziková prémia za rizikovú investíciu |
(60) |
Pri určení bezrizikového výnosu vychádza BdB z výnosov dlhodobých štátnych obligácií, keďže pri pevne úročených cenných papieroch štátnych emitentov ide o investíciu s najnižším alebo žiadnym rizikom. Na odstránenie vplyvov inflácie sa pritom na každé obdobie vkladu určí sadzba výnosu z dlhodobej štátnej obligácie bez zohľadnenia očakávanej inflácie. Na odhad dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzby sa potom k „reálnej základnej úrokovej sadzbe“ v príslušnom čase pripočíta odhad dlhodobej priemernej očakávanej inflácie vo výške 3,6 %. |
(61) |
Trhová riziková prémia sa určí podľa názoru BdB v prvom kroku z rozdielu medzi dlhodobým priemerným výnosom z akcií a štátnych obligácií. |
(62) |
V druhom kroku určuje BdB beta-hodnotu krajinských bánk, t. j. individuálnu rizikovú prémiu tých bánk, ktorou treba prispôsobiť všeobecnú trhovú rizikovú prémiu. |
(63) |
BdB konštatoval, že súd prvého stupňa potvrdil sadzbu odpočítanú v rozhodnutí Komisie 2000/392/ES od minimálnej odmeny z dôvodu chýbajúcej likvidity Wfa-majetku. Preto niet dôvodu odchýliť sa v predmetných prípadoch od tejto metódy a aj v týchto prípadoch treba uskutočniť zrážku z likvidity. Výška zrážky za chýbajúcu likviditu vyplýva podľa WestLB-metodiky z očistených nákladov na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie bez uplatniteľných podnikových daní). |
(64) |
Súd prvého stupňa zároveň potvrdil prirážku v rozhodnutí Komisie 2000/392/ES. Aj keď sa v ostatných prípadoch krajinských bánk vyskytujú okolnosti, ktoré majú vplyv na zvýšenie rizika „normálnej investície kmeňového kapitálu“, ako čiastočne výnimočne veľký objem prevodu majetku, nevydanie nových obchodných podielov a s tým spojené zrieknutie sa ďalších hlasovacích práv a taktiež chýbajúca zastupiteľnosť investície, t. j. nemožnosť kedykoľvek stiahnuť investovaný kapitál z podniku, je podľa názoru BdB aj v tomto prípade zdôvodnená prirážka. |
2. PRIPOMIENKY SPOLKOVEJ KRAJINY SEVERNÉ PORÝNIE-VESTFÁLSKO A WESTLB
(65) |
V stanovisku Nemecka z 30. októbra 2003 k rozhodnutiu Komisie o začatí konania popierajú spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB, že vklady majetku do krajinských bánk, osobitne v prípade NordLB, možno porovnávať s kmeňovým kapitálom. Skôr boli tiché vklady a takzvané perpetuals uznané v Nemecku už od roku 1991 ako vlastný kapitál. Naviac odmenu neurčuje zaradenie podľa bankového dohľadu, ale rizikový profil investície. Keďže majetky ručia v druhom rade, je riziková štruktúra skôr porovnateľná s tichými vkladmi alebo takzvanými Perpetuals ako s investíciami kmeňového kapitálu. |
(66) |
S ohľadom na výpočet minimálnej odmeny pri investícii kmeňového kapitálu nie sú z pohľadu WestLB metodicky žiadne námietky voči metóde Capital Asset Pricing Model (CAPM). Beta-hodnoty určené BdB v hodnotách výrazne väčších ako 1 ale nie sú primerané. Betafaktor väčší ako 1 hovorí, že podniková akcia predstavuje vyššie riziko ako celkový trh. Na základe vtedy nesporne existujúcej ústavnej záťaže a ručenia nositeľov však ležalo riziko investície do krajinskej banky výrazne pod celkovým rizikom trhu. |
(67) |
Okrem toho je v osobitnom prípade krajinských bánk chybou zamerať sa na očakávaný výnos v čase vkladu majetkov do krajinských bánk. Tento podnet je síce v rámci súkromného investora v zásade zmysluplný. Tu by to znamenalo, že základom má byť očakávaný výnos v roku 1991. Je však v rozpore s akoukoľvek ekonomickou realitou, aby investor v roku 2003 dostal očakávaný výnos roku 1991, ktorý je výrazne vyšší ako skutočne dosiahnuté výnosy. V schematicky trvalom uplatňovaní jednej sadzby výnosov spočíva neodôvodniteľné znevýhodnenie krajinských bánk voči komerčným účastníkom súťaže. |
(68) |
Vzhľadom na zrážku z dôvodu chýbajúcej likvidity prevodov majetku zdieľajú WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko názor, že sadzbu za bezrizikové štátne obligácie treba v plnej miere odpočítať od základného výnosu. Prevodom majetku nezískali krajinské banky žiadnu likviditu. Ekonomicky je neudržateľné znižovanie tejto sadzby o daňovú úsporu, keďže odmena za nástroje kapitálového trhu je nezávislá od daňovej situácie. V opačnom prípade by zo závislosti od daňovej situácie museli vyplývať odlišné ceny za nástroj kapitálového trhu. |
(69) |
Záverom treba zohľadniť pri znížení rizika a tým znížení odmeny, že na základe chýbajúcej likvidity majetku nie je vystavená riziku ani likvidita. Toto treba zohľadniť príslušnou zrážkou. Rovnako treba uskutočniť zrážku z dôvodu takzvaného efektu vlastníka, pretože investor, ktorý už má podiel na podniku, hodnotí dodatočnú investíciu inak ako nový investor. |
3. PRIPOMIENKY NORDLB A SPOLKOVEJ KRAJINY DOLNÉ SASKO
(70) |
Závery NordLB a spolkovej krajiny Dolné Sasko predkladá aj spolková vláda. Preto sú uvedené spoločne so závermi Nemecka. |
4. PRIPOMIENKY NEMECKA
(71) |
Podľa názoru Nemecka existujú aj po rozhodnutí súdu prvého stupňa zásadné pochybnosti o tom, či investície štátu a obcí do rentabilných podnikov možno merať mierkou súkromného investora. Naviac je Nemecko presvedčené, že prenechanie aktív spolkovou krajinou Dolné Sasko banke NordLB nie je pomocou ani podľa zásad uplatnených Komisiou v rozhodnutí 2000/392/ES. |
(72) |
V prípade NordLB sa v čase prenechania aktív zaviazal popri spolkovej krajine jediný druhý spoločník NSGV uskutočniť podľa miery svojho podielu vklad v príslušnom rozsahu a za porovnateľných podmienok ako spolková krajina a tento vklad potom aj uskutočnil. Už do tejto miery sa spolková krajina pri vložení aktív do NordLB zachovala ako súkromný investor. |
(73) |
Okrem toho zaplatila NordLB aj primeranú odmenu. Pritom treba zohľadniť, že zaplatená odmena 0,5 % po zdanení (1,2 % pred zdanením) s ohľadom na refinancovanie, ktoré spolková krajina ako investor ušetrila vo výške asi 8,3 % zodpovedá indikatívnemu úroku (1,2 % +8,3 %=) asi 9,5 % pred zdanením. Navyše spolková krajina Dolné Sasko vyberala k odmene 0,5 % po zdanení bežne spätné toky z aktív, ktoré celkove tvorili sumu 242,29 mil. eur (473,88 mil. DEM). |
(74) |
Spôsob výpočtu minimálnej odmeny BdB a Komisie v rozhodnutí 2000/392/ES je chybný. CAPM-metóda nie je vhodný na určenie trhového výnosu z viacerých dôvodov. Jednak sa nemohlo majetkom prevedeným na NordLB voľne disponovať. Tým by teda prakticky neexistovali alternatívne investície, z ktorých sa vychádza v rámci CAPM. Okrem toho neexistovalo riziko trhových výkyvov predpokladané CAPM, pretože krajinské banky neboli kótované na burze cenných papierov, keďže odmena za vklad bola pevným úrokom a krajinské banky boli v tom čase ešte zvýhodnené ústavnou záťažou a zárukou nositeľov. Preto ani neexistuje historický rad dát pre beta faktory. |
(75) |
Pri osobitných okolnostiach prenechania aktív treba zohľadniť, že ručenie aktívami v internom vzťahu je obmedzené v súlade s podielom spolkovej krajiny Dolné Sasko na kmeňovom kapitály NordLB a že spolková krajina má nárok na vyrovnanie voči ostatným nositeľom záruk NordLB. Investor pri svojom investičnom rozhodnutí v rozhodujúcej miere zohľadnil, že aktíva sa síce vo externom vzťahu neobmedzene podieľajú na strate, ručenie v internom vzťahu je však obmedzené na rozsah zodpovedajúci podielu spolkovej krajiny Dolné Sasko na kmeňovom kapitály NordLB. Spolková krajina Dolné Sasko preto má nárok na vyrovnanie voči ostatným nositeľom záruk NordLB – všetky združenia verejného práva – u ktorých neexistovalo riziko platobnej neschopnosti. |
(76) |
Vzhľadom na prirážku z dôvodu mimoriadne vysokého objemu transakcie nie je pochopiteľné, ako sa má definovať, a prečo toto zdôvodňuje prirážku. Pomer vloženého kapitálu k celkovému vlastnému dozornému kapitálu koncernu NordLB tvoril v roku 1992 len 34,89 %. Tento podiel klesol do roku 2001 na už len 9,62 %. Tieto výpočty sa uskutočňujú na tom základe, že vlastný kapitál NordLB predstavoval v roku 1992 4,298 mld. DEM a v roku 2001 15,596 mld. DEM. Pritom je v údajoch o vlastnom kapitále už obsiahnutý majetok LTS. |
(77) |
Ani nevydanie nových obchodných podielov spolkovej krajine Dolné Sasko neodôvodňuje prirážku. NSGV sa v čase prenechania aktív zaviazal vložiť príslušný kapitál podľa svojho podielu v NordLB, k čomu potom neskôr aj prišlo. Preto nebolo dôvodu navyšovania podielov krajiny. |
(78) |
Konečne chýbajúca zastupiteľnosť aktív nie je dôvodom na prirážku. Vklad aktív porovnávajú BdB a Komisia pre výpočet minimálneho výnosu s investíciou kmeňového kapitálu. Investície kmeňového kapitálu sú však rovnako málo zastupiteľné ako aktíva LTS. |
(79) |
V prípade, že NordLB by prenechaním aktív napriek tomu bola zvýhodnená, išlo pri tomto zvýhodnení len o kompenzáciu nákladov, ktoré NordLB vznikli plnením je verejnej úlohy. NordLB nie je len krajinskou bankou, ale v regióne Braunschweigu aj sporiteľňou. Preto plní nielen klasickú verejnú úlohu krajinských bánk s ňou súvisiacimi nákladmi, ale aj funkciu sporiteľne. |
(80) |
Ak napriek všetkému ide o pomoc, ide v každom prípade o trvajúcu pomoc, keďže prenechanie aktív sa uskutočnilo na základe ústavnej záťaže definitívne upravenej Bruselským kompromisom zo 17. júla 2001. |
5. DOHOVOR MEDZI BDB, SPOLKOVOU KRAJINOU DOLNÉ SASKO A NORDLB
(81) |
Komisia dostala 7. októbra 2004 výsledky dorozumenia medzi sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Dolné Sasko a NordLB. Bez poškodenia naďalej trvajúcich zásadných právnych názorov sa strany dorozumenia dohodli na tom, čo chápu ako vhodné parametre na určenie primeranej odmeny, a čo ako primeranú odmenu samotnú. Strany prosia Komisiu, aby pri svojom rozhodnutí zohľadnila výsledky ich dorozumenia. |
(82) |
Strany určili najskôr na základe modelu Capital Asset Pricing Modell (ďalej len „CAPM“) minimálnu odmenu za hypotetickú investíciu kmeňového kapitálu do NordLB. Podľa tejto má primeraná minimálna odmena za aktíva LTS predstavovať 10,03 %. Vychádza sa z bezrizikových úrokových sadzieb indexu REX10 Performance spoločnosti Deutsche Börse AG, a pre beta faktory z posudku spoločnosti KPMG z 26. mája 2004 (predložený Komisii), ktorý si nechali vypracovať krajinské banky. Konkrétne pre NordLB vyplýva k času vkladu 31. decembra 1991 bezriziková základná úroková sadzba vo výške 7,15 %. Ako beta faktor bola na základe štúdie KPMG použitá hodnota 0,72. Trhová riziková prémia bola určená vo výške 4 % (jednotne pre všetky krajinské banky). |
(83) |
Potom sa určuje zrážka z dôvodu chýbajúcej likvidity kapitálu. Základom bola opäť bezriziková úroková sadzba 7,15 % ako hrubé náklady na refinancovanie. Na určenie očistených nákladov na refinancovanie bolo rozhodujúce daňové zaťaženie NordLB vo vzťahu na okamih vkladu paušalizované na 50 %, z čoho vyplýva zrážka za likviditu vo výške 3,57 %. |
(84) |
Následne sa uplatní prirážka vo výške 0,3 % z dôvodu nevydania hlasovacích práv. |
(85) |
Z uvedeného vyplýva primeraná odmena za aktíva LTS vo výške 6,76 % p. a. po zdanení za tú časť aktív LTS, ktorý je použiteľný pre komerčný obchod NordLB. Táto odmena má byť splatná od konca mesiaca uznania ako vlastný kapitál (30. novembra 1993). |
(86) |
K odmene za tú časť aktív LTS, ktorá nie je použiteľná pre komerčný obchod NordLB (avalová provízia), sa dorozumenie nevyjadruje. |
IV. POSÚDENIE OPATRENIA
(87) |
Na posúdenie opatrenia podľa zmluvných ustanovení o štátnej pomoci treba najskôr preveriť, či je opatrenie štátnou pomocou v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY NA ZVÝHODNENIE URČITÉHO PODNIKU
(88) |
Ako bolo vyššie uvedené, došlo k prevodu podielov spolkovej krajiny Dolné Sasko na aktívach troch LTS na NordLB ako vlastného kapitálu. Ak sa takýto štátny majetok s komerčnou hodnotou prevedie na podnik, ide o štátne prostriedky v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(89) |
Pri preverovaní, či prevod štátnych prostriedkov na podnik štátu alebo obce takýto podnik zvýhodní a teda môže v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES predstavovať štátnu pomoc, uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Táto zásada bola akceptovaná a ďalej rozvinutá Súdnym dvorom v rade právnych prípadov. Posúdenie podľa tejto zásady je uskutočnené pod odôvodnením 93 a nasl. |
2. OHROZENIE HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A OVPLYVNENIE TRHU MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI
(90) |
Liberalizáciou finančných služieb a integráciou finančných trhov je bankovníctvo čoraz viac citlivé na ohrozenie hospodárskej súťaže, najmä ak sa pretrvávajúce prekážky súťaže na trhoch finančných služieb priebežne odbúravajú. |
(91) |
NordLB je univerzálnou bankou a významným hráčom na medzinárodných kapitálových trhoch. NordLB poskytuje bankové služby v súťaži s inými európskymi bankami v Nemecku a za jeho hranicami. Pomoci pre NordLB preto narúšajú súťaž a ovplyvňujú trh medzi členskými štátmi. |
(92) |
Zároveň treba poukázať na to, že tu je úzky súvis medzi vlastným kapitálom úverového inštitútu a jeho bankovými aktivitami. Len s dostatočným uznaným vlastným kapitálom môže banka pracovať a rozširovať svoje komerčné aktivity. Keďže bola NordLB štátnym opatrením vybavené takýmto vlastným kapitálom na účely primeranosti vlastných prostriedkov, došlo k bezprostrednému ovplyvneniu obchodných možností banky. |
3. ZÁSADA TRHOVO KONAJÚCEHO INVESTORA
(93) |
Pri posúdení, či kapitálové opatrenie uskutočnené verejným vlastníkom podniku je zvýhodnením v zmysle čl. 87 ods. 1 Zmluvy o ES, uplatňuje Komisia zásadu „investora konajúceho trhovo“. Túto zásadu Komisia uplatnila v mnohých prípadoch a túto zásadu akceptoval a ďalej rozvinul Súdny dvor Európskych spoločenstiev vo viacerých rozhodnutiach (12). Umožňuje Komisii zohľadniť osobité okolnosti každého prípadu, napríklad určité stratégie holdingovej spoločnosti alebo podnikovej skupiny alebo medzi krátkodobými a dlhodobými záujmami investora. Zásada investora konajúceho trhovo sa uplatňuje aj v predmetnom prípade. |
(94) |
Podľa tejto zásady nie je štátnou pomocou, ak sú poskytnuté kapitálové prostriedky za podmienok, „za akých by súkromný investor, ktorý koná za normálnych podmienok trhového hospodárstva, bol ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“ (13). Osobitne je finančné opatrenie pre trhovo konajúceho investora neprijateľné vtedy, ak dohodnutá odmena nedosahuje výšku odmeny vyplácanej na trhu za porovnateľné investície. |
(95) |
Vo svetle „zásady trhovo konajúceho investora“ je jadrom otázka, či by takýto investor bol poskytol NordLB kapitál, ktorý vykazuje špecifické znaky aktív LTS, za tých istých podmienok, najmä vzhľadom na pravdepodobný výnos z investície. Táto otázka bude následne preverená. |
a) ČLÁNOK 295 ZMLUVY O ES
(96) |
Podľa článku 295 Zmluvy o ES ostáva vlastnícky poriadok v jednotlivých členských štátoch nedotknutý. To však neoprávňuje na konanie v rozpore s pravidlami súťaže podľa zmluvy. |
(97) |
Nemecko uvádza, že z dôvodu účelovej viazanosti majetku LTS nie je možné tieto prostriedky použiť výnosne iným spôsobom, ako ich vkladom do podobného verejného zariadenia. Preto je prevod komerčne najzmysluplnejším použitím tohto majetku. Preto je akákoľvek odmena za vklad, t. j. každý dodatočný výnos z LTS kapitálu, postačujúci na zdôvodnenie prevodu s ohľadom na „zásadu trhovo konajúceho investora“. |
(98) |
Táto argumentácia je nepochopiteľná. Je možné, že vnesenie troch LTS do NordLB a z neho vyplývajúca možnosť pre NordLB použiť časť LTS kapitálu na podloženie komerčného obchodu, bolo hospodársky najzmysluplnejším riešením. Obmedzenie by však na takýto pohľad verejného investora prehliadlo fundamentálnu otázku zvýhodnenia príjemcu. Či ide o zvýhodnenie, je možné určiť tak, že sa preverí, či cena, ktorú príjemca za opatrenie zaplatil, zodpovedá trhovej cene: Akonáhle sa použijú verejné peniaze a iné aktíva na komerčné, súťažne orientované aktivity, treba uplatniť trhovo obvyklé pravidlá. |
b) ŽIADNA ZMENA V ŠTRUKTÚRE VLASTNÍKOV
(99) |
Prostriedkom na zabezpečenie primeraného z poskytnutého kapitálu by bolo bývalo príslušné zvýšenie podielu spolkovej krajiny na NordLB, ak celková výnosnosť banky zodpovedá normálnemu výnosu, ktorý trhovo konajúci investor zo svojej investície očakáva. Spolková krajina Dolné Sasko sa však nerozhodla pre tento postup. |
(100) |
Neuskutočnenie navýšenia obchodných podielov v NordLB je zo strany Nemecka zdôvodnený tým, že sa NSGV k termínu prenechania aktív zaviazal, podľa svojho podielu v NordLB taktiež vložiť kapitál, k čomu potom aj vytvorením mimoriadnej rezervy LBS vo výške 450 mil. DEM a tichým vkladom vo výške 550 mil. DEM aj došlo. Nemecko okrem toho zastáva názor, že súdny dvor rozhodol vo veci Alitalia (14), že vklad kapitálu z verejných prostriedkov vždy vyhovuje zásade súkromného investora, ak investuje aj iný vlastník a v takom prípade nemôže ísť o štátnu pomoc. |
(101) |
Vzhľadom na rozhodnutie súdneho dvora vo veci Alitalia treba poukázať na to, že sa rozhodnutie vzťahuje na investície súkromných investorov. V prípade NSGV však nejde o súkromného investora ale o verejnoprávnu organizáciu. Okrem toho nie sú vklady kapitálu zo strany NSGV časovo ani obsahovo porovnateľné s prevodom aktív LTS. |
(102) |
Zatiaľ čo majetky LTS boli prevedené s účinnosťou k 31. decembru 1991 na NordLB, došlo k odčleneniu LBS z NordLB a vytvoreniu mimoriadnej rezervy LBS vo výške 450 mil. DEM až s účinnosťou k 1. júlu 1994. Tichý vklad vo výške 550 mil. DEM sa uskutočnil až s účinnosťou k 10. októbru 1994. Už tento veľký časový odstup vedie z pohľadu Komisie k tomu, že niet porovnateľných podmienok. |
(103) |
Ďalšou skutočnosťou je, že v prípade tichého vkladu ide v každom prípade i inú formu investície. Vo vtedajšom čase išlo pri tichom vklade o takzvaný „lower tier 1“ kapitál, teda doplnkový kapitál, ktorý nemožno použiť v rovnakej miere ako kmeňový kapitál na splnenie predpisov o primeranosti vlastných prostriedkov. Okrem toho sa poskytovatelia tichých vkladov nepodieľajú na rozdiel od poskytovateľov kmeňového kapitálu na prírastkoch hodnoty podniku, ale odmena sa uskutočňuje v plnej miere cez priamo vyplácané odmeny, ktoré sú obvykle nižšie ako v prípade investícií kmeňového kapitálu. |
(104) |
Aj keby sme vychádzali z toho, že – likvidný – tichý vklad 550 mil. DEM mal byť odmenený viac ako – nelikvidný – aktíva LTS, nie sú prevod majetku spolkovej krajiny a prevod majetku NSGV z dôvodu rozdielnych odplát porovnateľné. Za mimoriadnu rezervu LBS sa vypláca 7,5 % ročne (pred zdanením), tichý vklad je podľa informácií spolkovej vlády úročený asi 9,11 % (pred zdanením). Aktíva LTS sa oproti tomu zúročuje len 0,5 % po zdanení (asi 1,2 % pred zdanením). Tým pádom je odmena za aktíva LTS výrazne nižšia ako odmena za opatrenia NSGV. |
(105) |
Keďže sa teda transakcie spolkovej krajiny a NSGV podstatne líšia, môže v konečnom dôsledku ostať otvorené, či v čase vkladu aktív LTS do NordLB skutočne existovala záväzná povinnosť pre NSGV vložiť kapitál v rozsahu svojho podielu do NordLB, alebo či to bolo záväzne stanovené až neskôr. |
(106) |
Výsledkom teda nebol proporcionálny, porovnateľný prílev kapitálu súkromného investora, takže aj predpoklady, na ktorých je založený prípad Alitalia, v tomto prípade nie sú splnené. Investíciu uskutočnil iný verejný vlastník podielov, NSGV, a podmienky vloženia kapitálu nie sú porovnateľné, keďže časovo nesúvisia a aj podmienky vloženia sa líšia. |
c) EFEKT VLASTNÍKA
(107) |
Nemecko zastáva názor, že trhovo konajúci vlastník by bol pri odmene zohľadnil prírastok hodnoty vlastného podielu v NordLB. Spolková krajina Dolné Sasko mala v čase vkladu majetku LTS v NordLB podiel 60 %. Hodnota týchto 60 % vkladom vzrástla. Okrem toho spolková krajina zabezpečila, že aj NSGV vložil podľa svojho podielu kapitál, takže sa NSGV nepodieľal na prírastku hodnoty, ktorú privodila len samotná spolková krajina. |
(108) |
Z dôvodov uvedených pod marginálnymi číslami 102 a ďalšími nemožno prisudzovať skutočnosti, že spolková krajina vlastnila podiely v NordLB, žiaden význam, a prísun kapitálu zo strany NSGV nemožno chápať ako porovnateľnú investíciu. Tým pádom participuje NSGV na prírastku hodnoty bez toho, aby sám prispel príslušným dielom. Žiaden trhovo konajúci investor by neakceptoval, že ako spoluvlastník znáša celú ťarchu investície a realizuje len čiastočne jej úžitok. Toto bolo výslovne potvrdené súdom prvého stupňa v rozsudku k WestLB (15). |
d) KAPITÁLOVÝ ZÁKLAD NA VÝPOČET ODMENY
(109) |
Podľa názoru Nemecka má pre banku hospodársku hodnotu len tá časť uznaných základných vlastných prostriedkov, ktorú NordLB môže použiť na podloženie svojich komerčných aktivít a preto môže spolková krajina požadovať len za túto časť odmenu. BdB tvrdí, že celá suma 1,7544 mld. DEM je vytavená riziku, a preto je potrebné vyplatiť odmenu na túto sumu. |
(110) |
Ako sa ustanovilo v rozhodnutí 2000/392/ES a potvrdilo súdom prvého stupňa, treba odmeniť zásadne celú hodnotu prevedeného majetku. Odmena pritom môže byť za časti prevedeného majetku rôzna. |
(111) |
Na určenie primeranej odmeny by sa malo rozlišovať medzi časťami majetku LTS podľa ich úžitku pre NordLB. |
(112) |
Koncom roka 1991 hodnota majetku predstavovala 1,7544 mld. DEM. Hodnota majetku sa určuje ročne. Do súvahy NordLB sa však vložilo len 1,5 mld. DEM ako vlastný kapitál. Rozdiel z hodnoty aktív LTS bol zaúčtovaný ako rezerva na záväzok zo zmluvy o vklade. Rezervy sa tvoria na hroziace záväzky a nepredstavujú vlastný kapitál. Preto v zásade nezlepšujú bonitu podniku. Spolková krajina Dolné Sasko je okrem toho oprávnená, odoberať úroky a splátky, ktoré plynú späť do aktív, ak trhová hodnota aktív prekračuje hodnotu 1,5 mld. DM. Keďže kapitál, ktorý je vyšší ako hodnota 1,5 mld. DEM, nemá NordLB k dispozícii na rozšírenie podnikania ani ako záruku, vychádza Komisia z toho, že investor nemohol požadovať za túto časť aktív žiadnu odmenu. |
(113) |
Hodnota 1,5 mld. DEM sa od momentu vkladu v súvahe NordLB vykazovala ako vlastný kapitál. Aktíva LTS však nebol pred uznaním BAKred použiteľný v plnej miere ako vlastný kapitál. Až do predbežného uznania ako vlastný kapitál 26. júla 1993 strpel BAKred užívanie aktív len do tej miery, do akej to bolo potrebné na splnenie príslušných platných predpisov o dostatočnosti vlastných prostriedkov. Až od predbežného uznania 26. júla 1993 bolo možné sumu 1,5 mld. DEM použiť v plnom rozsahu. Z 1,5 mld. DEM však môže NordLB použiť len asi 1,4 mld. DEM – hodnota ročne kolíše – na to, aby rozšírila svoje aktivity v komerčnom obchode, keďže zvyšok je potrebný pre podporné operácie samotné. Pre rok 1992 a až do augusta 1993 má byť preto skutočne využitý kapitál a od augusta 1993 príslušný vyčlenený kapitál, t. j. asi 1,4 mld. DEM ročne, uplatnený ako primárny základ pre odmenu spolkovej krajine. |
(114) |
Zvyšné základné vlastné prostriedky (od augusta 1993 vo výške asi 100 mil. DEM ročne, predtým viac) sa síce nemôžu použiť na rozšírenie komerčného obchodu, napriek tomu ale prinášajú NordLB úžitok, pretože výška vlastného kapitálu vykazovaného v súvahe dokladá investorom banky jej solídnosť, a tým ovplyvňuje podmienky, za akých banka môže prijať cudzí kapitál. Veritelia a ratingové agentúry zohľadňujú celkový hospodársky a finančný stav banky. Vzhľadom na to, že sa suma vo výške asi 100 mil. DEM ročne nemôže použiť na rozšírenie obchodnej činnosti, zlepšuje však postavenie banky v očiach veriteľov a vytvára možnosť porovnať jej ekonomickú funkciu v tomto smere minimálne so zárukou. |
(115) |
Keďže takto má aj suma asi 100 mil. DEM ročne pre NordLB hospodársky úžitok, investor konajúci trhovo by za ňu požadoval odmenu. Výška tejto odmeny sa určite pohybuje pod odmenou za časť v objeme 1,4 mld. DEM, ktorý má pre NordLB väčší význam, pretože podľa pravidiel o primeranosti vlastných prostriedkov sa môže použiť aj ako základňa vlastných prostriedkov na rozšírenie jej komerčného obchodu. |
(116) |
Záverom treba poukázať na skutočnosť, že text dorozumenia medzi spolkovou krajinou Dolné Sasko, NordLB a BdB stanovuje, že k odmene za prevedený majetok má dôjsť až koncom mesiaca definitívneho uznania ako vlastného kapitálu orgánom BAKred, t. j. až od 30. novembra 1993. Komisia však nemôže súhlasiť v tomto ohľade s dorozumením. Prevedený majetok LTS bol NordLB od vkladu 31. decembra 1991 k dispozícii minimálne v tom rozsahu, do akého BAKred strpel jeho využitie a NordLB aj skutočne využila v podstatnom rozsahu majetok už pred definitívnym uznaním BAKred. |
e) PRIMERANÁ ODMENA ZA KAPITÁL
(117) |
Finančné investície rôznej hospodárskej kvality vyžadujú rôzne výnosy. Pri skúmaní, či investícia je pre investora konajúceho za normálnych trhových podmienok prijateľná, preto treba vychádzať zo špecifického hospodárskeho charakteru predmetného kapitálového opatrenia a hodnoty kapitálu, ktorý dostala NordLB k dispozícii. |
(i) Porovnanie s inými nástrojmi vlastného kapitálu
(118) |
Nemecko zastáva názor, že odmena za kmeňový kapitál nie je správnym meradlom na výpočet primeranej odmeny za aktíva LTS. Je síce pravdou, že kmeňový kapitál sa z pohľadu dohľadu počíta k vlastnému kapitálu. Ale nie všetko, čo je definované ako vlastný kapitál, je zároveň aj kmeňový kapitál banky. Osobitne má kmeňový kapitál, ktorý je banke plne k dispozícii a ktorý môže investovať úplne inú kvalitu ako vložené aktíva LTS, ktoré sú naďalej k dispozícii účelovo viazané na podporné účely spolkovej krajiny a preto neprinášajú NordLB samotnej žiadne výnosy. |
(119) |
V čase vkladu aktív LTS sa dali najskôr porovnávať s kapitálom na pôžitkové práva. NordLB a spolková krajina Dolné Sasko vtedy porovnávali odmenu za aktíva s odmenou za pôžitkové listy. V prípade kapitálu na pôžitkové práva ide o doplnkový kapitál, ktorý možno zohľadniť zásadne len s obmedzením do výšky vlastného kapitálu. Lenže NordLB mala k 31. decembru 1991 vlastný kapitál v objeme 2,043 mld. DEM a doplnkový kapitál v objeme 543 mil. DEM. Preto by bolo bývalo možné vydať pôžitkové listy v objeme 1,5 mld. DEM na pokrytie potreba vlastného kapitálu namiesto aktív, ktorý bol uznaný ako vlastný kapitál. |
(120) |
Spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB rovnako popierajú vo svojom stanovisku, že rôzne vklady majetkov do krajinských bánk, najmä v prípade NordLB, možno porovnávať s kmeňovým kapitálom. Naopak, vklady sú porovnateľné s tichými vkladmi alebo takzvanými Perpetuals. Tiché vklady a Perpetuals boli v Nemecku uznané už roku 1991 ako vlastný kapitál. Okrem toho sa odmena neriadi zaradením podľa bankového dohľadu, ale podľa rizikového profilu. Keďže majetky LTS ručili v druhom rade, je možné skôr porovnávať rizikovú štruktúru s tichými vkladmi alebo Perpetuals ako s kmeňovým kapitálom. |
(121) |
Komisia je spoločne s BdB toho názoru, že prevod aktív LTS, ktoré BAKred uznal ako vlastný kapitál, sa najskôr podobajú investícii kmeňového kapitálu. |
(122) |
V tejto súvislosti treba najskôr zdôrazniť skutočnosť, že pomerne široké spektrum inovatívnych nástrojov vlastného kapitálu, ktorý je úverovým inštitútom vo viacerých krajinách už k dispozícii, v Nemecku ešte neexistovalo, keď sa v roku 1991 schválil prevod LTS na NordLB a NordLB v roku 1993 musela splniť prísnejšie kapitálové požiadavky, ktoré v danom čase nadobúdali účinnosť. Niektoré z týchto nástrojov sa vyvinuli až neskôr, iné už existovali, ale v Nemecku sa neuznávali. Nástroje, ktoré vtedy boli v praxi prevažne k dispozícii a využívali sa, boli pôžitkové listy a druhoradé záväzky (obidva jedine doplnkové vlastné prostriedky, druhý nástroj uznaný až od roku 1993). |
(123) |
Preto je porovnanie LTS kapitálu s takýmito inovatívnymi nástrojmi, ktoré sa väčšinou vyvinuli až neskôr a ktoré sú čiastočne k dispozícii len v iných krajinách, nepresvedčivý. Samotné Nemecko odmieta takéto porovnanie (nepriamo) tým, že požaduje, aby Komisia posúdila prípad na základe skutkovej podstaty v čase rozhodnutia koncom roku 1991. |
(124) |
Vo vzťahu na „Perpetual preferred shares“ a pôžitkové listy treba vyzdvihnúť niektoré špecifické body. „Perpetual preferred shares“ sa v niektorých krajinách počítajú do vlastného kapitálu, ale v Nemecku sa naďalej takto neuznávajú. Pôžitkové listy sa počítajú jedine k doplnkovým vlastným prostriedkom, zatiaľ čo LTS kapitál má kvalitu vlastného kapitálu. Preto má LTS kapitál pre NordLB zďaleka väčší úžitok, keďže si banka vďaka nemu môže zabezpečiť doplnkové vlastné prostriedky (ako napr. pôžitkové listy) do rovnakej výšky, aby tak zväčšila svoju základňu vlastných prostriedkov. Rovnako by boli, ak by po rokoch straty nasledovali roky zisku, najprv doplnené na nominálnu hodnotu pôžitkové listy a až potom LTS kapitál. Okrem toho má NordLB LTS kapitál k dispozícii bez akéhokoľvek časového obmedzenia, zatiaľ čo sa pôžitkové listy vydávajú spravidla na desať rokov. Ďalej by bol ohromný rozsah prílevu kapitálu pre pôžitkové listy atypický a v tejto súvislosti treba vnímať poradie v prípade strát. Keďže je podiel LTS majetku pomerne vysoký, pri väčších stratách býva pomerne rýchlo ohrozený. |
(125) |
Podľa názoru Komisie, nie je na stanovenie primeranej odmeny za účelovú rezervu uznanú ako vlastný kapitál vhodné ani porovnanie s tichými vkladmi. Dôležitým hľadiskom je pritom pre Komisiu skutočnosť, že k vkladu aktív LTS práve nedošlo formou tichého vkladu, ale formou účelovej rezervy. Aj BAKred uznal vklad ako rezervu, a nie ako tichý vklad podľa § 10 KWG. To, že nemecký orgán dohľadu zaujal tento postoj dokazuje, že poskytnutý kapitál je skôr porovnateľný s kmeňovým kapitálom ako s tichými vkladmi. |
(126) |
Okrem toho nezaostáva ani riziko minimálne čiastočnej straty vloženého kapitálu v prípade platobnej neschopnosti, resp. likvidácie za rizikom investície kmeňového kapitálu, pretože LTS majetok predstavuje podstatnú časť vlastného kapitálu NordLB a NordLB v priebehu mnohých rokov obsadila v podstatnom rozsahu poskytnutý LTS majetok rizikovými aktívami. |
(127) |
Zo všetkých týchto dôvodov je podľa názoru Komisie porovnanie s Perpetuals, pôžitkovými listami a tichými vkladmi z dôvodu špecifík LTS kapitálu nevhodné ako základ na určenie primeranej odmeny za LTS kapitál. Prevod LTS majetkov skôr vykazuje väčšinu spoločných čŕt s investíciou kmeňového kapitálu. |
(ii) Nárok na vyrovnanie a nízke riziko zodpovednosti
(128) |
Ručenie aktívami je v internom vzťahu obmedzené podľa podielu spolkovej krajiny Dolné Sasko na kmeňovom kapitály NordLB, a spolková krajina má nárok na vyrovnanie voči všetkým ostatným nositeľom záruk za NordLB. Nemecko zastáva názor, že investor by túto skutočnosť v príslušnej miere zohľadnil pri svojom investičnom rozhodnutí a požadovanej odmene. |
(129) |
Obmedzenie záruky v internom vzťahu však nemôže viesť k zníženiu odmeny, pretože z perspektívy NordLB ostáva pri tom, že výhoda v dôsledku prevodu kapitálu musí byť primerane odmenená, aby sa zabránilo dopadu na súťaž. V prípade nároku na vyrovnanie spolkovej krajiny voči ostatným nositeľom záruk ide o dohodu medzi nositeľmi záruk, a nie o ústupok to strany NordLB, ktorý by bol odôvodnením nižšej odmeny. Ak by napríklad ostatní nositelia záruk súhlasili prevziať interne plnú záruku za aktíva, nemohlo by to viesť k tomu, že by NordLB už nemusela zaplatiť žiadnu odmenu. |
(130) |
Z pohľadu Komisie okrem toho nezohráva žiadnu úlohu, či sa aktíva LTS po uznaní BAKred používal nepretržite a v plnom rozsahu na splnenie kritérií primeranosti vlastných zdrojov. Aj keby tomu tak nebolo, trhovo konajúci investor by trval na plnej odmene, pretože banka mohla v súťaži použiť celý kapitál podľa vlastného slobodného hospodárskeho uváženia. |
(iii) Primeraná odmena za sumu asi 1,4 mld. DEM
(131) |
Primeranú odmenu za sumu asi 1,4 mld. DEM, ktorú má NordLB ročne k dispozícii na komerčný obchod, možno nesporne určiť rôznymi spôsobmi. Ako sa uvádza ďalej, všetky spôsoby výpočtu na určenie odmeny za poskytnutý kmeňový kapitál majú rovnaké základné princípy. Na základe týchto zásadných princípov uskutočnila Komisia výpočet v týchto dvoch krokoch: najprv sa určí minimálna odmena, ktorú by očakával investor za (hypotetickú) investíciu kapitálu do NordLB. Následne preverí, či by sa na trhu v dôsledku špecifík predmetnej transakcie dohodla prirážka alebo zrážka, a či Komisia môže prípadne uskutočniť metodicky dostatočne podloženú kvantifikáciu. |
(132) |
Predpokladaný výnos investície a investičné riziko podstatne determinujú investičné rozhodnutie trhovo konajúceho investora. Na určenie výšky týchto dvoch prvkov zohľadní investor vo svojich prepočtoch všetky dostupné informácie o firme a trhu. Opiera sa pritom o historické priemery výnosov, ktoré aj vo všeobecnosti predstavujú oporný bod budúcej výkonnosti podniku a okrem iného o analýzu obchodného modelu podniku platného počas obdobia investície, o stratégiu a kvalitu vedenia podniku alebo relatívne výhľady príslušného odvetvia hospodárstva. |
(133) |
Trhovo konajúci investor uskutoční investíciu len vtedy, ak v porovnaní z najbližšou možnou alternatívou použitia kapitálu umožní vyšší výnos, resp. nižšie riziko. Investor preto teda nebude investovať do podniku, ktorého očakávané výnosy budú nižšie ako priemerné očakávané výnosy iných podnikov s porovnateľným rizikovým profilom. V takom prípade sa možno domnievať, že sú dostatočné alternatívy k prijatému investičnému zámeru, ktoré sľubujú vyšší očakávaný výnos pri rovnakom riziku. |
(134) |
Existujú rôzne metódy na určenie primeranej minimálnej odmeny. Siahajú od rôznych variant prístupu k financovaniu až po metódu CAPM. Pri uvedení rôznych prístupov je zmysluplné rozlišovať medzi dvoma komponentmi, bezrizikovým výnosom a pre projekt špecifickou rizikovou prémiou: Primeraný minimálny výnos rizikovej investície = bezriziková základná sadzba + riziková prémia rizikovej investície. Primeraný minimálny výnos rizikovej investície môže byť teda opísaný ako súčet bezrizikovej sadzby výnosu a dodatočnej rizikovej prémie za prevzatie špecifického rizika investície. |
(135) |
Patrične je základom každého stanovenia výnosu existencia formy investície bez rizika výpadku s výnosom, ktorý je v súlade s domnienkou bezrizikový. Obvykle sa pri určení bezrizikovej základnej sadzby uplatňuje predpokladaný výnos pevne úročených cenných papierov štátnych (prípadne index založený na takýchto cenných papieroch), keďže predstavujú formy investícií s porovnateľne malým rizikom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami však existujú ohľadne určenia rizikovej prémie:
Rizikovú prémiu pre investíciu vlastného kapitálu získame vynásobením trhovej rizikovej prémie s beta faktorom (trhová riziková prémia x Beta). Beta faktorom sa kvantifikuje riziko relatívne k celkovému riziku všetkých podnikov. |
(136) |
CAPM je prevládajúcou metódou na výpočet investičných výnosov v podnikov kótovaných na trhu cenných papierov. Keďže NordLB nie je podnikom kótovaným na trhu cenných papierov, nie je možné priame odvodenie jej beta hodnoty. Uplatnenie metódy CAPM je preto možná len na základe odhadu beta faktoru. |
(137) |
BdB vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 dospel pri uplatnení metódy CAPM k predpokladanej minimálnej odmene za investíciu kmeňového kapitálu do NordLB v čase prevodu LTS majetku k 31. decembru 1991 vo výške 13,34 % p. a. Nemecko vyjadrilo zásadné pochybnosti proti použitiu metódy CAPM. Okrem toho vraj vychádzal BdB z príliš vysokého beta faktoru a naviac chybne určil bezrizikovú základnú sadzbu. Aj trhová riziková prémia vo výške 4,6 % je vraj príliš vysoká. Správne by bol mal BdB dospieť na základe metódy CAPM k podstatne nižšej minimálnej odmene za hypotetickú investíciu kmeňového kapitálu do NordLB. |
(138) |
V rámci dorozumenia o trhovo primeranej odmene dospeli spolková krajina Dolné Sasko, NordLB a BdB k záveru, že primeranou je minimálna odmena vo výške 10,03 %. |
(139) |
Základom výpočtov strán bola metóda CAPM a ako bezrizikovú základnú sadzbu použili pre NordLB 7,15 % k 31. decembru 1991. Určenie týchto úrokových sadzieb sa uskutočnilo na základe predpokladu, že majetok LTS mala dostať NordLB trvalo k dispozícií. Strany preto odhliadli od použitia bezrizikového výnosu k rozhodujúcemu dňu pozorovateľného na trhu v čase vkladu na pevné investičné obdobie (napr. 10-ročné výnosy zo štátnych obligácií), keďže by takýto prístup nezohľadnil reinvestičné riziko, t. j. riziko neinvestovania po uplynutí doby investície vo výške bezrizikovej úrokovej sadzby. Podľa názoru strán je zohľadnené investičné riziko najlepšie, ak sa ako základ použije „Total Return Index“. Preto použili strany index REX10 Performance zostavený spoločnosťou Deutsche Börse AG, ktorý zobrazuje výkonnosť investície do desaťročných obligácií Spolkovej republiky Nemecko. Predmetný použitý indexový rad obsahuje príslušné ročné stavy indexu REX10 Performance od roku 1970. Strany potom stanovili výnos per annum, ktorý odráža trend tak, ako je zobrazený v doloženom indexe REX10 Performance v perióde od roku 1970 do roku 1991 a tak dospeli k uvedenej bezrizikovej základnej úrokovej sadzbe 7,15 % (31. december 1991). |
(140) |
Keďže vklad do NordLB skutočne mal byť trvalo k dispozícii javí sa postup pri určení bezrizikovej základnej sadzby v tomto špeciálnom prípade primeraný. Rovnako je použitý REX10 Performance Index všeobecne uznávaným zdrojom údajov. Stanovené bezrizikové základné sadzby sa tým javia byť primerané. |
(141) |
Odhad beta faktoru 0,72 sa uskutočnil na základe posudku KPMG o takzvaných vyladených beta faktoroch všetkých úverových inštitútov, ktoré sú v Nemecku kótované na burze cenných papierov, ktorý bol Komisii predložený. Na základe tejto štúdie a vzhľadom na obchodnú orientáciu NordLB sa javí tento beta faktor ako primeraný. |
(142) |
Aj trhová riziková prémia vo výške 4,0 % sa javí Komisii ako prijateľná. Už v rozhodnutí 2000/392/ES sa viackrát spomínala takzvaná všeobecná dlhodobá trhová riziková prémia, teda rozdiel medzi dlhodobým priemerným výnosom z obvyklého akciového portfólia a zo štátnych obligácií. V príslušných posudkoch ku konaniu sa uplatnili v závislosti od metodiky, sledovaného obdobia a údajovej základne rozpätia od približne 3 % do 5 %. Takto počítal jeden posudok, ktorý bol zostavený pre BdB, alternatívne s 3,16 % a 5 %, iný posudok zostavený pre WestLB v rovnakom konaní počítal alternatívne s 4,5 % a 5 % a spoločnosť Lehman Brothers, rovnako pracujúca pre WestLB, počítala so sadzbou 4 %. Na tomto základe nevidí Komisia dôvod sa v predmetnom prípade odchýliť od trhovej rizikovej prémie, ktorá bola použitá v dorozumení. Vychádzajúc z CAPM niet podľa názoru Komisie žiadnych pochybností, že je možné akceptovať stranami určenú minimálnu odmenu ako primeranú. |
(143) |
Komisia nemá dôvody predpokladať, že stranami určená minimálna odmena za hypotetickú investíciu kmeňového kapitálu neobstojí v teste trhom. Komisia preto stanovuje so zreteľom na uvedený vecný stav ako primeranú hodnotu minimálnej odmeny 10,03 % p.a (vždy po zdanení podnikom a pred zdanením investorom). |
(vi) Zrážka z výnosu z dôvodu chýbajúcej likvidity
(144) |
Nemecko zastáva názor, že NordLB zaplatila primeranú odmenu, pretože súkromný investor by bol od odmeny odpočítal ušetrené náklady refinancovania. Keďže investor ušetril refinancovanie kapitálu, dospelo Nemecko k úročeniu aktív LTS vo výške asi 9,5 %. |
(145) |
Komisia je však toho názoru, že nejde o to, koľko spolková krajina ako investor ušetrila. Spolková krajina vniesla aktíva LTS do NordLB ako nelikvidný kapitál. Neexistuje úspora spolkovej krajiny, pretože spolková krajina nebola povinná zabezpečiť likviditu majetku. |
(146) |
„Normálny“ vklad kapitálu však zabezpečí banke tak likviditu, ako aj základňu vlastných prostriedkov, ktorá je z dôvodov dohľadu potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Aby v plnej miere využila kapitál, t. j. aby rozšírila svoje 100 % vážené rizikové aktíva o faktor 12,5 (100 delené koeficientom likvidity 8 %), sa musí banka refinancovať na finančných trhoch 11,5-krát. Zjednodušene povedané, rozdiel z 11,5-krát získaných a 11,5-krát vyplatených úrokov na tento kapitál po odpočítaní iných nákladov banky (napr. náklady na správu) je zisk z vlastného kapitálu (16). |
(147) |
Keďže LTS kapitál spočiatku nezabezpečuje NordLB žiadnu likviditu, vzniknú NordLB ďalšie náklady na financovanie vo výške kapitálovej sumy, ak potrebné prostriedky získa na finančných trhoch, aby naplno vyčerpala obchodné možnosti, ktoré sa jej otvárajú dodatočným vlastným kapitálom, t. j. na rozšírenie rizikovo vážených majetkových hodnôt o 12,5-násobok kapitálovej sumy (resp. udržať jestvujúce majetkové hodnoty v tejto výške) (17). Z dôvodu týchto ďalších nákladov, ktoré nevznikajú pri iných formách vloženého vlastného kapitálu, treba pri určení primeranej odmeny uskutočniť príslušnú zrážku. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane tú istú odmenu ako pri vklade kapitálu v hotovosti. |
(148) |
Podľa názoru Komisie sa nemá účtovať celá sadzba refinancovania. Náklady na refinancovanie sú prevádzkové náklady a teda znižujú zdaniteľný príjem. Očistený výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne vyplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž vyrovnáva nižšou daňou z príjmu právnických osôb. Zohľadniť treba len očistené náklady ako dodatočnú záťaž NordLB v dôsledku osobitého charakteru prevedeného kapitálu. Celkove teda Komisia uznáva, že NordLB vznikajú dodatočné „náklady z likvidity“ vo výške „nákladov na refinancovanie po odpočítaní podnikovej dane“. |
(149) |
Na základe indexu REX 10 Performance Index spoločnosti Deutsche Börse AG predstavovala bezriziková úroková sadzba koncom roku 1991 7,15 %. Dve spolkové obligácie na 30 rokov, ktoré boli vydané v roku 1986, vynášali obežnú renditu vo výške 7,8 % a 7,6 %. Nemecko uviedlo, že individuálna sadzba refinancovania NordLB k 31. decembru 1991 predstavovala [...] %. V dorozumení zvolili strany za základ dlhodobú bezrizikovú sadzbu 7,15 %. Okrem toho sa strany dohodli na tom, že budú vychádzať z paušálnej daňovej sadzby 50 % (18). Na tomto základe sa strany dopracovali na očistenú sadzbu refinancovania vo výške 3,57 % a tým pádom k príslušnej zrážke z likvidity. |
(150) |
Na základe tohto dorozumenia a skutočnosti, že uvedené sumy ešte spadajú do rámca, ktorý Nemecko uviedlo už skôr, nemá Komisia dôvod, považovať 3,57 % za neprimeranú hodnotu a preto je pre ňu základom pri určení prvku pomoci. |
(v) Prirážka výnosu z dôvodu špecifík prevodu
(151) |
Vo všeobecnosti sa v praxi pri určení odmeny zohľadňujú atypické okolnosti, ktoré nastanú odchylne od normálneho prípadu investície kmeňového kapitálu do príslušného podniku, formou prirážok alebo zrážok. Preto treba preveriť, či existujú podľa špecifík, najmä konkrétneho rizikového profilu prevodu LTS, dôvody na prispôsobenie stanovenej minimálnej odmeny vo výške 10,03 %, ktorú by očakával súkromný investor (hypotetickej) investície kmeňového kapitálu do NordLB, a či je naviac možné uskutočniť metodicky dostatočne odolnú kvantifikáciu. V tejto súvislosti sa ukazuje preverenie troch aspektov: po prvé nevydanie nových podielov spoločnosti a s tým spojených hlasovacích práv, po druhé mimoriadny objem prevodu majetku a po tretie chýbajúca zastupiteľnosť vkladu. |
(152) |
Spolková krajina nezískala vkladom žiadne ďalšie hlasovacie práva a táto skutočnosť nebola ani vyrovnaná porovnateľnou investíciou druhého podielnika. Ak sa investor vzdá hlasovacích práv, vzdáva sa možnosti ovplyvnenia rozhodnutí obchodného vedenia banky. Ako vyrovnanie za prijatie zvýšeného rizika straty, bez toho aby bolo spojené s patrične väčším vplyvom na spoločnosť, by trhovo konajúci investor (aj pri zmiernení rizika internými dohovormi s druhým podielnikom) požadoval vyššiu odmenu. Vychádzajúc z vyššej odmeny za prednostné akcie voči kmeňovým akciám považuje Komisia v tejto súvislosti za primeranú prirážku vo výške minimálne 0,3 % p. a. (po zdanení podniku). Aj strany dorozumenia považujú prirážku z dôvodu nevydania nových hlasovacích práv vo výške 0,3 % za primeranú. |
(153) |
Objem prevedeného majetku a vplyv, ktorý zohrával z hľadiska smernice o primeranosti vlastných prostriedkov pre NordLB, sa už uviedol vyššie (marginálne číslo 40 a ďalšie). Vkladom LTS sa podstatne zvýšil vlastný kapitál NordLB, a to bez nákladov na akvizíciu a správu. Trhovo konajúci investor by pravdepodobne bol pri príleve kapitálu s relatívne a absolútne veľkou sumou objemu majetku LTS požadoval prirážku. Na druhej strane je však netreba vnímať prílev kmeňového kapitálu v objeme približne 1,5 mld. DEM do jednej z najväčších nemeckých univerzálnych bánk práve s ohľadom na mimoriadnu potrebu kapitálu európskych úverových inštitútov z dôvodu smernice o primeranosti vlastných prostriedkov mimo akéhokoľvek normálneho obchodného rozmeru. Okrem toho veľký objem môže slúžiť ako indícia, že možno uplatniť podobnosť majetkového vkladu s kmeňovým kapitálom, pretože v čase vkladu koncom roku 1991 neboli veľkoobjemové tiché vklady na trhu typické. Preto by to znamenalo neprípustné dvojité zohľadnenie objemu, ak by sa pri investícii podobnej kmeňovému kapitálu uplatnil objem prevedeného majetku na zdôvodnenie ďalšej prirážky. Komisia teda odhliadne v prospech NordLB od vznesenia prirážky s ohľadom na objem prevodu majetku. Rovnako vychádza aj dorozumenie z toho, že z dôvodu objemu nemá dôjsť k prirážke. |
(154) |
Konečne treba poukázať na chýbajúcu zastupiteľnosť vkladu, t. j. chýbajúcu možnosť kedykoľvek stiahnuť investovaný kapitál z podniku. Obvykle môže investor predať na trhu nástroj vlastného kapitálu tretej osobe a tým svoju investíciu ukončiť. Normálny prísun kapitálu prebieha presne vzaté nasledovne: Investor vloží na strane aktív súvahy majetok (buď peňažným alebo vecným vkladom). Tomu zodpovedá na strane pasív spravidla obchodovateľný podiel v prospech investora, napr. v prípade akciovej spoločnosti sú to akcie. Tieto akcie môže scudziť tretej osobe. Tým síce nemôže stiahnuť svoju pôvodne vloženú majetkovú hodnotu. Keďže sa teraz počíta k záručnému vlastnému kapitálu spoločnosti a nemôže ním disponovať. Investor ale môže predajom akcie – v závislosti od burzového kurzu – realizovať hospodársku protihodnotu. Jeho kapitálový vklad je tak zastupiteľný. Z dôvodu osobitých okolností prevodu majetku LTS spolková krajina túto možnosť nemá. Napriek tomu Komisia nevidí dôvod na ďalšiu prirážku. Spolková krajina síce nemala možnosť realizovať voľno obchodovateľnosťou vkladu jej hospodárskou protihodnotu, ale existoval tu a existuje aj kedykoľvek možnosť vyňať zákonom účelový majetok z NordLB a prípadne vložením do iných inštitúcií dosiahnuť vyššie výnosy. Aj v tomto prípade vychádza dorozumenie medzi BdB, spolkovou krajinou a NordLB z toho, že by nemalo dôjsť z dôvodu nedostatočnej zastupiteľnosti majetku k prirážke. |
(155) |
Komisia preto považuje celkove prirážku výnosu vo výške 0,3 % p. a. (po zdanení podniku) za primeranú za vzdanie sa dodatočných hlasovacích práv. |
(vi) Žiadne zníženie odmeny z dôvodu dohody paušálnej odmeny
(156) |
Pri akciách závisí odmena priamo od výsledkov podniku a prejavuje sa najmä formou dividend a podielom na prírastku hodnoty podniku (napr. vyjadrené rastom kurzu akcií). Spolková krajina dostáva paušálnu odmenu, vo výške ktorej by mali byť vyjadrené oba tieto aspekty odmeny za „normálny“ vklad kapitálu. Dalo by sa argumentovať, že pevná odmena, ktorú dostáva spolková krajina namiesto odmeny priamo prepojenej na výsledky NordLB, je výhodou, ktorá oprávňuje na zníženie sadzby odmeny. Či je takáto pevná odmena skutočne výhodnejšia ako pohyblivá, závislá od zisku, závisí od výsledkov podniku v budúcnosti. Ak sa zhoršia, je paušálna sadzba pre investora, ak sa zlepšia je nevýhodná. Skutočný vývoj však nemožno dodatočne uplatniť na posúdenie rozhodnutia o vklade. Vzhľadom na uvedené sa podľa názoru Komisie nemá sadzba odmeny z tohto dôvodu znižovať. |
(vii) Celková odmena
(157) |
Komisia na základe týchto úvah dospela k záveru, že primeraná odmena za predmetný kapitál by predstavovala 6,76 % p. a. (po zdanení podniku), a to 10,03 % bežný výnos za predmetnú investíciu, plus 0,3 % z dôvodu špecifík transakcie, mínus 3,57 % z dôvodu nákladov financovania, ktoré vzniknú NordLB z dôvodu chýbajúcej likvidity prevedeného majetku. |
(viii) Primeraná odmena za sumu asi 100 mil. DEM
(158) |
Ako už bolo uvedené, má aj podiel vlastného kapitálu vo výške asi 100 mil. DEM ročne pre NordLB materiálnu hodnotu a jeho ekonomickú funkciu by bolo možné porovnávať so zárukou alebo ručením. Ak by sa vystavil takémuto riziku, požadoval by trhovo konajúci investor primeranú odmenu. Dorozumenie medzi BdB, spolkovou krajinou a NordLB sa k tejto otázke nevyjadruje. |
(159) |
V rozhodnutí o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES uviedla Komisia sadzbu vo výške 0,3 % p. a. (po zdanení), ktorú Nemecko spomenulo ako primeranú avalovú províziu pre banku ako je NordLB. Navýšenie tejto odmeny z dôvodu mimoriadne veľkého rozsahu „záruky“ sa pri asi 100 mil. DEM nejaví ako vhodný. Aj za oba roky, v ktorých bolo k dispozícii podstatne viac ako 100 mil. DEM, rokoch 1992 a1993, sa nejaví Komisii prirážka odôvodnená. Zvýšenie tejto sadzby z dôvodu okolnosti, že aktíva LTS sú NordLB principiálne neobmedzene k dispozícii, je pritom pochybné z rovnakých dôvodov, z ktorých nedošlo k prirážke pri odmene za kapitál, ktorý je k dispozícii pre komerčný obchod. |
(160) |
Záručná prémia je pre NordLB prevádzkovým nákladom a znižuje preto zdaniteľný zisk. Odmena, ktorá sa má vyplatiť spolkovej krajine Dolné Sasko za majetok LTS, je vyplácaná zo ziskov po zdanení. Preto treba zásadne upraviť sadzbu 0,3 % daňovou sadzbou. Rovnako ako v prípade nákladov na refinancovanie vychádza komisia – v tomto prípade v prospech NordLB – z jednotnej celkovej daňovej sadzby 50 %. Komisia preto určuje sadzbu 0,15 % p. a. po zdanení. |
f) PRVOK POMOCI
(161) |
Podľa uvedených výpočtov považuje Komisia odmenu vo výške 6,76 % p. a. po zdanení za tú časť kapitálu, ktorú môže NordLB použiť na podloženie svojej obchodnej činnosti, a to asi 1,4 mld. DEM, a vo výške 0,15 % p. a. po zdanení za rozdiel medzi touto časťou a sumou vykazovanou v súvahe NordLB ako vlastný kapitál vo výške 1,5 mld. DEM, teda asi 100 mil. DEM, za odmenu, ktorá je v súlade s trhom. |
(162) |
NordLB platí v súčasnosti odmenu vo výške 0,5 % p. a. po zdanení za sumu, ktorá sa skutočne využíva na podloženie komerčného obchodu. Táto odmena bola po prvý krát zaplatená za rok 1992. |
(163) |
Popri odmene vo výške 0,5 % p. a. po zdanení považuje Nemecko za ďalšiu súčasť odmeny to, že spolková krajina má právo vyberať úroky a splátky, ktoré tečú späť do aktív LTS, ak trhová hodnota aktív prekročí 1,5 mld. DEM. |
(164) |
Podľa názoru komisie by trhový investor nebo pristúpil na skutočnosť, získavania odmeny z príjmov, ktoré závisia od správania sa banky, ktorá spravuje aktíva. Okrem toho neprofitovala NordLB hospodársky z výšky majetku prekračujúcej hodnotu 1,5 mld. DEM (a preto sa v tejto súvislosti ani nemá vyplácať odmena). Výbery z tejto časti aktív LTS preto ani nemožno vnímať ako ďalšiu odmenu, pretože ich hospodársky neznáša NordLB, ale už od začiatku prináležia spolkovej krajine. |
(165) |
Okrem toho Nemecko tvrdí, že dôvodom prevodu boli potenciálne synergické efekty a nie navýšenie vlastného kapitálu v NordLB. Prevod aktív však mal aspoň ten účel, vyhovieť požiadavkám smernice o primeranosti vlastných prostriedkov. Ak pre LTS vznikajú synergické efekty a úspory, je to v prospech LTS znižovaním nákladov, ale nemôžu byť chápané ako protiplnenie NordLB za poskytnutie základných vlastných prostriedkov. Keďže sa z týchto synergických efektov ani neznižuje použiteľnosť prevedeného kapitálu pre NordLB, ani nezvyšujú náklady vyplývajúce z prevodu pre NordLB, nemôžu mať synergické efekty žiaden vplyv na výšku odmeny, ktorý by podľa trhových princípov konajúci investor mohol požadovať od banky za poskytnutý vlastný kapitál. Aj v prípade skutočnej výhody pre spolkovú krajinu v dôsledku synergických efektov by každý účastník súťaže na základe konkurencie bol nútený „zaplatiť“ spolkovej krajine za finančný nástroj (LTS) k primeranej odmene za poskytnutý vlastný kapitál aj „odmenu“ formou takýchto výhod. Ostatne vznikajú synergické efekty v dôsledku zlúčenia spravidla v oboch na zlúčení sa podieľajúcich spoločnostiach. Je ťažké pochopiť, prečo by NordLB vôbec nemala profitovať z týchto výhod. Komisia teda zastáva názor, že pri prípadných synergických efektoch nejde o odmenu, ktorú NordLB platí za prevod LTS. |
(166) |
Okrem toho nevedie ani takzvaný efekt vlastníka k tomu, aby sa vychádzalo z vyššej odmeny ako 0,5 % p. a. Ako sa už uviedlo, investor konajúci trhovo, ktorý už vlastní podiely podniku, by sa nevzdal plnej priamej odmeny, ak jeden podielnik alebo viacerí podielnici profitujú z vkladu kapitálu, bez toho aby sami museli vložiť príslušný príspevok. Keďže NSGV neuskutočnil žiaden kapitalový vklad zodpovedajúci spolkovej krajine, mala spolková krajina trvať na rozsiahlej priamej odmene. |
(167) |
Prvok pomoci možno vypočítať ako rozdiel skutočných platieb a platieb, ktoré by zodpovedali trhovým podmienkam n. |
(168) |
Výpočet prvku pomoci (v mil. DEM) Rok 1992
Rok 1993
|
(169) |
Rozdiel medzi dohodnutou odmenou vo výške 0,5 % p.a. a primeranou odmenou vo výške 6,76 % p. a. (za tú časť aktív, ktorú je možné využiť na komerčný obchod NordLB) a taktiež 0,15 % p. a. (z tej časti majetku, ktorá sa zhoduje s bankovou zárukou) je teda pomocou v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(170) |
Prvok pomoci za obdobie od poskytnutia pomoci až do konca roku 2003 predstavuje vyjadrený v nemeckých markách 923,82 mil. DEM. Táto suma sa prepočíta na eurá a predstavuje 472,34 mil. eur. Majetok LTS má NordLB naďalej k dispozícii. Prvok pomoci sa preto sústavne zvyšuje. |
4. ZLUČITEĽNOSŤ OPATRENIA SO ZMLUVOU O EÚ
(171) |
Preto možno konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a prevod aktív LTS obsahuje teda štátnu pomoc v zmysle uvedeného článku. Na základe uvedeného treba preveriť, či je pomoc zlučiteľná so spoločným trhom. Treba však pripomenúť, že Nemecko vzhľadom na prípadné prvky pomoci v rámci prevodu aktív uplatnilo len ustanovenie o výnimke článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES. |
(172) |
Nie je možné uplatniť žiadnu z výnimiek článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES. Pomoc nie je ani sociálneho charakteru, ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Rovnako sa ňou neodstraňujú škody, ktoré vznikli prírodnými katastrofami alebo inými mimoriadnymi udalosťami, ani sa ňou nevyrovnávajú hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
(173) |
Keďže pomoc nemá regionálne zameranie – nie je ani podporou hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo podstatnou nezamestnanosťou a nie je ani určená na podporu určitých hospodárskych oblastí – neplatia ani článok 87 ods. 3 písm. a), ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Pomoc neslúži ani na podporu dôležitého zámeru v spoločnom európskom záujme. Podpora kultúry a zachovanie kultúrneho dedičstva sú rovnako zanedbateľným cieľom pomoci. |
(174) |
Keďže v čase uskutočnenia opatrenia nebola v hre ďalšia hospodárska existencia NordLB, nevzniká otázka, či by zánik jediného veľkého úverového inštitútu, akým je NordLB, mohol viesť v Nemecku ku všeobecnej kríze bankového sektora, čo by na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES zdôvodňovalo pomoc na nápravu podstatného ohrozenia v nemeckom hospodárskom živote. |
(175) |
Podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES môžu byť pomoci zlučiteľné so spoločným trhom, ak podporujú rozvoj určitých odvetví hospodárstva. Toto by mohlo v zásade platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V predmetnom prípade však nie sú dané predpoklady na uplatnenie tejto výnimky. NordLB nie je označená ako podnik v ťažkostiach, pričom by znovunadobudnutie jeho rentability mala podporiť štátna pomoc. |
(176) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolnosti pripúšťa výnimky zo zmluvných predpisov zo štátnej pomoci, platí v zásade aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách vo všeobecnom hospodárskom záujme v bankovom sektore“ (19). |
(177) |
Nemecko uvádza, že pri prípadnom zvýhodnení NordLB prevodom aktív LTS išlo len o kompenzáciu nákladov pre NordLB, ktoré jej vznikli pri realizácii jej verejnej úlohy. NordLB nie je len krajinskou bankou, ale v regióne Braunschweigu aj sporiteľňou. Preto neplní len klasickú verejnú úlohu krajinských bánk s príslušnými nákladmi, ale aj funkciu sporiteľne. |
(178) |
Nemecko však nekvantifikovalo náklady za uvedené verejné úlohy NordLB. Komisia už len z tohto dôvodu nemohla uznať výnimku z uplatňovania článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES na základe článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES. Okrem toho je zrejmé, že prevod sa uskutočnil z toho dôvodu, aby NordLB bola v stave splniť nové požiadavky na vlastný kapitál. Nie ako kompenzácia za verejnú úlohu NordLB. |
(179) |
Keďže nemožno uplatniť žiadnu výnimku zo zásadného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, nie je možné považovať predmetnú pomoc za zlučiteľnú so spoločným trhom. |
5. ŽIADNA TRVAJÚCA POMOC
(180) |
V rozpore s návrhom Nemecka nemožno prevod aktív LTS rovnako považovať za zahrnutý v úprave o pomoci ústavnej záťaže a záruky nositeľov. |
(181) |
Jednak nie je už od začiatku splnená skutkový podstata ručenia nositeľov ako výpadkovej záruky voči veriteľom pre prípad, že majetok banky nepostačuje na ich uspokojenie. Vklad kapitálu nie je orientovaný na uspokojenie veriteľov a rovnako nebol vyčerpaný majetok NordLB. |
(182) |
A rovnako nemožno uplatniť ani skutkovú podstata ústavnej záťaže. Ústavná záťaž zaväzuje nositeľa ústavu (spolková krajina Dolné Sasko, NSGV) vybaviť NordLB takými prostriedkami, ktoré sú potrebné na riadnu prevádzku krajinskej banky, ak sa rozhodne v jej prevádzke pokračovať. NordLB však v žiadnom prípade nebola v čase vkladu kapitálu v situácii, v ktorej by nebola možná riadna prevádzka. Vklad kapitálu nebol teda potrebný na udržanie riadnej prevádzky NordLB. Skôr došlo k prevodu kapitálu s ohľadom na nové požiadavky na vlastný kapitál smernice o primeranosti vlastných prostriedkov aby sa v opačnom prípade zabránilo potrebnému nariadenému zníženiu obchodného objemu krajinskej banky, resp. aby sa umožnilo rozšírenie krajinskej banky. NordLB preto mohla v zmysle vedomej hospodárskej predvídavosti spolkovej krajiny ako spoluvlastníka realizovať aj v budúcnosti trhové šance v súťaži. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny nemožno uplatňovať „predpis o núdzi“ ústavnej záťaže. V nedostatku inej uplatniteľnej existujúcej úprave o pomoci podľa článku 87 ods. 1, článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES treba preto zaradiť prevod kapitálu ako novú pomoc v zmysle článku 87 ods. 1, článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES. |
VI. ZÁVER
(183) |
Komisia dospela k záveru, že Nemecko nezákonne poskytlo nové opatrenie pomoci, pričom porušilo článok 88 ods. 3 Zmluvy o ES. |
(184) |
Pomoc nie je na základe článku 87 ods. 2 a článku 87 ods. 3 Zmluvy o ES ani na základe iných ustanovení zmluvy zlučiteľná so spoločným trhom. Pomoc sa preto považuje za nezlučiteľnú so spoločným trhom a musí sa zrušiť. Od Nemecka je potrebné žiadať vrátenie prvku pomoci nezákonného opatrenia. |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1. Rozdiel medzi primeranou odmenou vo výške 6,76 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora) a odmeny dohodnutej medzi Norddeutsche Landesbank – Girozentrale a spolkovou krajinou Dolné Sasko vo výške 0,5 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora) za tú časť prevedeného majetku, ktorú Norddeutsche Landesbank – Girozentrale mohla používať od 1. januára 1992 na podloženie svojho komerčného obchodu, je pomoc, ktorá nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
2. Zrieknutie sa primeranej odmeny vo výške 0,15 % p. a. (po zdanení podniku a pred zdanením investora) za časť kapitálu prevedeného na Norddeutsche Landesbank – Girozentrale, ktorú mohla od 1. januára 1992 využívať ako záruku, je pomoc nezlučiteľná so spoločným trhom.
3. Výška pomoci uvedená v odsekoch 1 a 2 predstavuje za sledované obdobie od 1. januára 1992 do 31. decembra 2003 sumu 472,34 mil. eur.
Článok 2
1. Nemecko zruší pomoc uvedenú v článku 1 ods. 1 a 2 najneskôr do 31. decembra 2004.
2. Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby príjemca vrátil nezákonne poskytnutú pomoc uvedenú v článku 1 ods. 1 a článku 1 ods. 2.
Pomoc podľa článku 1 ods. 1 a článku 1 ods. 2, ktorá sa musí vrátiť, zahŕňa:
a) |
za sledované obdobie od 1. januára 1992 do 31. decembra 2003 sumu uvedenú v článku 1 ods. 3; |
b) |
za sledované obdobie od 1. januára 2004 do okamihu zrušenia pomoci, sumu, ktorá bude určená podľa ustanovení metód výpočtu uvedených v článku 1 ods. 1 a článku 1 ods. 2. |
Článok 3
Vrátenie pomoci sa uskutoční okamžite a v súlade s postupmi podľa vnútroštátneho práva, ktoré umožnia okamžitý a skutočný výkon tohto rozhodnutia.
Vrátená suma zahŕňa úroky, ktoré sú splatné od okamihu, keď príjemca dostal nezákonnú pomoc, až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa vypočítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (20).
Článok 4
Nemecko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o opatreniach prijatých na splnenie tohto rozhodnutia, vyplniac priložený dotazník.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
Brusel, 20. októbra 2004
Za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 2.
(2) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9.
(3) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1; Nemecko podalo opravné prostriedky (vec C 376/99), prostredníctvom Severného Porýnia-Vestfálska (vec T-233/99) a WestLB (vec T 228/99); Komisia začala konanie o porušení zmluvy (vec C 209/00).
(4) Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003 s. 2.
(5) Dôverná informácia.
(6) Ú. v. ES L 386, 30.12.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5. 2000.
(7) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5. 2000.
(8) Podľa smernice o kapitálovej primeranosti musia banky disponovať záručným kapitálom vo výške 8 % svojich vážených rizikových aktív, zatiaľ čo stará nemecká úprava požadovala 5,6 %; ale táto výška vychádzala z definície vlastných prostriedkov, ktorá bola užšia ako definícia platná od účinnosti smernice o vlastných zdrojoch.
(9) Dolnosaská zbierka zákonov a nariadení, č. 47/1991, s. 358.
(10) Information confidentielle.
(11) Mimochodom, riziková, resp. záručná prémia sa vypláca v prvom rade z dôvodu rizika straty v platobnej neschopnosti. V takom prípade je kapitál nenávratne stratený. Pri bežnej (čiastočnej) strate, teda mimo platobnej neschopnosti, existuje vždy šanca, že vlastný kapitál bude opäť doplnený ziskami.
(12) Pozri napríklad rozsudky vo veci C-303/88, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, I-1433 a C-305/89, Taliansko/Komisia, Zb. 1991, I-1603.
(13) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatňovanie článkov 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. V tomto oznámení síce ide výslovne o spracovateľský priemysel, ale zásada nepochybne platí pre všetky ostatné hospodárske odvetvia. Čo sa týka finančných služieb, zdôraznili to mnohé rozhodnutia Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(14) Rozsudok Európskeho súdneho dvora z 12.12. 2000, T-296/97.
(15) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1, bod 316.
(16) V realite je táto situácia prirodzene zďaleka komplikovanejšia, napr. z dôvodu mimosúvahových položiek, rozdielnych vážených rizík pre aktíva a položky s nulovým rizikom. Jadro úvah však týmto ostáva nedotknuté.
(17) Situácia ostáva rovnaká, ak sa zohľadní možnosť vynaložiť doplnkové vlastné prostriedky až do výšky základných vlastných prostriedkov (faktor 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné prostriedky).
(18) Podľa podkladov, ktoré Nemecko predložilo predstavovala daň z príjmu právnických osôb v roku 1992 46 %, ku ktorej ešte pribudla prirážka solidarity vo výške 3,75 % (teda celkove 49,75 %). Celková sadzba dane bola v roku 1993 znížená na 46 % a dosahovala od roku 1994 do roku 2000 49,5 %. Od roku 2001 predstavovala celková sadzba dane 30 %.
(19) Táto správa bola predložená Finančnej a hospodárskej rade 23. novembra 1998, ale bez zverejnenia. Je dostupná na generálnom riaditeľstve Komisie IV – súťaž, rovnako ako na internetovej stránke Komisie.
(20) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O VYKONANÍ ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Vyplňte nasledujúce údaje o výške nezákonnej štátnej pomoci, ktorá bola príjemcovi poskytnutá:
Poznámky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite výpočet úrokov zo sumy pomoci, ktorá sa má vrátiť. |
2. Opatrenia prijaté alebo plánované na účely vrátenia pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké opatrenia sa plánujú prijať na účely okamžitého a účinného spätného získania pomoci. Vysvetlite, aké alternatívne opatrenia podľa vnútroštátneho práva sú k dispozícii na vykonanie spätného získania pomoci. V prípade potreby uveďte právny základ prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
Uveďte dátum vrátenia pomoci. |
3. Suma pomoci, ktorú už príjemca vrátil
3.1. |
Uveďte nasledujúce údaje o výške pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte doklady, ktoré preukazujú vrátenie súm pomoci uvedených v tabuľke v bode 3.1. |
(°) |
Dátum, kedy bola príjemcovi pomoc (splátka pomoci) poskytnutá (v prípade, že opatrenie pozostáva z niekoľkých splátok, použite na každú splátku samostatný riadok). |
(2) Celková výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalent pomoci)
(°) |
Dátum splatenia pomoci. |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/81 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Bayerische Landesbank – Girozentrale
(oznámené pod číslo C(2004) 3927)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/739/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 pododsek 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve účastníkov, aby podľa uvedených ustanovení zaujali k vyjadreniu stanovisko (1) a po zohľadnení týchto stanovísk,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Predmetom konania je prevod pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany slobodného štátu Bavorsko na Bayerische Landesbank – Girozentrale (ďalej len „BayernLB“). Konanie súvisí s ďalšími šiestimi konaniami voči Nemecku z dôvodu majetkových prevodov na krajinské banky, najmä na Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“). |
(2) |
Komisia 12. januára 1993 zaslala Nemecku žiadosť o informácie týkajúce sa zvýšenia kapitálu vo WestLB vo výške 4 miliardy DEM integráciou ústavu na podporu bytovej výstavby (Wohnungsbauförderanstalt – ďalej len „Wfa“) ako aj podobných zvýšení vlastných zdrojov krajinských bánk iných spolkových krajín. Komisia Nemecko požiadala o uvedenie krajinských bánk, u ktorých došlo k prevodu podporného majetku, a dôvodov zdôvodňujúcich tieto transakcie. |
(3) |
Nemecké orgány odpovedali listami zo 16. marca 1993 a 17. septembra 1993. Komisia listami z 10. novembra 1993 a 13. decembra 1993 požiadala o ďalšie informácie, ktoré Nemecko poskytlo listom z 8. marca 1994. |
(4) |
Listami z 31. mája 1994 a 21. decembra 1994 Spolkový zväz nemeckých bánk (Bundesverband deutscher Banken e.V. „BdB“), ktorý zastupuje súkromné banky so sídlom v Nemecku, Komisii okrem iného oznámil, že zákonom z 23. júla 1994 došlo k začleneniu pôžičiek na podporu bytovej výstavby do ručiaceho vlastného imania BayernLB. BdB s tým spojené zvýšenie vlastných zdrojov BayernLB vníma ako deformáciu hospodárskej súťaže v prospech BayernLB, pretože za toto zvýšenie nebola dohodnutá odmena v súlade so zásadou trhovohospodársky konajúceho investora. V druhom z horeuvedených listov preto BdB podal formálnu sťažnosť a vyzval Komisiu, aby voči Nemecku začala konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2). |
(5) |
Sťažnosť sa ďalej týkala podobných majetkových prevodov v prospech Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank, resp. Landesbank Berlin. Vo februári a v marci 1995 a v decembri 1996 k sťažnosti pristúpili viaceré jednotlivé banky združené v Bdb. |
(6) |
Listom zo 6. augusta 1997 a z 30. júla 1998 BdB informoval Komisiu o dvoch ďalších majetkových prevodoch v spolkových krajinách Šlezvicko-Holštajnsko a Hesensko v prospech Landesbank Schleswig-Holstein a Landesbank Hessen-Thüringen. |
(7) |
Komisia najskôr prešetrila majetkový prevod v prospech Westdeutsche Landesbank (ďalej len „WestLB“), ale vyhlásila, že vzhľadom na výsledky vo veci WestLB (2) prešetrí i prevody v prospech ostatných bánk. Vo veci WestLB Komisia nakoniec rozhodla v roku 1999 tak, že opatrenie pomoci (rozdiel medzi zaplatenou sumou a bežnou trhovou cenou) vyhlásila za nezlučiteľné so spoločným trhom a nariadila vyžiadanie vrátenia tejto pomoci (3). Súd prvého stupňa toto rozhodnutie 6. marca 2003 vzhľadom na nedostatočné zdôvodnenie dvoch prvkov pri výpočte výšky odmeny zrušil (4). Komisia 20. októbra 2004, oboznámená s dohodou medzi sťažovateľom a všetkými zúčastnenými krajinskými bankami (s výnimkou Helaba), ako i jednotlivými spolkovými krajinami, prijala nové rozhodnutie, v ktorom zohľadnila kritické body zo strany súdu. |
(8) |
Komisia zaslala 1. septembra 1999 Nemecku žiadosť o informácie týkajúce sa prevodov v prospech iných krajinských bánk. Spolková vláda nato listom z 8. decembra 1999 zaslala informácie o prevode pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany spolkovej krajiny Bavorsko na BayernLB, ktoré neskôr na ďalšie žiadosti o informácie zo strany Komisie doplnila v listoch z 22. januára 2001 a z 3. júla 2001. |
(9) |
Listom z 13. novembra 2002 Komisia Nemecku oznámila svoje rozhodnutie začať formálne konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES vo veci prevodu pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany slobodného štátu Bavorsko na BayernLB. Zároveň Komisia začala konanie vo veci podobných majetkových prevodov v prospech Norddeutsche Landesbank – Girozentrale, Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale, Hamburgische Landesbank – Girozentrale a v prospech Landesbank Hessen-Thüringen. Komisia predtým už v júli 2002 začala konanie vo veci ďalšieho podobného prevodu podporného majetku zo strany spolkovej krajiny Berlín na Landesbank Berlin. |
(10) |
Rozhodnutia začať konanie sa uverejnili v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala ostatných účastníkov, aby k nim zaujali stanovisko. |
(11) |
Listom z 15. apríla 2003 Nemecko zaujalo stanovisko k začatiu konania vo veci BayernLB. |
(12) |
Listom z 29. júla 2003 zaujal BdB spoločné stanovisko ku všetkým rozhodnutiam o začatí konania z 13. novembra 2002. |
(13) |
Na ďalšiu žiadosť o informácie zo strany Komisie z 5. septembra 2003 Nemecko listom z 24. októbra poskytlo ďalšie informácie a vyjadrilo sa k stanovisku BdB vo veci BayernLB. Listom z 30. októbra 2003 Nemecko poskytlo vysvetlenia vlády spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB k stanovisku BdB týkajúcemu sa konania vo veci prevodu pôžičiek na podporu bytovej výstavby na BayernLB. |
(14) |
Listom z 15. marca 2004 Nemecko oznámilo Komisii zmenu stanov BayernLB k 5. marcu 2004, podľa ktorej prevedený účelový majetok bez akéhokoľvek vplyvu na jeho funkciu ručiaceho vlastného imania už nie je k dispozícii na podloženie konkurenčného obchodu BayernLB. Na ďalšie žiadosti o informácie zo strany Komisie zo 7. apríla 2004, z 27. apríla 2004, ako i z 23. júna 2004 Nemecko odpovedalo listami z 1. júna 2004 a zo 6. júla 2004. Na poslednú žiadosť Komisie o informácie z 27. júla 2004 Nemecko odpovedalo listom z 18. augusta 2004. |
(15) |
Sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG 19. júla 2004 oznámili predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený majetok. Táto odmena by podľa ich názoru mala byť základom rozhodnutia Komisie. Konečnú verziu tejto dohody Komisia dostala 13. októbra 2004. BdB, slobodný štát Bavorsko a BayernLB 10. septembra 2004 rovnako zaslali predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený účelový majetok. Následne Komisia dostala od týchto účastníkov, ako i od Nemecka niekoľko listov. Komisia 24. septembra 2004 dostala aj konečnú verziu dohody týkajúcej sa prevodu účelového majetku na BayernLB. Okrem toho s výnimkou prípadu Helaba aj v ostatných prípadoch vo veci majetkových prevodov na krajinské banky došlo k príslušným dohodám a k ich zaslaniu Komisii. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. BAYERISCHE LANDESBANK – GIROZENTRALE
(16) |
Bayerische Landesbank Girozentrale (BayernLB) so sídlom v Mníchove je s bilančnou hodnotou vo výške 313 miliárd eur (k 31. decembru 2003) jednou z najväčších bánk v Nemecku. Vznikla v roku 1972 zlúčením Landesbodenkreditanstalt (ďalej len „LABO“) a Bayerische Gemeindebank (Girozentrale) (6). Banka je verejnoprávnou úverovou inštitúciou s právnou formou verejno-právnej inštitúcie. Vlastníkmi BayernLB sú – nepriamo – slobodný štát Bavorsko a bavorský zväz sporiteľní Bayerische Sparkassen- und Giroverband (Sparkassenverband Bayern), každý s podielom 50 %. Vlastníci podielov sa v roku 2002 dohodli na prevode svojich podielov na BayernLB výmenou za poskytnutie akcií BayernLB Holding AG, na ktorej majú slobodný štát Bavorsko a Sparkassenverband rovnako podiel každý 50 %. BayernLB Holding AG je poverená výhradnou správou Bayerische Landesbank, pričom sama nie je úverovou inštitúciou. |
(17) |
V roku 2003 BayernLB uviedla vo výročnej správe podiel jadrového kapitálu vo výške 7,8 % a podiel vlastných zdrojov vo výške 11,3 %. Výnosy z vlastného imania v roku 2002 dosahovali 4,3 % a v roku 2003 4,9 %, čo znamená značný pokles v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi, keď výnosy z vlastného imania ešte dosahovali 15,5 % (2000) a 18,7 % (1999). |
(18) |
Vzhľadom na štruktúru vlastníkov funguje BayernLB ako centrálna banka slobodného štátu Bavorsko a centrálny inštitút pre sporiteľne Bayerische Sparkassen. V úzkej spolupráci so zväzovými partnermi podľa vlastných informácií prispieva k trvalo udržateľnému zabezpečeniu a posilneniu hospodárskeho prostredia v Bavorsku. Okrem toho BayernLB vystupuje ako medzinárodná veľkoobchodná banka pôsobiaca v oblasti investičného a komerčného bankovníctva. Ďalej je podľa vlastných informácií jednou z najväčších emisných bánk v Nemecku. Medzi jej cieľovú klientelu patria štátni a firemní klienti, sporiteľne, medzinárodné koncerny, domáce firmy, klienti v oblasti nehnuteľností – súkromné osoby i podnikatelia, ako i inštitucionálni klienti a finančné inštitúcie. BayernLB spravuje ako inštitúcie bez právnej subjektivity Bayerische Landesbodenkreditanstalt (LABO) ako orgán štátnej politiky bývania a krajinskú stavebnú sporiteľňu Landesbausparkasse Bayern (LBS). |
(19) |
Koncern BayernLB je so svojimi viac ako 9 000 zamestnancami prítomný v dôležitých finančných centrách sveta. Na kľúčových európskych trhoch, vrátane strednej a východnej Európy, v severnej Amerike a v Ázii BayernLB prostredníctvom vlastných pobočiek, zastúpení a účastí ponúka svojim klientom širokú paletu bankových obchodov. Po zmenách siete podporných bodov v roku 2003 BayernLB v súčasnosti disponuje okrem dvoch podporných bodov v Bavorsku a 15 odbytových riaditeľstiev LBS-Bayern v Európe štyrmi a celosvetovo deviatimi podpornými bodmi. |
(20) |
Osemdesiatštyri bavorských sporiteľní (k 31. decembru 2003), poisťovacia komora Versicherungskammer Bayern, krajinská stavebná sporiteľňa Landesbausparkasse (LBS) a bavorská krajinská banka Bayerische Landesbank spolu tvoria finančnú skupinu Sparkassen-Finanzgruppe Bayern. V rámci tohto zoskupenia ponúkajú v zmysle konceptu „Allfinance“ všetky služby finančného sektora. |
2. PREVOD PÔŽIČIEK NA PODPORU BYTOVEJ VÝSTAVBY NA BAYERNLB
(21) |
V rámci posilňovania vnútroštátnej a medzinárodnej konkurencieschopnosti BayernLB krajinský snem slobodného štátu Bavorsko 23. júla 1994 schválil „zákon o vytvorení účelového majetku prevodom pohľadávok slobodného štátu Bavorsko do ručiaceho vlastného imania Bayerische Landesbank Girozentrale (zákon o účelovom imaní)“ (7). Podľa článku 1 ods. 1 zákona o účelovom imaní je krajinská vláda splnomocnená krajinské finančné prostriedky rokov 1957 až 1990 v správe LABO previesť na BayernLB za účelom vytvorenia osobitného rezervného fondu. Prevedený účelový majetok má i naďalej slúžiť na potreby bytovej výstavby. |
(22) |
Podľa zdôvodnenia zákona bolo zvýšenie vlastného imania potrebné na zabezpečenie pokračovania úspešnej hospodárskej činnosti BayernLB (8). Neposilnenie základne vlastného imania neprichádzalo v žiadnom prípade do úvahy, pretože by bolo viedlo k trvalému oslabeniu konkurencieschopnosti BayernLB. Podľa zdôvodnenia zákona v dôsledku prevodu dovtedy štátnych pohľadávok z pôžičiek na výstavbu na BayernLB má dôjsť k posilneniu základne vlastného imania (9). |
(23) |
Prevod prvej tranže nesplatených pohľadávok z podporných pôžičiek vo výške približne 3 811 miliónov DEM na Bayern LB sa uskutočnil s účinnosťou k 31. decembru 1994 na základe zmluvy o vklade z 15. decembra 1994 (10). Prevod druhej tranže nesplatených pohľadávok z podporných pôžičiek vo výške 1 216 miliónov DEM na BayernLB sa uskutočnil s účinnosťou k 31. decembru 1995 na základe zmluvy o vklade z 28. decembra 1995 (11). Celkove sa tak na BayernLB previedol podporný majetok vo výške 5 027 milióna DEM. |
3. POŽIADAVKY NA IMANIE PODĽA SMERNICE O VLASTNÝCH ZDROJOCH A SMERNICE O PLATOBNEJ SCHOPNOSTI
(24) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS o ukazovateli platobnej schopnosti úverových inštitúcií (12) (ďalej len „smernica o platobnej schopnosti“) a smernice Rady 89/299/EHS o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií (13) (ďalej len „smernica o vlastných zdrojoch“), ktorými sa mení a dopĺňa zákon o bankovníctve, musia banky disponovať ručiacim imaním vo výške 8 % svojich aktív po zohľadnení rizika. Najmenej 4 percentuálne body z neho musia predstavovať takzvaný jadrový kapitál (kapitál prvej triedy), ktorý sa skladá z tých častí imania, ktoré sú úverovej inštitúcii k dispozícii neobmedzene a bezprostredne na krytie rizík a strát, akonáhle sa tieto vyskytnú. Jadrový kapitál má pre celkové vybavenie banky vlastnými zdrojmi v zmysle dozorného práva rozhodujúci význam, pretože doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy) sa na krytie bankových obchodov zaťažených rizikom uznáva iba do výšky jadrového kapitálu. |
(25) |
K 30. júnu 1993 museli nemecké banky prispôsobiť svoje vybavenie ručiacim imaním požiadavkám podľa smernice o platobnej schopnosti a smernice o vlastných zdrojoch (14). Ešte pred transpozíciou smernice o platobnej schopnosti do nemeckého práva bolo vybavenie ručiacim imaním u mnohých krajinských bánk pomerne slabé. U týchto úverových inštitúcií preto vznikla nevyhnutná potreba posilniť základňu vlastného imania, aby takto predišli obmedzeniu svojej podnikateľskej expanzie alebo aby si boli schopné prinajmenšom udržať existujúci objem obchodov. |
(26) |
Vzhľadom na napätý rozpočtový stav verejní vlastníci podielov na jednej strane neboli schopní poskytnúť nový kapitál, na druhej strane však nechceli ani privatizovať ani financovať dodatočný kapitál prostredníctvom kapitálových trhov. Preto sa rozhodli pristúpiť k prevodu majetku, resp. kapitálu. Napr. v prípade WestLB išlo o majetok ústavu na podporu bytovej výstavby (Wohnungsbauförderungsanstalt „Wfa“) spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko. V prípade BayernLB však došlo k vkladu spomínaných pôžičiek na podporu bytovej výstavby až po tomto dátume, takže nezávisle od tohto podnetu slúžili na posilnenie kapitálovej základne s cieľom udržania, resp. rozšírenia všeobecných možností obchodovania. |
4. ÚČINKY PREVODU NA VYBAVENIE BAYERNLB VLASTNÝM IMANÍM
(27) |
Objem obchodov úverovej inštitúcie do veľkej miery závisí od výšky jej vlastného imania. Prevodom pôžičiek na podporu bytovej výstavby z LABO na BayernLB došlo k zvýšeniu vlastného imania, a to v nezanedbateľnej miere. |
(28) |
Pred prevodom na BayernLB boli pôžičky na podporu bytovej výstavby predmetom hodnotenia v dvoch posudkoch audítorskej spoločnosti [...] (15), a to z 5. októbra 1994 a z 30. apríla 1996, pričom reálna hodnota pohľadávok z pôžičiek, ktorá bola odvodená od tohto hodnotenia, sa previedla do vlastného imania BayernLB vo forme kapitálového rezervného fondu. Reálna hodnota prvej tranže vyčíslená k 31. decembru 1994 predstavovala 655 miliónov DEM a reálna hodnota druhej tranže vyčíslená k 31. decembru 1995 predstavovala 542 miliónov DEM. Celkove sa vytvoril účelový rezervný fond vo výške 1,197 miliardy DEM. |
(29) |
Listom z 8. mája 1996 Spolkový úrad pre bankový dohľad (16) (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen („BAKred“)) oznámil, že účelový rezervný fond vytvorený BayernLB vo výške 655 miliónov DEM v tejto výške uznáva za ručiace vlastné imanie v zmysle článku 10 zákona o bankovníctve. Po zaradení celkového účelového rezervného fondu vo výške 1,197 miliardy DEM do ručiaceho jadrového kapitálu BAKred listom z 20. decembra 1996 stanovil hodnotu ručiaceho vlastného imania BayernLB, vrátane doplnkového kapitálu, k 23. decembru 1996 na 14,6 miliardy DEM (17). Podiel jadrového kapitálu na ručiacom vlastnom imaní teda predstavoval celkove 8,8 miliardy DEM. |
(30) |
Prísun kapitálu prostredníctvom účelového rezervného fondu teda v pomere k vlastným zdrojom vo výške 14,6 miliardy DEM k 31. decembru 1995 predstavoval asi 8 % k 31. decembru 1995 už existujúcich ručiacich vlastných zdrojov a asi 13 % uznaného jadrového kapitálu vo výške približne 8,8 miliardy DEM. |
(31) |
Ako podklad ručenia boli tieto prostriedky v skutočnosti použiteľné podľa poskytnutých informácií od doručenia posudkov zo strany BAKred, t. j. vo výške von 655 miliónov DEM od 20. mája 1996 a vo výške 1,197 miliardy DEM od 23. decembra 1996. |
(32) |
V skutočnosti BayernLB podľa údajov poskytnutých Nemeckom účelový rezervný fond použila iba jediný raz v roku 1998, a to iba na obdobie jedného mesiaca vo výške 14 miliónov DEM. |
(33) |
Nemecko ďalej uviedlo, že reálnu hodnotu účelového rezervného fondu, ktorý BAKred uznal ako vlastné zdroje BayernLB, vo výške 1,197 miliardy DEM bolo potrebné chápať iba ako hornú hranicu pre pokrytie rizikovými aktívami, pretože rezervný fond nebol k dispozícii na krytie úverov v nezmenenej výške natrvalo. Táto reálna hodnota skôr podliehala výkyvom spôsobeným predovšetkým bežným používaním likvidných prostriedkov na poskytovanie nových pôžičiek, o ktorých podľa článku 1 ods. 3 zmluvy o vklade mohol rozhodovať jedine slobodný štát Bavorsko, (18) ale aj na poskytovanie zliav z pôžičkových dlhov poskytovaných na základe určitých hľadísk podpory. A tak reálna hodnota účelového majetku v roku 1998 klesla pod sumu uznanú orgánom dohľadu vo výške 1,197 miliardy DEM o [...] DEM a v roku 1999 o [...] eur a bolo potrebné vyrovnať ju pomocou iných zložiek imania. Kapitál teda podľa údajov poskytnutých Nemeckom nebol k dispozícii na krytie rizikových aktív v rozsahu uznanom zo strany BAKred nepretržite. |
(34) |
Výkyvy reálnej hodnoty Nemecko znázornilo v nasledujúcom diagrame (diagram č. 1):
|
5. ODMENA ZA PREVOD VLASTNÝCH ZDROJOV
(35) |
Podľa článku 4 ods. 1 zmluvy o vklade medzi slobodným štátom Bavorsko a BayernLB z 15. decembra 1994 sa za prevod prostriedkov dohodla odplata, ale vždy len zo sumy čerpanej v konkrétnom prípade. Podľa zmluvy o vklade predstavovala táto platba 0,6 % na ťarchu hospodárskeho výsledku z bankovej oblasti z tej časti vložených prostriedkov, ktoré boli naozaj čerpané na podloženie konkurenčného obchodu, so splatnosťou odmeny v deň schválenia súvahy za príslušný hospodársky rok (20). Pri stanovení tejto sadzby odmeny sa podľa predložených údajov a informácií poskytnutých Nemeckom zohľadnilo, že poskytnutý účelový rezervný fond nebol likvidný, takže skutočné rozšírenie obchodu muselo byť refinancované prostredníctvom získania likvidných prostriedkov. |
(36) |
Ďalej sa podľa údajov poskytnutých Nemeckom odmena za účelový majetok z daňového hľadiska zahŕňala do použitia zisku, takže ju nebolo možné odpočítať ako prevádzkový výdavok, a preto sa odmena vyplácala až po zdanení. |
(37) |
V súvislosti s vymeriavacím základom pre výpočet splatnej odmeny Nemecko v konaní uviedlo, že pri plnom využití účelového rezervného fondu by dohodnutá odmena vo výške 0,6 % p. a. (21) predstavovala sumu 7,2 milióna DEM. Ako sa uvádza vyššie, BayernLB podľa údajov Nemecka použila účelový rezervný fond iba jediný raz v roku 1998, a to iba na dobu jedného mesiaca v sume vo výške 14 miliónov DEM, za čo poskytla odmenu vo výške 7 000 DEM. |
(38) |
Okrem toho BayernLB podľa článku 6 ods. 2 zmluvy o vklade z 15. decembra 1994 v spojení s článkom 2 zmluvy o vklade z 28. decembra 1995 slobodnému štátu Bavorsko platila poplatok vo výške 0,05 % pre prevzatie záruky pre prípad neplnenia za pôžičky tvoriace účelový majetok. Zaplatené sumy Nemecko vyčíslilo jednotlivo. |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(39) |
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania z 13. novembra 2002 Komisia dospela k záveru, že pri prevode pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany slobodného štátu Bavorsko na BayernLB pravdepodobne išlo o štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
(40) |
Východiskovým bodom prešetrovania zo strany Komisie bola zásada trhovohospodárskeho investora. Podľa tejto zásady skutočnosť, že sa podniky nachádzajú vo verejnom vlastníctve a teda získavajú prostriedky od štátu, nepredstavuje štátnu pomoc. Iba ak takýto verejný podnik dostane k dispozícii prostriedky za podmienok, ktoré by nebol získal za bežných trhových podmienok, ide o zvýhodnenie prostredníctvom prísunu štátnych prostriedkov. |
(41) |
V tomto prípade Komisia videla hospodárske zvýhodnenie BayernLB v tom, že BayernLB získala vlastné zdroje, čím došlo predovšetkým k zvýšeniu kapacity na poskytovanie úverov pre komerčný, konkurenčne orientovaný úverový obchod BayernLB (funkcia rozšírenia obchodu, ktorú plní vlastné imanie). Za bežných trhových podmienok sa kapitálové vklady odmeňujú v závislosti od ich hodnoty vzhľadom na ich funkciu a prijaté riziko. Jedno z východísk pre výpočet bežnej trhovej odmeny za vložený kapitál preto predstavuje dlhodobá bezriziková úroková miera (dlhopisy spolkovej vlády s 10-ročnou splatnosťou) upravená o rizikovú prirážku zodpovedajúcu zvýšenému riziku vlastných zdrojov. Keďže už samotná sadzba odmeny za dlhodobý bezrizikový majetkový vklad v čase prevodu majetku, teda koncom roka 1994, podľa údajov poskytnutých Nemeckom predstavovala 7,9 % p. a., Komisia mala pochybnosti, či odmenu vo výške 0,6 % p. a. za skutočne čerpané vlastné zdroje, je možné, a to aspoň bez zohľadnenia potrebnej rizikovej prirážky, vnímať ako bežnú trhovú odmenu. |
(42) |
Komisia ďalej vyjadrila pochybnosti, či by trhovohospodársky konajúci investor prijal obmedzenie svojej odmeny na sumu, ktorá bola skutočne čerpaná. Pochybnosti vznikli i o tom, či v prípade ďalších zložiek odmeny, ktoré Nemecko uvádza, ako napr. poplatok pre slobodný štát Bavorsko za prevzatie záruky pre prípad neplnenia za pohľadávky z pôžičiek vo výške 0,05 % p. a. prevedených pôžičiek, ktoré sú predmetom tejto záruky, úroky platené príjemcami pôžičiek, ktorých príjemcom zostáva i naďalej slobodný štát Bavorsko alebo úročenie dočasných investícií (22), skutočne ide o odmenu za funkciu rozšírenia obchodu, ktorú plní ručiace vlastné imanie. |
(43) |
Komisia však pripustila, že pri bežnej trhovej odmene by v danom prípade bolo potrebné zohľadniť chýbajúcu likviditu vloženého kapitálu. Podľa článku 1 zákona o účelovom majetku sa pôžičky na bytovú výstavbu vykázané ako účelový rezervný fond musia rovnako ako pred ich vkladom použiť na účely sociálnej bytovej výstavby. Prevodom podporného majetku teda BayernLB nezískala žiadnu likviditu. Hoci tieto nelikvidné prostriedky banke umožnili rozšírenie objemu, je potrebné zohľadniť, že banka mohla dosiahnuť rozšírenie objemu obchodov v plnom rozsahu iba v prípade, keby dodatočný objem úverov v plnej miere refinancovala na kapitálovom trhu. Preto spolková krajina nemohla očakávať rovnaký výnos ako investor, ktorý vložil likvidný kapitál, a z tohto dôvodu je potrebné v odmene uplatniť zodpovedajúcu zrážku. |
(44) |
Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či slobodný štát Bavorsko pri vklade pôžičiek na podporu bytovej výstavby dbal o to, aby sa primerane podieľal na vyplácanom zisku banky a na náraste hodnoty banky. Predovšetkým slobodný štát Bavorsko nenástojil na zmene podielových pomerov, čo by však bolo bývalo žiaduce, aby sa zabezpečilo, že výplata dividend a podiel na náraste hodnoty budú zodpovedať výške vloženého kapitálu. |
(45) |
Keďže v danej situácii nebolo možné uplatniť ustanovenia o výnimke ani podľa článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES ani podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, štátna pomoc sa javila ako nezlučiteľná so spoločným trhom. |
IV. STANOVISKO NEMECKA
(46) |
Nemecko vyjadrilo vo svojom stanovisku k rozhodnutiu o začatí konania postoj, že prevod účelového majetku na BayernLB na rozdiel od prípadu WestLB nie je porovnateľný s prísunom kmeňového imania ale s tichými vkladmi v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve, čo vraj Komisia neposúdila správne. |
(47) |
Rozhodujúcim argumentom pre Nemecko bolo, že do konca roka 1996, teda do momentu právneho uznania účelového majetku bankovým dohľadom, bavorské sporiteľne ale aj súkromní investori poskytli BayernLB jadrový kapitál v hodnote celkove takmer 1,3 miliardy DEM – z čoho približne 900 miliónov DEM pochádzalo od bavorských sporiteľní – vo forme tichých vkladov. Tieto vklady BAKred uznal v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve ako jadrový kapitál. Tiché vklady teda v čase vkladu predstavovali bežný nástroj BayernLB na získavanie kapitálu. |
(48) |
Okrem toho je účelový majetok vraj porovnateľný s tichými vkladmi BayernLB aj obsahovo. Pokiaľ ide o ich hospodársku funkciu, ktorá tkvie v schopnosti rozšíriť možnosti obchodovania, obe formy kapitálu sú identické, pretože obe boli uznané ako jadrový kapitál. Ani jedna z nich sa bezprostredne nepodieľala za zvýšení hodnoty banky a ani jednej z nich neboli poskytnuté dodatočné hlasovacie práva. Pokiaľ ide o riziko straty, tu tiež neboli žiadne rozdiely, keďže obe formy sa mali použiť práve na vyrovnanie straty. Jediným rozdielom je, že účelový majetok býva k dispozícii po neobmedzenú dobu, kým pre tiché vklady je typické ohraničenie doby. Účelový rezervný fond však nie je potrebné nevyhnutne vnímať ako časovo neohraničený, pretože ho je možné po dohode kedykoľvek rozpustiť. Zároveň nie všetky tiché vklady sú časovo ohraničené, existujú aj časovo neobmedzené tiché vklady. Porovnaním sa dá zistiť, že na trhu neexistuje žiadny významný rozdiel v cene medzi časovo ohraničenými a časovo neohraničenými tichými vkladmi. |
(49) |
Nemecko tiež uviedlo, že účelový majetok nebol vystavený riziku straty rovnakým spôsobom ako kmeňové imanie. Na rozdiel od situácie v prípade WestLB, kde po prevode majetku Wfa tento majetok tvoril takmer 50 % vlastných zdrojov banky, zodpovedajúci podiel vložených pohľadávok z bytovej výstavby v čase vkladu predstavoval iba približne 8 % vlastných zdrojov BayernLB. Okrem toho BayernLB na rozdiel od WestLB nebola závislá na jadrovom kapitáli spočívajúcom v majetku z bytovej výstavy. Banka bola vždy zisková a v čase vkladu disponovala značnými vlastnými zdrojmi. Tieto spočívali v neposlednej miere v tichých vkladoch, ktoré už od roku 1991 uskutočnili nielen bavorské sporiteľne ale aj súkromné podniky. Okrem toho medzi slobodným štátom Bavorsko a BayernLB existovala dohoda o tom, že účelový majetok bude možné použiť až po pokrytí všetkých ostatných zložiek kapitálu rizikovými aktívami. |
(50) |
Skutočnosť, že slobodný štát Bavorsko prevodom účelového majetku na seba prevzal menšie riziko ako investor kmeňového imania, je možné podložiť aj tým, že Sparkassenverband Bayern sa ako druhý vlastník podielu podľa článku 2 zmluvy medzi slobodným štátom Bavorsko a Bayerische Sparkassenverband z 15. decembra 1994 zaviazal znášať spolovice stratu BayernLB v prípade, ak by malo dôjsť či už k vyčerpaniu účelového rezervného fondu alebo k jeho uplatneniu zo strany veriteľov BayernLB na krytie strát. |
1. PRIMERANÁ ODMENA ZA ÚČELOVÝ MAJETOK
(51) |
Vychádzajúc z toho, že kapitál, ktorý BayernLB dostala k dispozícií, je porovnateľný s nástrojom jadrového kapitálu vo forme tichých vkladov a nie s kmeňovým kapitálom, Nemecko dospelo k záveru, že za účelový majetok bola poskytnutá primeraná odmena, a v tomto prípade teda nejde o žiadne zvýhodnenie BayernLB a teda ani o žiadnu štátnu pomoc. |
(52) |
Dohodnutá odmena pritom podľa Nemecka pozostávala z provízie za ručenie v závislosti od miery využitia vložených prostriedkov vo výške 0,6 % p. a. hodnoty účelového rezervného fondu uznanej bankovým dohľadom ako jadrový kapitál na ťarchu dosiahnutého hospodárskeho výsledku z bankovej oblasti. |
(53) |
Okrem toho je možné považovať za protihodnotu za prevod účelového majetku i poplatok za záruku vo výške 0,05 % p. a. zo sumy pohľadávok z pôžičiek, za ktoré preberá záruku slobodný štát Bavorsko. Podľa Nemecka to vyplýva zo skutočnosti, že k prevzatiu záruky došlo v bezprostrednej súvislosti so zámerom posilniť vlastné imanie krajinskej banky. Podľa zdôvodnenia zákona táto záruka bola nevyhnutná na zabezpečenie posilnenia vlastného imania krajinskej banky zamýšľaného zákonom, pretože bránila zníženiu stavu účelového majetku v dôsledku neplnenia (23). Nemecko so zreteľom na posudky [...] z 5. októbra 1994 a z 30. apríla 1996 taktiež poukazuje na to, že tzv. kapitalizačná úroková miera reálnej hodnoty pôžičiek by sa bez prevzatia záruky pre prípad neplnenia zo strany slobodného štátu Bavorsko, ktorá sa odhaduje na 7,5 %, bola musela zvýšiť o dodatočnú rizikovú prirážku. V dôsledku toho by sa z tohto dôvodu dospelo k nižšej reálnej hodnote, a tak by BAKred bol mohol uznať iba nižšiu sumu (24). |
(54) |
Od svojho pôvodného postoja, že aj úroky z dočasných investícií ako aj prijaté úroky z pôžičiek, ktorých príjemcom zostáva i naďalej slobodný štát Bavorsko, je potrebné vnímať ako prvky odmeny, sa Nemecko v priebehu konania vyslovene odklonilo. |
(55) |
Pokiaľ ide o to, či poskytovaná odmena je bežnou trhovou odmenou, Nemecko sa vyjadrilo, že vzhľadom na porovnateľnosť s tichými vkladmi BayernLB musí byť východiskovým bodom sadzba, ktorú BayernLB v čase relevantnom pre štátnu pomoc vyplácala svojim tichým spoločníkom, ktorá výsledne predstavovala asi 7 – 8 % p. a. príslušnej menovitej hodnoty vkladu. |
(56) |
Už samotná neexistencia likvidity pritom musela viesť k značnej zrážke z tejto východiskovej sadzby. Okrem toho je v tomto prípade potrebné odpočítať nielen čisté náklady na refinacovanie ako v prípade WestLB ale hrubé náklady na refinancovanie. Súkromný investor by už len vzhľadom na skutočnosť, že výška kapitálu vložená do BayernLB predstavovala iba 8 % jej vlastných zdrojov a nie 50 % ako v prípade WestLB, nebol schopný presadiť aby sa odpočítavali iba čisté náklady na refinancovanie. |
2. NEUSKUTOČNENÁ ZMENA ŠTRUKTÚRY VLASTNÍKOV A VLASTNÍCKY EFEKT
(57) |
Nemecko vo svojom stanovisku k rozhodnutiu Komisie o začatí konania poukázalo na to, že vychádzajúc z predpokladu, že v prípade účelového majetku ide vlastne o kapitál porovnateľný s tichými vkladmi, zmena podielových pomerov v BayernLB v prospech slobodného štátu Bavorsko nebola potrebná. Okrem toho by druhý podielový vlastník Sparkassenverband so zmenou podielových vzťahov vo svoj neprospech nebol vôbec súhlasil, keďže v čase vkladu neexistovala žiadna potreba dodatočného kapitálu a Sparkassenverband predtým sám do banky vložil približne 900 miliónov DEM vo forme tichých vkladov (25) bez toho, aby bol v pozícii porovnateľnej s postavením slobodného štátu Bavorsko. |
(58) |
Nemecko ďalej uviedlo, že slobodný štát Bavorsko ako vlastník polovičného podielu mohol vychádzať z toho, že v porovnaní s inými úverovými inštitúciami bude profitovať z veľmi výhodného výnosu z vlastného imania. Slobodný štát Bavorsko sa teda neuspokojil s obmedzeným alebo dokonca chýbajúcim výnosom. Komisia musí túto skutočnosť zohľadniť pri posudzovaní investície. |
V. STANOVISKO SŤAŽOVATEĽA BDB
(59) |
Podľa názoru BdB BayernLB neplatila za poskytnutý jadrový kapitál primeranú odmenu a dostala teda štátnu pomoc. |
(60) |
Vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 ku konaniu vo veci krajinské banky, ktoré sa začalo 13. novembra 2002, sa BdB vyjadril, že odpoveď na otázku, aká odmena by bola primeraná, sa určuje pomocou metodiky, ktorá bola podkladom rozhodnutia Komisie v prípade WestLB z 8. júla 1999. |
(61) |
Podľa tejto metodiky je v prvom kroku potrebné uskutočniť porovnanie poskytnutého kapitálu s inými nástrojmi vlastného imania. V druhom kroku je potrebné stanoviť minimálnu odmenu, ktorú by investor očakával za konkrétnu investíciu do vlastného imania krajinskej banky. No a nakoniec je potrebné vyčísliť prípadné prirážky a zrážky vzhľadom na osobitosti daného prevodu. |
1. POROVNANIE S INÝMI NÁSTROJMI VLASTNÉHO IMANIA
(62) |
BdB v spomínanom stanovisku dospel k záveru, že v prípade BayernLB ako i v prípade ostatných uvedených konaní vo veci krajinských bánk je vklad majetku na podporu bytovej výstavby porovnateľný s poskytnutím kmeňového imania. |
(63) |
Takmer všetky krajinské banky od roku 1992 potrebovali nový jadrový kapitál, aby boli schopné vyhovieť prísnejším požiadavkám podľa novej smernice o platobnej schopnosti. Bez zvýšenia imania by krajinské banky boli museli zredukovať svoje obchody. Z toho je možné podľa BdB usúdiť, že poskytnutý kapitál je možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré v roku vkladu v Nemecku boli uznané za jadrový kapitál (kapitál prvej triedy) a boli dostupné. Z tohto dôvodu boli z porovnania vopred vylúčené prioritné akcie, ktoré nemajú hlasovacie právo, užívacie práva a tzv. perpetual preferred shares. Tieto tri nástroje vlastného imania v Nemecku nepredstavovali uznaný jadrový kapitál, ale iba doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy). Perpetual preferred shares okrem toho začiatkom deväťdesiatych rokov v Nemecku ešte vôbec neexistovali. |
(64) |
V Nemecku sa v čase jednotlivých vkladov za jadrový kapitál uznávalo iba kmeňové imanie a tiché podiely. Porovnanie s tichými podielmi je však podľa Bdb v každom prípade vylúčené. Po prvé, tiché podiely sú na rozdiel od poskytnutia kmeňového kapitálu časovo ohraničené a po uplynutí ich doby je ich potrebné vrátiť investorovi. Investor preto nemôže očakávať za tichý podiel rovnakú odmenu ako za nástroje vlastného imania právne uznané bankovým dohľadom za nástroje bez časového obmedzenia. |
(65) |
Hoci sa, po druhé, v niektorých prípadoch presadilo, že poskytnutý kapitál ručí podľa dohôd medzi vlastníkmi krajinskej banky až na druhom mieste po kmeňovom imaní, z tejto skutočnosti nie je možné odvodzovať znížené riziko pre investora. Vo všetkých prípadoch prevodu predstavuje poskytnutý kapitál významnú časť celkového jadrového kapitálu, v niektorých prípadoch dokonca viac ako 50 %. V dôsledku toho vzniká vysoká pravdepodobnosť, že poskytnutý kapitál by v prípade strát mohol byť použitý aspoň čiastočne (26). |
(66) |
Po tretie, odlišnosť kvality tichých vkladov v porovnaní s kmeňovým imaním potvrdil aj Bazilejský výbor pre bankový dohľad so zreteľom na definíciu jadrového kapitálu na účely bankového dohľadu. Podľa nej je tiché vklady na účely bankového dohľadu možné uznať iba za tzv. kapitál lower-tier-1. Tento kapitál môže tvoriť iba 15 % požadovaného podielu jadrového kapitálu, t. j. pri podieli jadrového kapitálu vo výške 4 % by muselo 3,4 % pozostávať zo základného imania a otvorených rezervných fondov (napr. účelové rezervné fondy vložené do krajinských bánk). Okrem toho banky nástroje vlastného imania nižšieho stupňa, ako napr. prioritné akcie alebo upisovacie práva, vždy prijímajú iba v malom rozsahu. Na nátlak ratingových agentúr – na rozdiel od posudzovaných prípadov – tieto nástroje takmer nikdy neprekročia hranicu 10 % celkového jadrového kapitálu banky. Z týchto dôvodov nie je možné tiché podiely použiť pre veľké objemy, ktoré by investor investoval sám. |
2. MINIMÁLNA ODMENA ZA INVESTÍCIU DO KMEŇOVÉHO IMANIA BAYERNLB
(67) |
BdB uvádza, že všetky metódy na výpočet primeranej odmeny (výnosu) za poskytnuté základné imanie vychádzajú z výnosu bezrizikovej investície, ku ktorému sa pripočíta riziková prémia. Všetky metódy sa zakladajú na nasledujúcej zásade: Očakávaný výnos z investície spojenej s rizikom = bezrizikový výnos + riziková prémia investície spojenej s rizikom |
(68) |
Na výpočet bezrizikového výnosu BdB používa výnos z dlhodobých štátnych dlhopisov, keďže cenné papiere štátneho emitenta s pevným úročením predstavujú investíciu s najnižším alebo žiadnym rizikom (27). |
(69) |
Na odvodenie rizikovej prémie BdB najskôr stanovil tzv. trhovú rizikovú prémiu, teda rozdiel medzi dlhodobým priemerným výnosom z akcií a dlhodobým priemerným výnosom zo štátnych dlhopisov. Vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 BdB so zreteľom na štúdiu Stehle/Hartmond z roku 1991 stanovil dlhodobú trhovú rizikovú prémiu v jednotnej výške 4,6 %. |
(70) |
Následne BdB určil betahodnotu krajinských bánk, t. j. individuálnu rizikovú prémiu bánk, s ktorou sa porovnáva všeobecná trhová riziková prémia. Betahodnoty pritom BdB stanovil v spomínanom stanovisku podľa vlastných informácií štatistickým spôsobom, čo znamená, že betahodnoty odhadol na základe vzorky historických údajov. BdB pritom dospel k záveru, že všetky betahodnoty pre všetky krajinské banky v týchto obdobiach boli vyššie než 1 (28). |
(71) |
Na základe bezrizikovej základnej úrokovej sadzby vo výške 8,37 % (za prvú tranžu) a 6,57 % (za druhú tranžu) a betafaktora BayernLB vo výške 1,0803 (v čase vkladu prvej tranže) resp 1,0739 (v čase vkladu druhej tranže) BdB vypočítal očakávanú minimálnu odmenu za investíciu do kmeňového kapitálu BayernLB v čase prevodu pohľadávok z pôžičiek na bytovú výstavbu k 31. decembru 1994 vo výške 13,34 % p. a. a k 31. decembru 1995 vo výške 12,87 % p. a. |
3. PRIRÁŽKY A ZRÁŽKY VZHĽADOM NA OSOBITOSTI TRANSAKCIÍ
(72) |
BdB ďalej konštatoval, že sadzbu, ktorú Komisia odpočítala od minimálnej odmeny v rozhodnutí v prípade WestLB vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetku Wfa, potvrdil súd prvého stupňa. Podľa názoru BdB neexistuje dôvod odkloniť sa v týchto prípadoch od tejto metódy, a aj tu je potrebné uskutočniť zrážku vzhľadom na likviditu. Výška odpočtu za chýbajúcu likviditu sa stanoví podľa metodiky WestLB na základe čistých nákladov na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie mínus príslušná daň z príjmu podnikov). |
(73) |
Podľa názoru BdB je potrebné prirážku, ktorú Komisia uplatnila v prípade WestLB (vo výške 1,5 %), a ktorú ako takú potvrdil súd prvého stupňa, uplatniť aj v prípade BayernLB. Aj tu pôsobili na zvýšenie rizika v porovnaní s „normálnou investíciou do kmeňového imania“ tri hľadiská uvedené v rozhodnutí v prípade WestLB, a to sčasti mimoriadne vysoký objem majetkového prevodu, neuskutočnené vydanie nových obchodných podielov a s tým spojené nepridelenie dodatočných hlasovacích práv ako i chýbajúca fungibilita investície, t. j. chýbajúca možnosť investovaný kapitál kedykoľvek z podniku stiahnuť. |
4. KAPITÁLOVÁ ZÁKLADŇA A PRVKY ODMENY
(74) |
BdB na záver zdôraznil, že základom výpočtu primeranej odmeny v prípade BayernLB musí byť celková suma, ktorú bankový dohľad uznal ako jadrový kapitál, a nie iba jej skutočne čerpaná časť. Toto tvrdenie zdôvodnil tým, že trhovohospodársky konajúci investor by neakceptoval odmenu obmedzujúcu sa iba na skutočne použitú časť svojej investície. Pre súkromného investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je nepodstatné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál skutočne použila na rozšírenie obchodu. Pre neho je skôr rozhodujúce, že on sám s poskytnutou sumou už nemôže hospodáriť a tým pádom dosiahnuť zodpovedajúci výnos. |
(75) |
Podľa názoru BdB ani poplatok za záruku, ktorý Nemecko uviedlo, nemožno považovať za súčasť odmeny. Táto skutočnosť vyplýva predovšetkým z toho, že vklad podporného majetku od začiatku prebiehal v reálnej hodnote (1,197 miliardy DEM) a nie v menovitej hodnote (5,027 miliardy DEM). V reálnej hodnote sú už zohľadnené riziká (neplnenia) spojené s nedobytnosťou pohľadávok z pôžičiek a dodatočná odmena za prevzatie záruky pre prípad neplnenia teda nie je opodstatnená. |
(76) |
V súlade s metodikou použitou v prípade WestLB je naviac za obdobie medzi vkladom kapitálu a jeho uznaním ako jadrový kapitál potrebné poskytnúť províziu za ručenie vo výške 0,3 % p. a., pretože aj v tomto medziobdobí plnil poskytnutý kapitál prinajmenšom záručnú funkciu. Platí to pre obdobie do 8. mája 1996 pre celkovú sumu vo výške 1,197 miliardy DEM a pre obdobie medzi 8. májom a 23. decembrom 1996 pre sumu vo výške 542 miliónov DEM. |
VI. ODPOVEĎ NEMECKA NA STANOVISKO BDB
(77) |
Vo svojom stanovisku k uvedeným tvrdeniam BdB Nemecko poukázalo na skutočnosť, že pri investícii do kmeňového imania akciovej spoločnosti nie je garantovaná ani dividenda ani zvýšenie kurzu či hodnoty a investor prirodzene znáša riziko, či sa jeho očakávania ohľadne výnosov skutočne naplnia alebo nie. Pri dohode o pevnej odmene, ako tomu bolo v prípade BayernLB, odpadá riziko prognózy, a z tohto dôvodu je výnos spravidla nižší. Táto skutočnosť ukazuje, že by nezodpovedalo bežnej trhovej praxi, keby BayernLB slobodnému štátu Bavorsko v čase poskytnutia účelového majetku bola zmluvne garantovala skutočne očakávaný výnos, keďže by sa tak investor účelového majetku bol ocitol v lepšom postavení ako investor do akcií. Postup BdB je problematický už len z toho dôvodu, že v prípade investície do akcií môže investor realizovať zvýšenie hodnoty iba predajom svojho podielu, a to bez akéhokoľvek zaťaženia spoločnosti. Súkromný investor by nikdy nedokázal presadiť, aby podnik, do ktorého investuje, zo svojej základne vyplatil ekvivalent zvýšenia hodnoty, ktoré by investor v prípade investície do kmeňového kapitálu mohol realizovať iba predajom tretej osobe. |
(78) |
Nemecko považuje metódu CAPM za nevhodnú na výpočet trhového výnosu. Predovšetkým preto, lebo riziko trhových výkyvov, ktoré metóda CAPM predpokladala, neexistovalo, keďže krajinské banky neboli kótované na burze. Z tohto dôvodu nebol k dispozícii historický rad údajov o betafaktoroch. |
(79) |
Nemecko bolo naviac toho názoru, že BdB chybila aj pri výpočte jednotlivých komponentov CAPM. Podľa Nemecka nebolo správne zohľadniť pri určovaní bezrizikovej základnej úrokovej sadzby dlhodobé inflačné očakávania. Záleží iba na tom, aké úroky je možné skutočne dosiahnuť na trhu. Tieto úroky v Nemecku v čase prevodu účelového majetku na BayernLB predstavovali iba 7,50 %, resp. 6,10 % p. a. Aktuálne inflačné očakávania v týchto úrokoch už teda boli zakalkulované. |
(80) |
Trhová riziková prémia, ktorú BdB stanovil vo výške 4,6 %, je podľa Nemecka neprimerane vysoká. Nemecko okrem iného uviedlo, že prieskum Stehle/Hartmond z roku 1991 týkajúci sa vývoja výnosov na nemeckom akciovom trhu, na ktorý sa BdB odvoláva, neobsahoval vyjadrenia ohľadne trhovej rizikovej prémie na nemeckom kapitálovom trhu. Okrem toho vraj na zistenie trhovej rizikovej prémie existujú rozličné metódy, ktoré vedú k značne odlišným výsledkom. Na základe vlastných výpočtov Nemecko uviedlo, že trhová riziková prémia sa v priebehu uplynulých 30 rokov hodnote 4,6 % ani len nepriblížila. |
(81) |
Pri určovaní betahodnoty okrem toho nie je možné krajinské banky stavať na rovnakú úroveň ako tzv. úverové banky, ktoré naviac BdB jasne nedefinoval. V každom prípade je potrebné zamerať sa na jasne definovanú skupinu bánk kótovaných na burze, teda na tzv. CDAX-banky. Pre túto skupinu bánk vzhľadom na časové obdobie piatich rokov na mesačnom základe vyplýva k 31. decembru 1994 betahodnota 0,85 a k 31. decembru 1995 betahodnota 0,80, ako vidno z priložených výpočtov databázy „Datastream“, v ktorej sa naviac za základ zistenia betafaktora vhodne použilo iba päťročné obdobie. Časové obdobie od roku 1974, ktoré použil za základ výpočtu betafaktora BdB, je podľa Nemecka príliš dlhé, pretože začiatkom deväťdesiatych rokov došlo k podstatnej zmene ako prostredia na kapitálovom trhu tak i v bankovom sektore. |
(82) |
V dôsledku uvedeného došlo k nesprávnemu odhadu faktorov potrebných pre CAPM a k nadhodnoteniu minimálnych bežných trhových výnosov prislúchajúcich k posudzovaným transakciám. |
VII. PRIPOMIENKY SPOLKOVEJ KRAJINY SEVERNÉ PORÝNIE-VESTFÁLSKO A WESTLB
(83) |
V stanovisku k rozhodnutiu Komisie o začatí konania z 13. novembra 2002, doručenom 30. októbra 2003 prostredníctvom spolkovej vlády, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB popierajú, že by majetkové vklady do krajinských bánk boli porovnateľné s kmeňovým imaním. Podľa nich sa tiché vklady a tzv. perpetuals v Nemecku už od roku 1991 uznávali ako jadrový kapitál. Okrem toho sa odmena neriadi podľa zaradenia zo strany bankového dohľadu, ale podľa rizikového profilu danej investície. Keďže je ručenie tohto majetku druhoradé, riziková štruktúra je skôr porovnateľná s tichými vkladmi alebo s tzv. perpetuals než s investíciami do kmeňového imania. |
(84) |
Pokiaľ ide o výpočet minimálnej odmeny pri investícii do kmeňového imania nie je proti metóde CAPM z pohľadu WestLB metodicky čo namietať. Avšak betahodnoty, ktoré vypočítal BdB v hodnote značne presahujúcej 1, nie sú primerané. Betafaktor vyšší než 1 vypovedá o tom, že akcia daného podniku predstavuje vyššie riziko ako celkový trh. Na základe v tom čase nesporne existujúcej inštitucionálnej povinnosti a povinnosti ručiteľa však investičné riziko krajinskej banky bolo iste výrazne nižšie ako celkové trhové riziko. |
(85) |
Okrem toho je osobitne v prípade krajinských bánk chybou zamerať sa na očakávaný výnos v čase vkladu majetku do krajinských bánk. Tento prístup v rámci testu súkromného investora je síce v zásade zmysluplný, avšak v prípade krajinských bánk by to znamenalo, že by sa za základ musel použiť výnos očakávaný v roku 1991. Táto skutočnosť odporuje akejkoľvek hospodárskej realite, že by investor v roku 2003 dosiahol výnos očakávaný v roku 1991, ktorý je oveľa vyšší ako skutočne dosiahnutý výnos. Schematické sústavné používanie výnosovej sadzby vo výške cca 12 % predstavuje neodôvodnené znevýhodnenie krajinských bánk oproti súkromným konkurentom. |
(86) |
V súvislosti so zrážkou vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetkových prevodov WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko zastávajú názor, že sadzbu bezrizikových štátnych dlhopisov je potrebné v plnej výške odpočítať od základného výnosu. Majetkové prevody pre krajinské banky neznamenali prísun likvidity. Zníženie tejto sadzby o daňovú úsporu by nebolo ekonomicky únosné, keďže ocenenie nástrojov kapitálového trhu je nezávislé od daňovej situácie. Okrem toho by v závislosti od daňovej situácie pre nástroj kapitálového trhu vyplynuli odlišné ceny. |
(87) |
Skutočnosť, že chýbajúca likvidita prevedeného majetku neznamená riziko pre celkovú likviditu, je tiež potrebné v zmysle zníženia rizika a tým aj odmeny. Túto skutočnosť je potrebné zohľadniť vo forme zodpovedajúcej zrážky. K zodpovedajúcej zrážke musí dôjsť aj z dôvodu tzv. vlastníckeho efektu, pretože investor, ktorý sa už podieľa na danom podniku, dodatočnú investíciu do tohto podniku hodnotí inak ako noví investori. |
VIII. DOHODA MEDZI BDB, SLOBODNÝM ŠTÁTOM BAVORSKO A BAYERNLB
(88) |
24. septembra 2004 sťažovateľ BdB, slobodný štát Bavorsko a BayernLB Komisii doručili Dohodu o konaní o štátnej pomoci vo veci BayernLB. Bez toho, aby boli dotknuté naďalej existujúce zásadné právne názory účastníkov dohody, sa títo účastníci dohodli na tom, ktoré parametre považujú za vhodné na určenie primeranej odmeny za hypotetické investície do kmeňového imania BayernLB. Strany dohody požiadali Komisiu, aby výsledky tejto dohody zohľadnila pri svojom rozhodovaní. |
(89) |
Strany dohody najskôr zistili na základe metódy CAPM očakávanú minimálnu odmenu za hypotetickú investíciu do kmeňového kapitálu BayernLB. Podľa toho by primeraná minimálna odmena za prvú tranžu účelového majetku mala predstavovať 9,87 % p. a. a za druhú tranžu 8,0 % p. a. |
(90) |
Pri výpočte minimálnej odmeny sa pritom použili dlhodobé bezrizikové úrokové sadzby stanovené krajinskými bankami za použitia indexu REX10 Performance Index nemeckej burzy Deutsche Börse AG a odhady betafaktorov uskutočnené na základe znaleckého posudku z 26. mája 2004 vypracovaného na žiadosť krajinských bánk [...]. V prípade BayernLB z týchto výpočtov vyplynula ku dňu vkladu k 31. decembru 1994 bezriziková základná úroková sadzba vo výške 7,5 % a k 31. decembru 1995 bezriziková základná úroková sadzba vo výške 6,1 %. Ako betafaktory sa na základe stanoviska [...] použili hodnoty 0,593 (k 31. decembru 1994) a 0,475 (k 31. decembru 1995). Trhová riziková prémia sa stanovila jednotne pre všetky krajinské banky na úrovni 4 %. |
(91) |
Východisková úroková sadzba vo výške 9,87 % (k 31. decembru 1994) sa teda vypočítala nasledovne: neriziková úroková sadzba 7,5 % + (všeobecná trhová riziková prémia 4,0 % x betafaktor 0,593). |
(92) |
Východisková úroková sadzba vo výške 8,00 % (k 31. decembru 1995) sa teda vypočítala takto: bezriziková úroková sadzba 6,1 % + (všeobecná riziková prémia 4,0 % x betafaktor 0,475). |
(93) |
Potom sa určila zrážka vzhľadom na chýbajúcu likviditu účelového majetku. Za základ sa pritom ako hrubé náklady na refinancovanie použili spomínané bezrizikové úrokové sadzby vo výške 7,5 % a 6,1 %. Na zistenie rozhodujúcich čistých nákladov na refinancovanie sa rozhodujúce daňové zaťaženie BayernLB v prípade oboch tranží vkladu paušalizovalo na 50 %, takže výsledné zrážky predstavovali 3,75 % (k 31. decembru 1994) a 3,05 % (k 31. decembru 1995). |
(94) |
Následne sa vyčíslila prirážka vo výške 0,3 % v dôsledku nevydania hlasovacích práv. |
(95) |
Celkove z uvedených komponentov vyplýva primeraná odmena za účelový majetok vo výške 6,42 % (prvá tranža), resp. 5,25 % (druhá tranža), ktorá sa vzťahuje na celú sumu uznanú zo strany BAKred, a to vždy od konca mesiaca uznania ako jadrový kapitál zo strany BAKred (pre sumu 655 miliónov DEM od 31. mája 1996 a pre sumu 1,197 miliardy DEM od 31. decembra 1996). Pre roky 1998 a 1999, kedy reálna hodnota z dôvodu výkyvov v skutočnosti nedosiahla sumu uznanú zo strany BAKred, je potrebné za vymeriavací základ použiť iba túto nižšiu reálnu hodnotu. |
(96) |
Podľa dohody prvok štátnej podpory spočíva v rozdieli medzi odplatou vo výške 0,6 % p. a., ktorú BayernLB skutočne platila z tej časti účelového majetku, ktorá bola použitá na podloženie rizikových aktív, na jednej strane a medzi stanovenou primeranou odmenou vo výške 6,42 % (za prvú tranžu) a 5,25 % (za druhú tranžu), ktorý je BayernLB povinná vrátiť. |
(97) |
Strany dohody sa však nedokázali dohodnúť o tom, či províziu vo výške 0,05 % menovitej hodnoty účelového majetku, ktorú BayernLB platila za prevzatie záruky zo strany slobodného štátu Bavorsko, je potrebné odpočítať ako ďalší už zaplatený prvok odmeny. |
(98) |
Hoci dohoda ako taká neobsahuje žiadne stanovisko k vyplácanej provízii za ručenie za obdobie medzi vkladom kapitálu do banky a jeho uznaním zo strany BAKred, strany dohody v tabuľke, ktorá tvorí jej prílohu a v ktorej je vypočítaný prvok štátnej pomoci, pre toto obdobie použili za základ v prípade oboch tranží províziu za ručenie vo výške 0,15 % p. a. po zdanení. |
IX. POSÚDENIE OPATRENÍ
1. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY O ES
(99) |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES sú, pokiaľ v Zmluve o ES nie je stanovené niečo iné, štátne pomoci alebo pomoci poskytnuté zo štátnych prostriedkov, ktoré zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví deformujú hospodársku súťaž alebo hrozia jej deformáciou, nezlučiteľné so spoločným trhom, pokiaľ majú negatívny vplyv na obchod medzi členskými štátmi. |
1.1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY
(100) |
Uvedeným majetkovým prevodom si slobodný štát Bavorsko zvolil metódu zvýšenia imania, ktorá v zásade spočívala v poskytnutí verejných pohľadávok z pôžičiek na podporu bytovej výstavby BayernLB na posilnenie jej základne základného imania (29). Bez ohľadu na to, že prostriedky plynúce zo splátok týchto pohľadávok boli naďalej k dispozícii na bytovú výstavbu a teda slúžili na všeobecnoprospešné účely, tento majetok bol právne uznaný zo strany bankového dohľadu a mohol byť použitý na účely ručenia BayernLB v konkurencii s inými úverovými inštitúciami. Okrem toho zákon, ktorý prijal krajinský snem, zmocňoval slobodný štát Bavorsko previesť verejné stavebné pôžičky použité na podporu bytovej výstavby na BayernLB. Týmto spôsobom došlo k prevodu štátnych prostriedkov na BayernLB. |
1.2. ZVÝHODNENIE URČITÉHO PODNIKU
(101) |
Pri skúmaní, či prevod štátnych prostriedkov na podnik vo verejnej správe mohol viesť k zvýhodneniu tohto podniku a teda predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, Komisia uplatňuje zásadu „trhovohospodársky konajúceho investora“. Európsky súdny dvor a súd prvého stupňa túto zásadu uznali a ďalej rozvinuli v rade právnych prípadov, predovšetkým v súvislosti relevantnej pre daný prípad v rozsudku európskeho súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003 v prípade WestLB (30). |
a) Zásada trhovohospodársky konajúceho investora
(102) |
Podľa tejto zásady sa prípad, kedy kapitálové prostriedky sú poskytnuté za podmienok, „za akých by súkromný investor, konajúc za bežných trhovohospodárskych podmienok, bol ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“, nehodnotí ako zvýhodnenie podniku (31). K zvýhodneniu v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES podľa tejto zásady dochádza v prípade, ak dohodnutá úprava odmeny a/alebo finančný stav podniku sú také, že nie je možné očakávať normálny výnos v primeranej časovej lehote (32). |
(103) |
Zásada trhovohospodársky konajúceho investora sa rovnakým spôsobom vzťahuje na všetky verejné podniky, a to bez ohľadu na to, či sú ziskové alebo stratové. Tento postoj Komisie potvrdil európsky súd prvého stupňa v rozsudku v prípade WestLB (33). |
(104) |
Ďalej je jasné, že sa Komisia pri posudzovaní prípadu musí opierať o údaje, ktoré mal k dispozícii investor v čase svojho rozhodnutia o tomto finančnom opatrení. O prevode účelového majetku príslušné verejné orgány rozhodli v rokoch 1994 a 1995. Komisia preto musí túto transakciu posudzovať na základe v tom čase dostupných údajov a v tom čase existujúcich hospodárskych a trhových okolností. Údaje v tomto rozhodnutí, ktoré sa týkajú neskorších rokov, sa použijú iba na účely poukázania na účinky prevodu na situáciu BayernLB a nie na následné zdôvodnenie alebo spochybnenie transakcie. |
(105) |
Uplatneniu zásady trhovohospodárskeho investora, podľa ktorej, ako sa uvádza vyššie, je potrebné preskúmať, či očakávaný alebo dohodnutý výnos z vložených prostriedkov zaostáva za odmenami vyplácanými na trhu za porovnateľné investície, neodporuje ani skutočnosť, že slobodný štát Bavorsko už bol polovičným podielovým vlastníkom úverovej inštitúcie. Nemecko v tejto súvislosti uvádza, že z tohto dôvodu investíciu slobodného štátu Bavorsko nie je možné porovnávať s investíciou ľubovoľnej tretej osoby, ktorej by išlo iba o realizáciu čo možno najvýhodnejšieho úročenia ňou vloženého kapitálu. Ako polovičnému podielovému vlastníkovi BayernLB slobodnému štátu Bavorsko išlo predovšetkým o udržanie dlhodobej konkurencieschopnosti svojej centrálnej a štátnej banky a prísunom nových dodatočných prostriedkov chcel zaistiť, aby „jeho banka“ mohla aj v budúcnosti poskytovať služby svojim doterajším zákazníkom. Investícia sa v konečnom dôsledku riadila i imidžovým hľadiskom Aj súkromný vlastník podielu, ako napr. súkromná holdingová alebo podniková skupina, by za vtedajšej situácie bol poskytol banke kapitál bez toho, aby v popredí stálo samotné hľadisko optimalizácie výnosov. |
(106) |
Komisia však nemôže súhlasiť s prednesenými argumentami Nemecka. Trhovohospodársky konajúci investor aj v prípade, že už vlastní podiely na danom podniku, preskúma iné možnosti investovania mimo tohto podniku. Spravidla sa rozhodne pre investovanie ďalších prostriedkov do verejného podniku iba vtedy, ak môže očakávať primeraný výnos z dodatočných prostriedkov. Práve preto sa pri otázke, či prísun kapitálu predstavuje štátnu pomoc, neberú do úvahy dlhodobé výnosové vyhliadky vlastníka podielu ani samotná snaha o zachovanie imidžu. Miesto toho sa prísun kapitálu vlastníka podielu – bez ohľadu na to, z akých pohnútok k nemu dochádza – posudzuje podľa toho, či môže investor počítať s normálnym výnosom z dodatočných prostriedkov v primeranej časovej lehote. |
(107) |
Proti výkladu zásady trhovohospodársky konajúceho investora, ktorý Komisia uplatnila už vo svojom rozhodnutí v prípade WestLB z roku 1999 (odôvodnenie161 a nasl.), Európsky súdny dvor nevyjadril žiadne námietky. Pritom sa tiež nechala viesť úvahou o tom, že ani súkromný investor, ktorý sa už podieľa na základnom imaní daného podniku, sa za normálnych okolností neuspokojí s tým, že mu vklad prináša straty alebo iba obmedzené zisky. Skôr sa bude vždy snažiť dosiahnuť pre svoj vklad primeraný výnos v závislosti od existujúcich okolností a svojich krátkodobých, strednodobých a dlhodobých záujmov (34). |
(108) |
Vzhľadom na „zásady trhovohospodársky konajúceho investora“ preto teda je kľúčovou otázkou preskúmať, či by trhovohospodársky konajúci investor bol previedol kapitál s podobnými znakmi ako podporný majetok slobodného štátu Bavorsko za rovnakých podmienok, predovšetkým pokiaľ ide o výnos z investície. |
b) Článok 295 Zmluvy o ES
(109) |
Podľa článku 295 vlastnícke usporiadanie v jednotlivých členských štátoch zostáva nedotknuté. To však neospravedlňuje konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže zakotvenými v zmluve. |
(110) |
Nemecko v súvislosti s konaniami vo veci krajinských bánk uviedlo, že prevedené prostriedky nemohli byť ziskovo použité na iné účely, než na vklad do podobnej verejnej inštitúcie. Preto daný prevod predstavoval komerčne najzmysluplnejšie použitie tohto majetku. Preto akákoľvek odmena za vklad, t. j. akýkoľvek dostatočný výnos z prevedeného kapitálu, je postačujúca na zdôvodnenie tohto prevodu so zreteľom na „zásadu trhovohospodársky konajúceho investora“. |
(111) |
Komisia s touto argumentáciou nemôže súhlasiť. Je možno pravda, že vklad podporného majetku do BayernLB a z toho vyplývajúca možnosť banky využiť tento kapitál na účely platobnej schopnosti predstavovali hospodársky najzmysluplnejšie využitie týchto prostriedkov. Avšak pri využití verejných finančných prostriedkov alebo iných aktív na komerčné, na konkurenciu orientované aktivity je potrebné uplatniť bežné trhové pravidlá. To znamená, že štát, ak sa rozhodne (aj) pre komerčné využitie majetku určeného na verejné účely, musí zaň požadovať odplatu, ktorá zodpovedá bežnej trhovej odmene. |
c) Žiadna zmena vlastníckej štruktúry
(112) |
Prostriedkom na zabezpečenie primeraného výnosu z poskytnutého kapitálu by bolo primerané zvýšenie podielu spolkovej krajiny na BayernLB, pokiaľ celková rentabilita banky zodpovedá normálnemu výnosu, ktorý trhovohospodársky konajúci investor zo svojej investície očakáva. Slobodný štát Bavorsko si však nezvolil takýto postup. |
(113) |
Nemecko v tejto súvislosti namieta, že súkromný investor by v danej situácii nebol býval schopný presadiť zmenu podielových pomerov. Zväz poisťovní Sparkassenverband ako druhý polovičný podielový vlastník by nebol so zmenou podielových pomerov súhlasil vzhľadom na to, že v BayernLB v čase vkladu účelového majetku neexistovala potreba dodatočného jadrového kapitálu na udržanie úverového objemu, ako i vzhľadom na to, že Sparkassenverband podľa článku 2 zmluvy o vklade musel spolovice znášať vyčerpanie účelového majetku. Okrem toho Bayerische Sparkassen k momentu vkladu prvej tranže už do banky vložili vo forme tichých vkladov celkove okolo 900 miliónov DEM – k momentu vkladu druhej tranže to už bolo asi 1,1 miliardy DEM –, bez toho, aby boli v pozícii porovnateľnej s postavením slobodného štátu Bavorsko. |
(114) |
V prípade, že znovurozdelenie podielov nie je možné presadiť, by sa podľa názoru Komisie trhovohospodársky konajúci investor rozhodol uskutočniť investíciu, iba ak by sa dohodla aspoň primeraná priama odmena. Súkromný investor sa za normálnych okolností neuspokojí s tým, že sa vyhne strate alebo dosiahne obmedzený výnos zo svojej investície, ale snaží sa maximalizovať výnos zo svojho majetku v závislosti od existujúcich okolností a vlastných záujmov (35). Za normálnych okolností preto aj súkromný investor, ktorý už vlastní podiely na zvýhodnenom podniku, bude trvať buď na zmene podielových pomerov alebo na primeranej pevnej odmene. V opačnom prípade by sa vzdával časti výnosu dodatočne vytvoreného kapitálovým vkladom, pretože z vyšších dividend a zo zvýšenia hodnoty podniku by profitovali aj iní vlastníci podielov bez toho, aby k nim v zodpovedajúcej miere prispeli. |
(115) |
V tomto prípade iné posúdenie nie je možné ani z toho dôvodu, že v čase druhého vkladu v roku 1995 aj Bayerische Sparkassen poskytli BayernLB kapitál v celkovej hodnote asi 1,1 miliardy DEM vo forme tichých vkladov. Otázka, či by sa súkromný investor bol vzdal zmeny podielových pomerov vo svoj prospech, resp. priamej odmeny, ak zároveň a v priamej súvislosti s prísunom kapitálu z jeho strany dochádza k prísunu kapitálu rovnakého druhu zo strany iných vlastníkov podielov zodpovedajúcemu podielovým pomerom, pričom tento kapitál je rovnakým spôsobom vhodný na dosiahnutie zvýšeného výnosu, tu môže zostať otvorená. Keďže podľa názoru Komisie tu chýba predovšetkým požadovaná priama súvislosť tichých vkladov s prevodom podporného majetku. Tiché vklady, ktoré boli len čiastočne časovo neohraničené, už boli v čase vkladu účelového majetku v BayernLB vložené. Vkladali sa postupne v malých tranžiach od roku 1991 až do konca roka 1995. Preto medzi nimi a prevodom podporného majetku nie je ani časová ani vecná súvislosť. Takúto súvislosť sa nepodarilo odhaliť ani neskôr po vklade podporného majetku. Nebol napr. dohodnutý žiadny záväzok, že celkový objem vkladov zo strany sporiteľní sa už nebude meniť (36). Aj z tejto skutočnosti vyplýva, že slobodný štát Bavorsko pri stanovení odmeny za prísun kapitálu do nej zakalkuloval aj príspevok sporiteľní. |
(116) |
Okrem toho tu chýba vecná porovnateľnosť vkladov, pretože tiché vklady sa podľa údajov poskytnutých Nemeckom odmeňujú výlučne bežnou trhovou pevnou odmenou, kým za prísun kapitálu zo strany slobodného štátu Bavorsko odmena pozostávala sčasti z pevnej odmeny, a sčasti, podľa vyjadrení Nemecka, aj z očakávaného zvýšenia hodnoty. V dôsledku toho medzi obomi porovnávanými investormi a investíciami nevzniká symetria, pokiaľ ide o zložky odmeny, ktoré sa majú realizovať na jednej strane prostredníctvom priamej odmeny a na druhej strane prostredníctvom možného zvýšenia hodnoty. Predmetný prísun kapitálu zo strany slobodného štátu Bavorsko bol teda zásadne odlišného druhu ako tiché vklady sporiteľní. |
(117) |
Vzhľadom na rozhodnutie súdu prvého stupňa v prípade Alitalia (37), ktoré v tejto súvislosti Nemecko tiež cituje, je potrebné poukázať na to, že toto rozhodnutie sa vzťahuje na investície súkromných osôb. V prípade zväzu sporiteľní Sparkassanverband, resp. v prípade sporiteľní však nejde o súkromné osoby ale o verejnoprávne organizácie. Okrem toho, ako sa uvádza vyššie, kapitálové vklady zo strany Sparkassenverband, resp. sporiteľní nie sú ani časovo ani obsahovo porovnateľné s prevodom účelového majetku. |
(118) |
V konečnom dôsledku nie je možné stanoviť, či by sa súkromný investor v situácii porovnateľnej s prevodom podporných pôžičiek na BayernLB bol vzdal primeranej priamej odmeny. |
(119) |
Nemecko sa ďalej vyjadrilo, že prinajmenšom v čase prevodu podporného majetku na BayernLB slobodný štát Bavorsko ako polovičný podielový vlastník mohol vychádzať z toho, že bude profitovať z veľmi výhodného výnosu z vlastného imania v porovnaní s inými úverovými inštitúciami, čo jednoznačne dokazuje výnos z vlastného imania, ktorú v tom čase jednotlivé banky dosahovali. Slobodný štát Bavorsko sa teda neuspokojil s obmedzeným alebo dokonca chýbajúcim výnosom, ale skôr si pre svoju investíciu vyhliadol podnik s nadpriemerným výnosom. Tzv. vlastnícky efekt, teda skutočnosť, že investor sa už podieľa na podniku, do ktorého investuje, je potrebné zohľadniť prinajmenšom vtedy, ak podnik dosahuje nadpriemerný výnos. Túto skutočnosť uznal súd prvého stupňa v rozsudku v prípade WestLB. |
(120) |
Toto tvrdenie Nemecka Komisia nemôže uznať. Slobodný štát Bavorsko v čase investície bol iba polovičným podielovým vlastníkom. Z toho vyplýva, že iba polovica budúceho zvýšenia hodnoty podniku a výplat podielov na zisku, ktoré bolo možné očakávať v dôsledku investície, by pripadla slobodnému štátu Bavorsko, napriek tomu, že túto investíciu uskutočnil sám. Žiadny trhovohospodársky konajúci investor by neakceptoval situáciu, kedy by ako spoluvlastník musel znášať celú investíciu a pritom by z nej vzniknutý úžitok mohol realizovať iba čiastočne. Túto skutočnosť, napriek názoru Nemecka, vyslovene potvrdil i európsky súd prvého stupňa vo svojom rozsudku v prípade WestLB. (38) Poľa tohto rozsudku nie je v súlade so správaním trhovohospodársky konajúceho investora, ak zvýšenie kapitálu povedie k ziskom aj pre ostatných vlastníkov podielov na danom podniku bez toho, aby k nemu museli akokoľvek prispieť. |
(121) |
V dôsledku toho ani v prípade podniku s nadpriemernou ziskovosťou – ako to Nemecko tvrdí o BayernLB – nezáleží na tom, o koľko ziskovosť tohto podniku presahuje priemer a či investor poprípade napriek tomu celkove v čase investície dosiahne uspokojivý výnos. Aj v prípade nadpriemerne ziskového podniku by súkromný investor dbal o to, aby realizoval celý dodatočný úžitok, ktorý umožňuje jeho investícia. V prípade investovania iba jedným zo spoluvlastníkov pri neexistencii zodpovedajúceho zvýšenia podielu za úkor druhého (nečinného) spoluvlastníka, resp. pri neexistencii paralelnej súčinnosti zo strany druhého spoluvlastníka je to možné zabezpečiť iba tak, že sa investorovi ponúkne odmena vopred na úkor spoluvlastníka, ktorá bude vyplatená priamo investorovi nezávisle od jeho vlastníckeho postavenia ešte pred riadnym vyplatením podielov na zisku obom spoluvlastníkom a ktorá prislúcha iba investorovi. |
d) Kapitálová základňa odmeny a prvky odmeny
i) Kapitálová základňa
(122) |
V súlade s postupom uplatneným v prípade WestLB Komisia zisťuje primeranú odmenu za prevedený podporný majetok na základe jeho komerčnej užitočnosti pre BayernLB. Komisia v danom prípade rozhoduje aj podľa tzv. funkcie rozšírenia obchodu alebo (samotnej) tzv. funkcie ručenia vlastného imania poskytnutého vo forme podporného majetku pre obchodnú činnosť úverovej inštitúcie. |
(123) |
Pod tzv. funkciou rozšírenia obchodu, ktorú plní kapitál, rozumieme rozšírenie potenciálu obchodovania rizikovými aktívami v dôsledku právneho uznania dodatočného vlastného imania banky zo strany bankového dohľadu. Styčným bodom pre bežnú trhovú odmenu je preto odmena, ktorú by požadoval súkromný investor za to, že dal banke k dispozícii vlastné imanie. Ak sa poskytnutý kapitál síce v súvahe vykazuje ako vlastné imanie, ale nebol uznaný ako vlastné imanie zo strany bankového dohľadu alebo ak je určený na podloženie podporných činností, nie je k dispozícii na rozšírenie obchodu. Kapitál však nemá význam, iba pokiaľ ide o jeho uznanie bankovým dohľadom. Keďže je veriteľom úverovej inštitúcie k dispozícii prinajmenšom na účely ručenia (tzv. funkcia ručenia), jeho hospodársku funkciu je ešte možné porovnať s funkciou záruky alebo garancie. Výška vlastného imania vykázaná v súvahe dáva osobám, ktoré banke poskytujú peniaze, informácie o jej bonite a vplýva tak na podmienky, za akých banka môže prijímať cudzí kapitál. Bežná trhová odmena za tzv. funkciu ručenia kapitálu sa meria podľa odmeny, ktorú by požadoval súkromný ručiteľ (poskytovateľ záruky) od úverovej inštitúcie porovnateľnej veľkosti a rizikového zamerania ako BayernLB. |
(124) |
Slobodný štát Bavorsko k 31. decembru 1994 previedol na BayernLB bezúročné pôžičky a pôžičky z nízkym úrokom v zostatkovej hodnote zodpovedajúcej sume cca 3 798 miliónov DEM a k 31. decembru 1995 v zostatkovej hodnote zodpovedajúcej sume cca 1 219 miliónov DEM. Reálna hodnota tohto podporného majetku bola v odborných posudkoch zistená v prípade prvej tranže na 655,7 miliónov DEM a v prípade druhej tranže na 542,1 miliónov DEM. Celkove sa teda vytvoril účelový rezervný fond vo výške 1,197 miliardy DEM, ktorý sa v súvahe BayernLB vykazoval ako vlastné zdroje. |
(125) |
BAKred k obom dátumom prevodu jednotlivých tranží uznal reálnu hodnotu takto stanovenú a v bilancii vykázanú ako vlastné zdroje vo výške celkove 1,197 miliardy DEM v plnej miere ako základné vlastné zdroje v zmysle práva bankového dohľadu (39). Podľa údajov poskytnutých Nemeckom bol podporný majetok zhrnutý v účelovom rezervnom fonde BayernLB okrem toho k dispozícii na úplné podloženie jej konkurenčného obchodu (40). Na rozdiel od prípadu WestLB neexistovala možnosť čiastočného použitia účelového rezervného fondu aj na podloženie podporného obchodu úverovej inštitúcie. Preto v tomto prípade nevzniká otázka, či prípadne časť účelového rezervného fondu vykázaného v súvahe ako vlastné zdroje nemala pre BayernLB iba funkciu ručenia. Zo strany bankového dohľadu uznaná hodnota účelového rezervného fondu preto predstavuje základ pre stanovenie primeranej odmeny za funkciu rozšírenia obchodu, ktorú plnil poskytnutý kapitál. |
(126) |
Komisia pritom uznáva, že reálna hodnota účelového rezervného fondu v rokoch 1998 a 1999 klesla pod úroveň uznanú zo strany BAKred vo výške 1,197 miliardy DEM, a preto v týchto rokoch nebol k dispozícii na podloženie konkurenčného obchodu v plnom rozsahu uznanom zo strany BAKred. Hoci prostredníctvom záruky pre prípad neplnenia zo strany slobodného štátu Bavorsko za pôžičky účelového majetku bolo zabezpečené prinajmenšom splatenie pohľadávok z pôžičiek zhrnutých v účelovom majetku, mohlo dôjsť k situáciám, kedy sa reálna hodnota nedosahovala, okrem iného ak sa splatené prostriedky vyplatili na novú podporu bytovej výstavby, o čom podľa zmluvy o vklade rozhodoval výlučne slobodný štát Bavorsko. Naopak nebola prijatá žiadna dohoda o tom, že slobodný štát Bavorsko zabezpečí, aby hodnota poskytnutých majetkových hodnôt nikdy neklesla pod určitú reálnu hodnotu. V rokoch 1998 a 1999, kedy v dôsledku výkyvov skutočne došlo k nedosiahnutiu reálnej hodnoty uznanej zo strany BAKred, je preto potrebné ako vymeriavací základ použiť iba zníženú reálnu hodnotu. Na tomto sa dohodli aj strany dohody doručenej 24. septembra 2004 (41). |
(127) |
Komisia pritom ešte raz zdôraznila, že pri určovaní primeranej odmeny nemôže záležať na tom, v akej výške bol poskytnutý kapitál skutočne využitý. Rozhodujúca je samotná možnosť využitia tohto kapitálu na rozšírenie obchodu. Ani súkromný investor by sa neuspokojil s odmenou v závislosti od skutočného využitia poskytnutých prostriedkov. Komisia teda zdieľa názor BdB, ktorý poukázal na skutočnosť, že pre trhovohospodársky konajúceho investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je bezvýznamné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál naozaj používa na rozšírenie obchodu alebo nie. BdB právom poukazuje na to, že pre trhovohospodársky konajúceho investora je rozhodujúce iba to, že s poskytnutou sumou už sám nemôže hospodáriť a teda dosiahnuť príslušný výnos. Preto pre skúmanú otázku týkajúcu sa rozhodujúcej kapitálovej základne nehrá žiadnu úlohu skutočnosť, že BayernLB poskytnutý kapitál využila iba jediný krát v roku 1996, pričom ho použila na krytie rizikových aktív iba v malej miere, ako uvádzajú samotné strany dohody v dohode, ktorá bola Komisii doručená 24. septembra 2004. |
(128) |
Okrem toho Komisia poukazuje na to, že rozhodujúcim momentom pre stanovenie odmeny za funkciu rozšírenia obchodu je moment právneho uznania účelového rezervného fondu ako jadrového kapitálu zo strany bankového dohľadu BAKred. Podľa údajov poskytnutých Nemeckom, BayernLB a sťažovateľom mohol byť kapitál použitý na podloženie rizikových aktív až od tohto momentu. |
(129) |
Keďže kapitál už predtým bol v súvahe vykázaný ako vlastné zdroje, mal, ako sa uvádza vyššie, prinajmenšom funkciu ručenia. Je potrebné, aby Komisia túto skutočnosť zohľadnila pri zisťovaní primeranej odmeny (42). |
ii) Skutočne poskytnutá odmena (prvky odmeny)
(130) |
Popri poskytnutej odmene vo výške 0,6 % p. a. za kapitál, ktorý bol skutočne použitý na krytie rizikových aktív, Komisia na rozdiel od predbežného názoru vyjadreného v rozhodnutí o začatí konania uznáva za poskytnutú odmenu aj poplatok za záruku vo výške 0,05 % p. a., ktorý BayernLB zaplatila slobodnému štátu Bavorsko za prevzatie záruky pre prípad neplnenia. |
(131) |
Nemecko mohlo s odvolaním sa na odborné posudky audítorskej spoločnosti [...] z 5. októbra 1994 a z 30. apríla 1996, ktoré má Komisia k dispozícii, dokázať, že bez záruky pre prípad neplnenia by reálna hodnota prevedených pohľadávok z pôžičiek bola musela byť stanovená nižšie, keďže stanovená kapitalizačná úroková sadzba vo výške 7,5 % by bola musela byť upravená o príslušnú rizikovú prirážku. Toto potvrdzuje aj stanovisko BAFin, ktoré Nemecko Komisii doručilo 2. septembra 2004. Komisia teda považuje za preukázané, že existuje priama súvislosť aj medzi poplatkom za záruku a funkciou rozšírenia obchodu ručiaceho vlastného imania, za ktorú je potrebné stanoviť odmenu, v dôsledku čoho je tento poplatok potrebné považovať za súčasť tejto odmeny. |
(132) |
Pokiaľ ide o ďalšie prvky uvedené v rozhodnutí o začatí konania, teda (1) platby úrokov od držiteľov pôžičiek, ktorých príjemcom i naďalej zostáva slobodný štát Bavorsko, a (2) úročenie dočasných investícií, ako i (3) pomerné príspevky na správne náklady, Nemecko medzičasom uviedlo, že tieto sa nemajú považovať za súčasť odmeny. Komisia preto nevidí dôvod, aby sa odklonila od názoru vyjadreného v rozhodnutí o začatí konania: |
(133) |
Platby úrokov od príjemcov pôžičiek: Ustanovenie článku 2 ods. 1 zmluvy o vklade, podľa ktorého príjemcom budúcich a súčasných úrokov z pohľadávok z prevedeného účelového majetku je štát, je výsledkom skutočnosti, že účelový majetok je potrebné držať oddelene od ostatného majetku banky, porovnaj článok 2 ods. 3 zmluvy o vklade. Preto nie je možné budúce a súčasné úroky z pohľadávok z prevedeného účelového majetku chápať ako odmenu za funkciu rozšírenia obchodu účelového majetku ako vlastného imania. Ustanovenie článku 2 ods. 1 zmluvy o vklade je skôr výsledkom viazanosti prevedeného podporného majetku na sociálne účely stanovenej v článku 1 ods. 2 zákona o účelovom majetku. Podľa článku 1 ods. 2 zákona o účelovom majetku je potrebné zabezpečiť, aby sa prevedený podporný majetok rovnako ako predtým využíval na účely sociálnej bytovej výstavby. Podľa tohto ustanovenia sa musia budúce a súčasné úroky z pohľadávok tohto účelového majetku vzhľadom na účelovú viazanosť použiť výlučne na opatrenia sociálnej bytovej výstavby. Skutočnosť, že príjemcom týchto úrokov je štát, je teda výlučne prejavom viazanosti podporného majetku na sociálne účely a preto nie je možné ich zmysel dodatočne zmeniť na odmenu zo strany BayernLB. |
(134) |
Úročenie dočasných investícií: Ani úročenie dočasných investícií ustanovené v článku 2 ods. 1 vety 4 a 5 zmluvy o vklade nie je možné chápať ako odmenu za funkciu rozšírenia obchodu ručiaceho vlastného imania, pretože splátky, ktoré na základe pretrvávajúcej viazanosti na sociálne účely naďalej plynú do účelového majetku, sa obratom vydávajú podľa smerníc a požiadaviek slobodného štátu Bavorsko účelovo na sociálnu bytovú výstavbu vo forme pôžičiek s výhodným úročením (43). Podľa údajov poskytnutých Nemeckom prislúcha BayernLB iba jadro pôžičkových práv (zabezpečovacia funkcia vlastného imania), užívacia a výnosová funkcia vlastného imania majú na naplnenie účelu viazanosti na sociálne účely podľa zmluvy v plnej miere zostať v rukách slobodného štátu Bavorsko (44). Keďže v danom konaní ide práve o primeranú odmenu za zabezpečovaciu funkciu vlastného imania, nie je možné prípadnú odmenu za užívanie započítať na odmenu za zabezpečovaciu funkciu. |
(135) |
Pomerná časť príspevkov na správne náklady: Ani vyňatie príspevkov na správne náklady vkladu platených slobodnému štátu Bavorsko nie je ničím iným ako ďalším odrazom zásady oddelenia vložených prostriedkov od ostatného majetku banky ustanovenej v článku 2 ods. 3 zmluvy o vklade. Skutočnosť, že štát je naďalej príjemcom časti príspevkov na správne náklady platených zo strany príjemcov pôžičiek, je teda výrazom pretrvávajúcej účelovej viazanosti a s tým spojeného oddelenia vložených prostriedkov od ostatného majetku. Zmysel tejto skutočnosti rovnako nie je možné dodatočne zmeniť na odmenu zo strany BayernLB. |
e) Porovnanie s inými nástrojmi vlastného imania
(136) |
Ako sa uvádza vyššie, styčným bodom pre bežnú trhovú odmenu je odmena, ktorú by za poskytnutie vlastného imania banke požadoval trhovohospodársky konajúci investor. |
(137) |
V tomto prípade je nesporné, že priame porovnanie podporného majetku prevedeného na BayernLB s inými transakciami nie je možné. Hoci sa transakcia môže v niektorých aspektoch ponášať na niektoré nástroje, v porovnaní s každým z nástrojov však existuje toľko odlišností, že každé takéto porovnanie má len obmedzenú platnosť. Preto je možné v súlade s postupom v prípade WestLB primeranú odmenu aj v danom prípade zistiť porovnaním majetkového prevodu s rozličnými bežnými trhovými nástrojmi vlastného imania a v rámci porovnania podobností určiť nástroj, ktorému majetkový prevod najviac zodpovedá a ktorý teda predstavuje meradlo na určenie odmeny zaň. |
(138) |
Nemecko, BayernLB a sťažovateľ sa zhodli na tom, že podporný majetok zhrnutý v účelovom rezervnom fonde ako taký nie je porovnateľný ani s kmeňovým imaním ani s tichými vkladmi. BAKred účelový rezervný fond uznal ako jadrový kapitál (kapitál prvej triedy), a preto je ho možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré boli v Nemecku v roku vkladu uznané ako jadrový kapitál. Podľa údajov Nemecka v rokoch 1994 a 1995 išlo o základný, resp. kmeňový kapitál banky, rezervný fond ako i tiché vklady, ktoré zodpovedali osobitným požiadavkám článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve. |
(139) |
Komisia je do tej miery rovnakého názoru ako účastníci konania. Už vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES v prípade WestLB z roku 1999 (odôvodnenie 199) dala najavo, že porovnanie majetku Wfa, ktorý bol tiež uznaný ako jadrový kapitál, s hybridnými kapitálovými nástrojmi uznanými ako doplnkový kapitál, ako napr. pôžitkové listy alebo prioritné akcie bez hlasovacích práv, nemôže slúžiť ako podklad pre určenie primeranej odmeny za prevedený kapitál. Jadrový kapitál predstavuje pre podnik väčší úžitok, keďže má schopnosť získať doplnkové vlastné zdroje (napr. pôžitkové listy) do rovnakej výšky, a tak rozšíriť základňu vlastných zdrojov. Predpokladom uznania za základné vlastné zdroje je zvýšená riziková expozícia poskytnutého kapitálu, ktorá sa v zásade odráža aj vo vyššej bežnej trhovej odmene za takéto nástroje. Porovnateľnosť s tzv. doplnkovými zdrojmi, ktoré sa dajú použiť na rozšírenie obchodu iba v obmedzenom rozsahu, je preto možné vopred vylúčiť. |
(140) |
Komisia je ďalej toho názoru, že porovnanie s tichými vkladmi v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve, resp. s tichými vkladmi Bayerische Sparkassen alebo iných inštitucionálnych vkladateľov, ktoré úverová inštitúcia prijala od začiatku roka 1991, ktoré uskutočnili Nemecko a BayernLB, nie je vhodné, aby slúžilo ako základ pre určenie primeranej odmeny za účelový rezervný fond. Prevod účelového majetku je skôr porovnateľný s investíciou do kmeňového kapitálu BayernLB. |
(141) |
Podstatným hľadiskom pritom pre Komisiu je skutočnosť, že napriek tomu, že BayernLB v čase vkladu oboch tranží už prijala tiché vklady značných objemov a s týmto nástrojom zvýšenia vlastného imania už mala skúsenosti, vklad podporného majetku neprebehol v právnej forme tichého vkladu ale práve vytvorením rezervného fondu. Ani samotný BAKred účelový rezervný fond podľa dokladov, ktoré má Komisia k dispozícii, svojho času neuznal ako tiché vklady v zmysle článku 10 ods. 4 zákona o bankovníctve ale ako rezervný fond podľa článku 10 ods. 2 veta 1 č. 5 a ods. 3 veta 2 zákona o bankovníctve. Oboje nasvedčuje tomu, že poskytnutý kapitál sa skôr približoval kmeňovému kapitálu než tichým vkladom. |
(142) |
Je síce pravda, že účelový majetok BayernLB vykazuje niektoré znaky, ktoré sú typické skôr pre tiché vklady (45). Napriek tomu je však Komisia toho názoru, že riziko, že by vložený kapitál v prípade insolventnosti, resp. likvidácie prinajmenšom čiastočne bol použitý na krytie, celkove nezaostáva za investíciou do kmeňového imania. |
(143) |
S tvrdením Nemecka, že riziko straty je nižšie oproti investícii do kmeňového imania, keďže BayernLB už pred vkladom účelového majetku disponovala značnými vlastnými zdrojmi, a tak na vložený kapitál nebola vôbec odkázaná, Komisia nemôže súhlasiť. Účelový rezervný fond bol síce skutočne použitý na krytie rizikových aktív iba jediný raz, a to na veľmi krátky čas, ale skutočnosť, že banka tento kapitál nevyužije nebolo možné z pohľadu ex ante rozoznať. Práve naopak, v odôvodnení návrhu zákona o účelovom majetku, ktorý nakoniec bavorský krajinský snem schválil, sa vyslovene ako dôvod prísunu kapitálu uvádza potreba posilniť vnútroštátnu a medzinárodnú konkurencieschopnosť bavorskej krajinskej banky Bayerische Landesbank zvýšením vlastného imania za účelom zabezpečenia pokračovania jej úspešnej obchodnej činnosti. Aj v predchádzajúcich návrhoch a interných záznamoch Bavorského štátneho ministerstva bolo ako cieľ transakcie stanovené umožnenie rozšírenia obchodu. Nemecko okrem toho samo uviedlo, že pri prevode prvej a druhej tranže v rokoch 1994 a 1995 existoval zámer, prevedený účelový rezervný fond pokryť rizikovými aktívami (46). Trhovohospodársky konajúci investor, ktorý by za týchto podmienok poskytol kapitál, by trval na plnej odmene, pretože by, po prvé, znášal celé riziko straty a, po druhé, banka by mohla celkový kapitál, rovnako ako ostatný kapitál, použiť podľa slobodného hospodárskeho uváženia v hospodárskej súťaži. |
(144) |
Napriek tomu, že Nemecko a BayernLB uvádzajú, že existovala dohoda, podľa ktorej mala BayernLB potrebu kapitálu na rozšírenie svojej komerčnej obchodnej činnosti kryť do veľkej miery prostredníctvom prijímania tichých vkladov inštitucionálnych investorov, je potrebné konštatovať, že zodpovedajúce zakotvenie tohto zámeru nebolo vyjadrené ani v zodpovedajúcich zmluvných doložkách zmlúv o vkladoch ani v zákone o vklade. Súkromný investor by sa za takýchto okolností nebol spoľahol, že jeho kapitál nebude použitý. To, že okrem toho existovala dohoda, že BayernLB použije účelový rezervný fond na pokrytie rizikovými aktívami až po využití ostatného vlastného imania, ktoré má k dispozícii, taktiež nie je v rozpore s touto analýzou rizika, ak sa vychádza z toho, že v každom prípade existoval zámer pokryť kapitál rizikovými aktívami. Kvalitatívne nižšie riziko straty v prípade insolventnosti/likvidácie ako u kmeňového kapitálu podľa názoru Komisie nie je možné zdôvodniť ani z týchto dvoch hľadísk. |
(145) |
Skutočnosť, že Sparkassenverband Bayern ako druhý vlastník podielov podľa článku 2 zmluvy medzi slobodným štátom Bavorsko a Bayerische Sparkassenverband z 15. decembra 1994 bol povinný znášať spolovice stratu BayernLB v prípade, ak by malo dôjsť či už k vyčerpaniu účelového rezervného fondu alebo k jeho uplatneniu zo strany veriteľov BayernLB na krytie strát, tiež neodstránila riziko, že v prípade insolventnosti alebo likvidácie by sa účelový rezervný fond prinajmenšom čiastočne stratil, pretože potom by bolo potrebné účelový rezervný fond naplniť iba pomerne. Okrem toho sa týmto dohovorom medzi vlastníkmi podielov úžitok BayernLB z kapitálu neznižuje, takže tieto okolnosti nemôžu viesť k zníženiu celkovej odmeny, ktorú by mala BayernLB vyplatiť. Tak by napríklad neprešlo, keby BayernLB nemusela zaplatiť o nič viac, ak by sa Sparkassenverband Bayern napr. voči slobodnému štátu Bavorsko zaviazal, že bude znášať celú stratu. Tento dohovor by však v každom prípade mohol viesť vo vnútornom vzťahu ku kompenzácii zväzu Sparkassenverband Bayern zo strany slobodného štátu Bavorsko za prevzatie tohto dodatočného rizika, ktorá však nebola dohodnutá a v danom konaní nehrá žiadnu úlohu. |
(146) |
Ani námietka, že v tomto prípade podiel účelového rezervného fondu na celkovem imaní v čase vkladu predstavoval iba 8 % vlastného imania a riziko straty teda bolo podstatne nižšie ako v prípade WestLB, kde majetok Wfa predstavoval skoro 50 % vlastného imania banky, nie je presvedčujúca. V prípade WestLB bol vysoký objem prísunu kapitálu znakom, ale nie samotným rozhodujúcim faktorom predpokladu podobnosti s kmeňovým imaním. Aj v rozhodnutí v prípade WestLB Komisia dospela na základe celkového pozorovania k výsledku, že podobnosť posudzovanej transakcie s investíciou do kmeňového imania prevažuje. |
(147) |
Na základe uvedených hľadísk, predovšetkým na základe analýzy rizika, ktoré investor v tejto posudzovanej transakcii na seba prevzal, komisia dospela k záveru, že východiskovým bodom pre stanovenie primeranej odmeny za účelový majetok je odmena za kmeňové imanie poskytnuté BayernLB. Aj strany dohody, ktorú Komisia dostala 24. septembra 2004, vychádzali vo svojom návrhu odmeny z predpokladu kmeňového imania. |
f) Nevýhody v oblasti likvidity
(148) |
S argumentmi Nemecka a BayernLB, pokiaľ ide o nevýhody v oblasti likvidity, je možné v zásade súhlasiť. „Normálny“ prísun kapitálu banke vytvára pre túto banku ako likviditu tak i základňu vlastných zdrojov, ktorá je z pohľadu dozorného práva potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Aby banka mohla v plnej miere využívať tento kapitál, t. j. aby mohla svojich 100 % aktív po zohľadnení rizika rozšíriť o faktor 12,5 (t. j. 100 delené koeficient platobnej schopnosti vo výške 8 %), musí banka refinancovať na finančných trhoch 11,5-krát. Zjednodušene povedané rozdiel medzi 12,5-krát prijatými a 11,5-krát zaplatenými úrokmi z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. náklady na správu) predstavuje zisk z vlastného imania (47). Keďže podporný majetok BayernLB predovšetkým neposkytuje žiadnu likviditu – pretože prevedený majetok a všetky výnosy z podporného majetku sú zo zákona vyhradené na podporu bytovej výstavby – , BayernLB by vznikli dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálovej sumy, ak by potrebné prostriedky získala na finančných trhoch, aby bola v plnej miere schopná vyčerpať možnosti obchodovania, ktoré jej dodatočný vlastný kapitál otvára, t. j. aby bola schopná rozšíriť hodnotu majetku po zohľadnení rizika o 12,5-násobok kapitálovej sumy (resp. aby bola schopná udržať existujúce majetkové hodnoty v tejto výške) (48). Vzhľadom na tieto dodatočné náklady, ktoré nevznikajú v prípade vlastného kapitálu poskytnutého v likvidnej forme, je potrebné pri určovaní primeranej odmeny zohľadniť zodpovedajúcu zrážku. Trhovohospodársky konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako v prípade prísunu hotovostného kapitálu. |
(149) |
Komisia je pritom toho názoru, že nie je potrebné zohľadniť celú úrokovú sadzbu refinancovania. Náklady na refinancovanie sú prevádzkové náklady a teda znižujú zdaniteľný príjem. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne zaplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž vyrovnáva znížením dane z príjmov právnických osôb. Preto iba čisté náklady je potrebné zohľadniť ako dodatočné zaťaženie BayernLB v dôsledku osobitného charakteru prevedeného kapitálu. Celkove Komisia uznáva, že BayernLB vznikajú dodatočné „náklady na likviditu“ vo výške „nákladov na refinancovanie mínus podniková daň“ (49). |
(150) |
Komisia nemôže s Nemeckom súhlasiť ani v tom, že súkromný investor by vzhľadom na skutočnosť, že výška kapitálu poskytnutého BayernLB predstavuje iba 8 % vlastných zdrojov a nie ako v prípade WestLB takmer 50 %, nebol schopný presadiť odpočet iba čistých nákladov na refinancovanie. Tento argument nie je presvedčivý. Rozhodujúca je iba samotná skutočnosť, že BayernLB si môže náklady na refinancovanie daňovo odpočítať ako prevádzkové náklady a získava tým výhodu, ktorú je potrebné z pohľadu európskeho práva o štátnej pomoci zohľadniť bez ohľadu na objem poskytnutého kapitálu. |
g) Primeraná odmena za sumu 1,197 miliardy DEM
(151) |
Primeranú odmenu za sumu 1,197 miliardy DEM je možné bez pochýb určiť rozličnými spôsobmi. Z ďalšieho výkladu vyplýva, že všetky spôsoby určenia odmeny za poskytnuté kmeňové imanie sledujú rovnaké základné zásady. Na základe týchto základných zásad Komisia tento výpočet uskutočňuje v dvoch krokoch: Najskôr stanoví minimálnu odmenu, ktorú by investor očakával za (hypotetickú) investíciu do kmeňového imania BayernLB. Následne preskúma, či by na trhu vzhľadom na osobitnosti tejto transakcie došlo k dohodnutiu prirážky alebo zrážky a či ju prípadne Komisia môže dostatočne kvantifikovať. |
i) Zistenie očakávanej minimálnej odmeny za investíciu do základného imania BayernLB
(152) |
Očakávaný výnos investície a investičné riziko sú podstatnými determinantami investičného rozhodnutia trhovohospodársky konajúceho investora. Na stanovenie oboch prvkov investor do svojej kalkulácie zapája všetky dostupné informácie o firme a o trhu. Pritom sa opiera okrem iného o priemerný výnos, ktorý vo všeobecnosti predstavuje aj podklad pre budúcu výkonnosť podniku, ako i o analýzu obchodného modelu podniku platného v období investície, stratégiu a kvalitu vedenia podniku alebo o relatívne vyhliadky príslušného odvetvia hospodárstva. |
(153) |
Trhovohospodársky konajúci investor investíciu uskutoční iba vtedy, ak mu v porovnaní s druhým najlepším alternatívnym použitím kapitálu umožní vyšší výnos, resp. nižšie riziko. A analogicky, investor neuskutoční investíciu do podniku, ktorého očakávaný výnos je nižší ako priemerný očakávaný výnos ostatných podnikov s porovnateľným rizikovým profilom. V tomto prípade môžeme predpokladať, že k uvedenému investičnému zámeru existuje dostatok alternatív, ktoré sľubujú vyšší očakávaný výnos pri rovnakom riziku. |
(154) |
Na zistenie primeranej minimálnej odmeny existujú rozličné metódy. Počnúc rozličnými variantami metódy financovania až po metódu CAPM. Na účely zobrazenia rozličných prístupov je vhodné rozlišovať medzi dvomi komponentmi, medzi bezrizikovým výnosom a projektovo špecifickou rizikovou prémiou: primeraný minimálny výnos z investície zaťaženej rizikom = bezriziková základná sadzba + riziková prémia investície zaťaženej rizikom. Primeraný minimálny výnos z investície zaťaženej rizikom teda možno opísať ako súčet bezrizikovej základnej sadzby a dodatočnej rizikovej prémie za prevzatie rizika špecifického pre danú investíciu. |
(155) |
Na základe uvedeného je základom každého stanovenia výnosu existencia investičnej formy s nulovým rizikom nezaplatenia (bezrizikovej investičnej formy) s predpokladaným bezrizikovým výnosom. Obyčajne sa na stanovenie bezrizikovej základnej sadzby používa očakávaný výnos z cenných papierov s pevným úročením štátnych emitentov (poprípade index založený na takýchto cenných papieroch), pretože tieto predstavujú investičné formy s relatívne nízkym rizikom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami však vznikajú vo vzťahu k určovaniu rizikovej prémie:
Minimálny výnos = bezriziková základná sadzba + (trhová riziková prémia x beta) Riziková prémia investície do základného imania sa vypočíta vynásobením trhovej rizikovej prémie betafaktorom (trhová riziková prémia × beta). Pričom betafaktor kvantifikuje riziko podniku v pomere k celkovému riziku všetkých podnikov. |
(156) |
Model CAPM je prevládajúcou metódou na výpočet výnosov z investícií v prípade podnikov kótovaných na burze. Keďže BayernLB nie je podnikom kótovaným na burze, priame odvodenie betahodnoty nie je možné. Použitie modelu CAPM je preto možné iba na základe odhadu betafaktora. |
(157) |
V stanovisku z 29. júla 2003 BdB pri použití modelu CAPM vypočítal očakávanú minimálnu odmenu za investíciu do kmeňového imania BayernLB v čase prevodu pohľadávok z pôžičiek na podporu bytovej výstavby k 31. decembru 1994 vo výške 13,34 % p. a. a k 31. decembru 1995 vo výške 12,87 % p. a. Nemecko vyjadrilo pochybnosti k použitiu modelu CAPM. Okrem toho BdB vraj vychádzal z príliš vysokého betafaktora a naviac chybne stanovil základnú úrokovú sadzbu. Aj trhová riziková prémia vo výške 4,6 % vraj bola stanovená príliš vysoko. Správne by BdB na základe modelu CAPM bol musel dospieť k značne nižšej minimálnej odmene za hypotetickú investíciu do kmeňového imania BayernLB. V rámci dohody o primeranej trhovej odmene dospeli slobodný štát Bavorsko, BayernLB a BdB k výsledku, že primeraná minimálna odmena by mala byť vo výške 9,87 % za prvú tranžu a 8,00 % pre druhú tranžu. |
(158) |
Strany za základ svojho výpočtu použili model CAPM. Pritom za základ použili bezrizikové základné úrokové miery 7,50 % (k 31. decembru 1994) a 6,10 % (k 31. decembru 1995). Zistenie týchto úrokových mier prebiehalo za predpokladu, že účelový majetok mal byť BayernLB k dispozícii natrvalo. Strany preto upustili od použitia bezrizikového výnosu pre pevné investičné obdobie (napr. 10-ročné výnosy štátnych dlhopisov) platného na trhu k momentu uskutočnenia vkladu, pretože takéto vnímanie by nezohľadňovalo čisté investičné riziko, t. j. riziko, že po skončení investičného obdobia nebude možné investovať vo výške bezrizikovej úrokovej miery. Podľa názoru strán dohody sa investičné riziko najlepšie zohľadní, ak sa za základ použije „Total Return Index“. Preto strany dohody použili index REX10 Performance Index, ktorý zostavuje Deutsche Börse AG a ktorý zobrazuje výkonnosť investície do dlhopisov Nemeckej spolkovej republiky s presne desaťročnou dobou splatnosti. V tomto prípade použitý indexový rad obsahuje príslušné stavy indexu REX10 Performance Index ku koncu roka od roku 1970. Strany dohody potom stanovili výnos per annum, ktorú odráža trend zobrazený v použitom indexe REX10 Performance Index v období 1970 až 1994, resp. 1970 až 1995, a dospeli tak k uvedeným bezrizikovým základným úrokovým sadzbám vo výške 7,50 % (k 31. decembru 1994) a 6,10 % (k 31. decembru 1995). |
(159) |
Keďže vklad bol BayernLB skutočne poskytnutý natrvalo, daný postup na stanovenie bezrizikových základných úrokových sadzieb sa v tomto špecifickom prípade javí ako primeraný. Rovnako použitý index REX10 Performance Index predstavuje všeobecne uznávaný zdroj údajov. Stanovené bezrizikové základné úrokové sadzby sa preto javia ako primerané. |
(160) |
Odhad betafaktorov – 0,593 (k 31. decembru 1994) a 0,475 (k 31. decembru 1995) prebehol pri tzv. upravených (adjusted) betafaktoroch všetkých úverových inštitúcií v Nemecku kótovaných na burze na základe posudku [...], ktorý má Komisia k dispozícii. Na základe tejto štúdie a vzhľadom na obchodné zameranie BayernLB je tieto befataktory potrebné považovať za primerané. |
(161) |
Z pohľadu Komisie sa ďalej aj trhová riziková prémia vo výške 4,0 % javí ako reprezentatívna. Už konanie v prípade WestLB sa na viacerých miestach zaoberalo tzv. všeobecnou dlhodobou trhovou rizikovou prémiou, čiže rozdielom medzi dlhodobým priemerným výnosom z bežného portfólia akcií a štátnych dlhopisov. V zodpovedajúcom posudku ku konaniu sa v závislosti od metodiky, časového hľadiska a databázy stanovili rozmedzia od asi 3 % do 5 %. Tak jeden posudok vypracovaný pre BdB počítal alternatívne s 3,16 % a 5 %, druhý, vypracovaný pre WestLB, v rovnakom konaní počíta alternatívne s 4,5 % a 5 % a spoločnosť Lehman Brothers, pôsobiaca aj pre WestLB, počítala so sadzbou vo výške 4 %. Na tomto pozadí Komisia nemá v predmetom prípade dôvod odchýliť sa od trhovej rizikovej prémie použitej v dohode. Vychádzajúc z CAPM podľa názoru Komisie neexistujú pochybnosti, že minimálnu odmenu stanovenú stranami dohody možno považovať za primeranú. |
(162) |
Komisia nemá dôvod domnievať sa, že by minimálna odmena zistená stranami dohody pre hypotetickú investíciu do kmeňového imania v tomto prípade neobstála v trhovom teste. Komisia preto určuje primeranú minimálnu odmenu za prvú tranžu účelového majetku v hodnote 9,87 % p. a. a za druhú tranžu v hodnote 8,00 % p. a. (v závislosti od podnikovej dane a investorskej dane). |
ii) Zrážka výnosu vzhľadom na chýbajúcu likviditu
(163) |
Nemecko uviedlo, že skutočné náklady BayernLB na refinancovanie v druhom polroku 1994, t. j. pri vklade prvej tranže, predstavovali v priemere 7,71 % a v druhom polroku 1995, t. j. pri vklade druhej tranže, 6,78 %. V dohode strany použili za základ nimi stanovenú dlhodobú bezrizikovú základnú úrokovú sadzbu vo výške 7,50 % k 31. decembru 1994 (prvá tranža) a 6,10 % k 31. decembru 1995 (druhá tranža) ako minimálne hrubé náklady na refinancovanie. Okrem toho sa strany dohody dohodli na použití paušálnej daňovej sadzby vo výške 50 % (50). Na základe uvedeného dospeli strany dohody k čistej sadzbe na refinancovanie vo výške 3,75 % za prvú tranžu a vo výške 3,05 % za druhú tranžu, čo predstavuje zodpovedajúcu zrážku za likviditu. |
(164) |
Na základe tejto dohody a skutočnosti, že uvedené sumy spadajú do rámca, ktorý Nemecko uviedlo už skôr, nemá Komisia dôvod, nepokladať tieto sadzby za primerané a preto ich použila za základ pre stanovenie prvku štátnej pomoci. |
iii) Prirážka výnosu vzhľadom na osobitosti prevodu
(165) |
V praxi sa pri stanovení odmeny zohľadňujú netypické okolnosti, ktoré predstavujú odchýlku od normálnej investície do kmeňového imania príslušného podniku, a to vo všeobecnosti formou prirážok a zrážok. Preto je potrebné preskúmať, či vzhľadom na osobitosti, najmä na konkrétny rizikový profil prevodu účelového majetku, existujú dôvody takejto úpravy stanovenej minimálnej odmeny vo výške 9,87 % (prvá tranža) a 8 % (druhá tranža), ktorú by súkromný investor očakával za (hypotetickú) investíciu do kmeňového kapitálu BayernLB, a či Komisia je v stave uskutočniť metodicky dostatočne spoľahlivú kvantifikáciu. V tejto súvislosti sa javí ako vhodné preskúmanie troch aspektov: po prvé, neuskutočneného vydania nových obchodných podielov na spoločnosti a s tým spojeného nepridelenia hlasovacích práv, po druhé, mimoriadne vysokého objemu majetkového prevodu, a, po tretie, chýbajúcej fungibility investície. |
(166) |
Spolková krajina vkladom nezískala žiadne dodatočné hlasovacie práva, pričom jej vklad nebol vyrovnaný podobnou investíciou zo strany druhého vlastníka podielu. Vzdaním sa hlasovacích práv sa investor pripravuje o možnosť ovplyvňovať vedenie banky pri jeho rozhodovaní. Na vyrovnanie toho, že preberá vyššie riziko straty, bez toho, aby toto riziko bolo vyvážené zodpovedajúcim zvýšením vplyvu na podnik, by trhovohospodársky konajúci investor (a to aj v prípade zmiernenia rizika prostredníctvom interných dohovorov s ostatnými vlastníkmi podielov) požadoval vyššiu odmenu. Vychádzajúc zo zvýšenej odmeny za prioritné akcie oproti kmeňovým akciám preto Komisia považuje za primeranú prirážku vo výške najmenej 0,3 % p. a. (po zdanení podnikateľskou daňou). Aj strany dohody považujú prirážku vo výške 0,3 % p. a. vzhľadom na chýbajúce vydanie nových hlasovacích práv za primeranú. |
(167) |
Z hľadiska objemu prevedeného majetku a vplyvu, ktorý zohrával pre BayernLB z pohľadu smernice o platobnej schopnosti, podľa názoru Komisie v predmetom prípade nie je potrebná žiadna prirážka. Vkladom účelového majetku sa jadrový kapitál BayernLB zvýšil na rozdiel od ostatných menovaných krajinských bánk, v ktorých došlo čiastočne k zdvojnásobeniu jadrového kapitálu, iba o 8 %. Prísun kmeňového imania vo výške asi 1,197 miliardy DEM do jednej z najväčších nemeckých univerzálnych bánk tiež vzhľadom na mimoriadnu potrebu kapitálu európskych úverových inštitúcií vzhľadom na smernicu o platobnej schopnosti nie je potrebné vnímať ako vymykajúci sa normálnej obchodnej dimenzii. Komisia preto nepokladá za pravdepodobné, že by trhovohospodársky konajúci investor požadoval za danú absolútnu a relatívnu veľkosť kapitálového prísunu osobitnú prirážku. Komisia preto v prospech BayernLB odhliada od stanovenia prirážky, pokiaľ ide o objem prevedeného majetku. Rovnako dohoda vychádza z toho, že za objem prevedeného majetku by nemalo dôjsť k žiadnej prirážke. |
(168) |
Nakoniec je potrebné poukázať na chýbajúcu fungibilitu vkladu, t. j. na chýbajúcu možnosť kedykoľvek investovaný kapitál znova z podniku stiahnuť. Za normálnych okolností môže investor nástroj vlastného imania predať na trhu tretím osobám a tým ukončiť svoju investíciu. Normálny prísun kmeňového imania, ak sa naň pozrieme presnejšie, prebieha nasledovne: investor vloží na strane aktív súvahy majetok (či už vo forme hotovostného, alebo vecného vkladu). Tomu na strane pasív spravidla zodpovedá obchodovateľný podiel v prospech investora, napr. v prípade akciovej spoločnosti sú to akcie. Tieto akcie môže investor predať tretej osobe. Týmto spôsobom síce nemôže znova stiahnuť pôvodne vloženú majetkovú hodnotu, pretože táto už patrí k ručiacemu vlastnému imaniu spoločnosti a nemôže ňou viac disponovať. Predajom akcie – podľa burzového kurzu – investor ale môže realizovať jej hospodársku protihodnotu. Jeho kapitálový vklad je teda fungibilný. Vzhľadom na osobitné okolnosti prevodu účelového majetku však spolková krajina túto možnosť nemá k dispozícii. Napriek tomu Komisia nevidí žiaden dôvod pre ďalšiu prirážku. Spolková krajina síce nemá možnosť realizovať hospodársku protihodnotu prostredníctvom voľnej obchodovateľnosti vkladu, ale mala a má v zásade možnosť účelový majetok zákonom znova uvoľniť z BayernLB a novým vkladom do iných inštitúcií prípadne dosiahnuť vyššie výnosy. Aj v tomto prípade vychádza dohoda medzi BdB, slobodným štátom Bavorsko a BayernLB z toho, že, pokiaľ ide o chýbajúcu fungibilitu majetku, by nemalo dôjsť k žiadnej prirážke. |
(169) |
Komisia preto celkove považuje za primeranú prirážku výnosu vo výške 0,3 % p. a. (po zdanení podnikateľskými daňami a pred zdanením investorskom daňou) za vzdanie sa dodatočných hlasovacích práv. |
iv) Žiadne zníženie odplaty z dôvodu dohody o paušálnej odmene
(170) |
Pri akciách odmena priamo závisí od výsledkov podniku a vyjadruje sa predovšetkým vo forme dividend a podielu na náraste hodnoty podniku (ktorá je vyjadrená napr. zvýšením akciového kurzu). Spolková krajina dostáva paušálnu odmenu, vo výške ktorej by sa mali odrážať tieto dva aspekty odplaty za „normálny“ prísun kapitálu. Je možné argumentovať, že pevná odmena, ktorú dostáva spolková krajina namiesto priamej odplaty priamo spojenej s výsledkami BayernLB, predstavuje výhodu, vzhľadom na čo je oprávnená nižšia výška sadzby odplaty. To, či takáto pevná odmena je naozaj výhodnejšia ako variabilná odmena v závislosti od zisku, závisí od výsledkov podniku v budúcnosti. Ak sa tieto zhoršia, paušálna sadzba je pre investora výhodou, ak sa však zlepšia, je nevýhodou. Skutočný vývoj však nie je možné dodatočne použiť na posúdenie rozhodnutia investora. Paušálny charakter odmeny preto investora nezvýhodňuje, keďže ním investor de facto vyjadruje súhlas so znížením odmeny. Vzhľadom na to je Komisia toho názoru, že sadzbu odplaty z tohto dôvodu nie je potrebné znížiť. |
v) Celková odmena
(171) |
Na základe všetkých týchto úvah a v súlade so sťažovateľom BdB, slobodným štátom Bavorsko a BayernLB Komisia dospela k záveru, že primeraná odmena za prvú tranžu uvedeného kapitálu by predstavovala primeranú odmenu vo výške 6,42 % p. a. (po zdanení podnikateľskou daňou a pred zdanením investorskou daňou), a to v zložení 9,87 % normálny výnos tejto investície plus 0,3 % vzhľadom na osobitosti transakcie mínus 3,75 % vzhľadom na náklady na financovanie, ktoré vznikajú BayernLB v dôsledku chýbajúcej likvidity prevedeného majetku. V prípade druhej tranže dospela Komisia k výsledku, že primeraná by bola odmena vo výške 5,25 % p. a. (po zdanení podnikateľskou daňou a pred zdanením investorskou daňou), v zložení 8 % normálny výnos plus 0,3 % zrážka mínus 3,05 % za chýbajúcu likviditu poskytnutého kapitálu. |
iv) Stanovenie minimálnej odmeny za kapitál vo výške 1,197 miliardy DEM do momentu uznania zo strany BAKred
(172) |
Ako sme objasnili vyššie, účelový rezervný fond vo výške 1,197 miliardy DEM mal pre BayernLB materiálnu hodnotu už predtým, ako ho BAKred uznal za jadrové imanie v zmysle zákona o bankovníctve, keďže obe tranže už od momentu vkladu boli uvedené v súvahe ako vlastné imanie. Ekonomickú funkciu tohto kapitálu je pritom možné porovnať s funkciou ručenia alebo záruky. Trhovohospodársky konajúci investor by za vystavenie sa takémuto riziku požadoval primeranú odmenu. |
(173) |
Nemecko považuje za primeranú východiskovú sadzbu odmeny za funkciu ručenia v prospech BayernLB vo výške 0,3 % p. a. pred zdanením, teda rovnakú sadzbu akú uznala Komisia v prípade WestLB (51). Dôvody, ktoré boli základom rozhodnutia o zvýšení východiskovej sadzby v prípade WestLB, podľa Nemecka v prípade BayernLB však neplatia. V prípade WestLB došlo k prirážke k uvedenej sadzbe vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením) o ďalších 0,3 % p. a., pretože a) zmenkové záruky sú obyčajne spojené s určitými transakciami a sú časovo obmedzené (v prípade WestLB tomu tak nebolo) a b) suma poskytnutá WestLB vo výške viac ako 3,4 miliardy DEM presahuje sumu, ktorú za normálnych okolností takéto bankové záruky kryjú. |
(174) |
Na základe toho, že WestLB a BayernLB sú v zásade porovnateľné, ako i pre nedostatok iných podkladov vychádza Komisia z toho, že táto sadzba zodpovedá odmene, ktorú by BayernLB aj v polovici 90. rokov 20. storočia bola musela na trhu zaplatiť za prevzatie zmenkovej záruky v jej prospech. Komisia okrem toho predbežne súhlasí s Nemeckom, že suma prevedeného majetku je v prípade BayernLB podstatne nižšia ako v prípade WestLB, a preto druhý dôvod uvedený v rozhodnutí v prípade WestLB v jej prípade neplatí, hoci ani v prípade BayernLB nebola funkcia ručenia časovo ohraničená ani spojená s určitou transakciou. Časové ohraničenie bolo však de facto dané tým, že uznaním za jadrový kapitál zo strany BAKred sa celá suma mohla použiť na rozšírenie obchodu. Z toho dôvodu už nebolo potrebné platiť samostatnú províziu za zmenkovú záruku. Odmena za funkciu ručenia bola obsiahnutá v odmene za funkciu rozšírenia obchodu. Skutkový stav samotnej funkcie ručenia bol teda od začiatku ohraničený, čím sa prípad BayernLB líši od prípadu WestLB. Komisia preto na rozdiel od prípadu WestLB nepovažuje prirážku za odôvodnenú a preto stanovila za základ sadzbu vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením) ako primeranú odmenu za funkciu ručenia kapitálu od momentu vloženia kapitálu a jeho zaradenia do súvahy k 31. decembru 1994, resp. k 31. decembru 1995 až do uznania zo strany BAKred (52). Po zdanení za predpokladu sadzby podnikovej dane vo výške cca 50 % k danému momentu (53) vyvstáva sadzba vo výške 0,15 % p. a. Sadzbu 0,15 % p. a. po zdanení použili aj strany dohody za základ výpočtu prvku pomoci v tabuľke, ktorá tvorí prílohu dohody. |
h) Zmena stanov k 5. marcu 2004
(175) |
Nemecko objasnilo, že s účinnosťou od 5. marca 2004 došlo k zmene stanov Bayerische Landesbank, podľa ktorých podľa novozavedeného článku 2 písm. a) účelový majetok prevedený na Bayerische Landesbank k 31. decembru 1994, resp. k 31. decembru 1995 bez vplyvu na jeho funkciu ručiaceho vlastného imania banky viac neslúži na podloženie konkurenčného obchodu. |
(176) |
Toto ustanovenie banke od momentu nadobudnutia účinnosti bráni kryť rizikové aktíva z konkurenčného obchodu BayernLB účelovým majetkom. V dôsledku toho dochádza k vylúčeniu funkcie rozšírenia obchodu účelového majetku. Zostáva už iba funkcia ručenia kapitálu. |
(177) |
Za funkciu ručenia sa podľa údajov poskytnutých Nemeckom a podľa zmluvy medzi slobodným štátom Bavorsko a BayernLB, ktorú má Komisia k dispozícií, poskytuje provízia za ručenie vo výške 0,3 % p. a. po zdanení. Nemecko s uvedením úpravy odmeny za podobnú transakciu tvrdí, že ide o bežnú trhovú odmenu, ktorú by BayernLB v súčasnosti musela platiť na trhu za prevzatie zmenkovej záruky v jej prospech. Nemecko ozrejmilo, že v prípade BayernLB sa odmena za účelový majetok na daňové účely považuje za použitie zisku, čiže sa nemôže odpočítať ako prevádzkový výdavok, a odmena sa teda platí po zdanení. |
(178) |
Komisia súhlasí s Nemeckom, že províziu vo výške 0,3 % p. a. po zdanení je možné uznať ako primeranú sadzbu. Komisia v prípade tejto transakcie tiež vychádza z východiskovej sadzby vo výške 0,3 % p. a. pred zdanením. Nevidí žiadne dôvody predpokladať, že by sa východisková sadzba vo výške 0,3 % p. a. pred zdanením, použitá ako v rozhodnutí v prípade WestLB 2000/392/ES, tak aj v tomto prípade ako základ pre primeranú odmenu za poskytnutý kapitál do uznania zo strany BAKred ako jadrové imanie, bola v priebehu predchádzajúcich rokov zmenila. Ani Nemecko v tejto súvislosti nepredložilo podklady svedčiace o opaku. Mimo to je prinajmenšom (54) na základe skutočnosti, že kapitál je BayernLB k dispozícii na účely ručenia natrvalo a bez časového ohraničenia, zodpovedajúc metodike v rozhodnutí v prípade WestLB, odôvodnená prirážka vo výške prinajmenšom 0,15 % p. a. pred zdanením. V každom prípade je však potrebné zohľadniť, že sadzby podnikových daní sú v roku 2004 značne nižšie ako v deväťdesiatych rokoch (55). Po zohľadnení zdanenia Komisia dospela k záveru, že zvolenú úpravu odmeny vo výške 0,3 % po zdanení môže uznať za primeranú. |
(179) |
Komisia preto považuje za preukázané, že novou úpravou týkajúcou sa zotrvania účelového majetku v banke, došlo k ukončeniu tohto stavu štátnej pomoci k 5. marcu 2004, teda ku dňu nadobudnutia účinnosti stanov, a odmenu vo výške 6,42 % po zdanení (v prípade prvej tranže) a 5,25 % p. a. po zdanení (v prípade druhej tranže), ktorú Komisia považuje za primeranú, je potrebné platiť iba do tohto dátumu. |
i) Prvok pomoci
(180) |
Po uvedených výpočtoch dospela Komisia k výsledku, že odmena za účelový majetok, ktorý BAKred uznal vo výške reálnej hodnoty ako jadrový kapitál, ktorú by BayernLB mala zaplatiť, predstavuje 6,42 % p. a. za prvú tranžu (k 31. decembru 1994) a 5,25 % p. a. za druhú tranžu (k 31. decembru 1995), vždy od konca mesiaca uznania ako jadrový kapitál zo strany BAKred (v prípade sumy 655 miliónov DEM od 31. mája 1996 a v prípade sumy 1,197 miliardy DEM od 31. decembra 1996). Vymeriavací základ odmeny predstavuje celková reálna hodnota účelového majetku (účelového rezervného fondu), ktorú BAKred uznal ako jadrový kapitál. Za roky 1998 a 1999, v ktorých reálna hodnota z dôvodu výkyvov v skutočnosti nedosiahla sumu uznanú zo strany BAKred, sa však ako vymeriavací základ použije iba znížená reálna hodnota. |
(181) |
Táto odplata sa mala realizovať od momentu uznania zo strany BAKred až do ukončenia existencie pomoci 5. marca 2004. |
(182) |
Okrem toho považuje Komisia odplatu vo výške 0,15 % p. a. po zdanení za sumu účelového rezervného fondu, ktorá už bola vykázaná v súvahe ako vlastné imanie, ale ešte nebola uznaná za základné vlastné zdroje zo strany BAKred, a to do uznania prvej tranže vo výške 655 miliónov DEM 8. mája 1996 a do uznania druhej tranže vo výške 542 miliónov DEM 20. decembra 1996, za zodpovedajúcu trhovej odplate. |
(183) |
BayernLB v súčasnosti platí odplatu vo výške 0,6 % p. a. (po zdanení) iba za sumu, ktorú skutočne zaťažila rizikovými aktívami. Túto odplatu zaplatila jediný raz vo výške 7 000 DEM v roku 1996. Komisia okrem toho uznáva poplatok za záruku, ktorý BayernLB platila, ako dodatočnú odplatu spolkovej krajine (pozri v odôvodnení bod 131). |
(184) |
Prvok štátnej pomoci je možné vypočítať ako rozdiel medzi skutočnými platbami a platbami, ktoré by boli zodpovedali trhovým podmienkam. Prvok štátnej pomoci bol pritom príjemcovi pomoci k dispozícii v deň splatnosti prvej splatnej odmeny. To zodpovedá v súlade so zmluvami o vklade dátumu schválenia súvahy za príslušný relevantný hospodársky rok. |
(185) |
Diagram 2: Výpočet prvku pomoci:
|
1.3. DEFORMÁCIA HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A NEGATÍVNY VPLYV NA OBCHOD MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI
(186) |
Liberalizáciou finančných služieb a integráciou finančných trhov sa bankovníctvo Spoločenstva stáva čoraz citlivejším na deformáciu hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa v súčasnosti ešte vyostruje vznikom hospodárskej a menovej únie, ktorými sa odstraňujú zvyšné prekážky hospodárskej súťaže na trhoch finančných služieb. |
(187) |
Zvýhodnená BayernLB pôsobí ako v regionálnom tak i v medzinárodnom bankovníctve. BayernLB sa považuje za univerzálnu obchodnú banku, centrálnu banku sporiteľní a ako štátna a komunálna banka. Napriek svojmu menu, svojej tradícii a zákonom upraveným úlohám BayernLB v žiadnom prípade nie je iba lokálnou či regionálnou bankou. |
(188) |
Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že BayernLB poskytuje bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a – keďže banky z iných európskych krajín pôsobia v Nemecku – v rámci Nemecka. |
(189) |
Je tiež potrebné poukázať na to, že medzi vlastným imaním úverovej inštitúcie a jej bankovými aktivitami je veľmi úzka súvislosť. Banka môže pracovať a rozširovať svoje komerčné činnosti iba s dostatočným uznaným vlastným imaním. Keďže BayernLB prostredníctvom štátneho opatrenia bola vybavená takýmto vlastným imaním na účely platobnej schopnosti, došlo k bezprostrednému ovplyvneniu obchodných možností banky. |
(190) |
Preto je potrebné konštatovať, že pomoc v prospech BayernLB viedla k deformácii hospodárskej súťaže a negatívne vplývala na obchod medzi členskými štátmi. |
1.4. VÝSLEDOK
(191) |
Na základe všetkých týchto úvah je možné konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Rozdiel medzi dohodnutou odmenou vo výške 0,6 % p. a. ako i splatným poplatkom za záruku vo výške 0,05 % p. a. a primeranou odmenou vo výške 6,42 % p. a. (prvá tranža) a 5,25 % p. a. (druhá tranža) (oboje po zdanení daňou z príjmu podnikov a pred zdanením investorskou daňou) za prevedený kapitál, ktorý mohla BayernLB až do 5. marca 2004 používať na krytie konkurenčného obchodu, ako poplatkom vo výške 0,15 % p. a. (po zdanení daňou z príjmu podnikov a pred zdanením investorskou daňou) pripadajúcim na tú časť majetku, ktorý zodpovedá záruke, teda predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
2. ZLUČITEĽNOSŤ SO SPOLOČNÝM TRHOM
(192) |
Ďalej je potrebné preskúmať, či štátnu pomoc je možné vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom. Žiadne z ustanovení o výnimkách článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Pomoc ani neodstraňuje škody vzniknuté v dôsledku prírodných katastrof alebo iných mimoriadnych udalostí, ani nevyrovnáva žiadne hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
(193) |
Keďže pomoc nemá regionálne ciele – nie je určená ani na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo značne zníženou zamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých hospodárskych oblastí – neplatí ani článok 87 ods. 3 písm. a) ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Pomoc nepodporuje ani žiadny dôležitý zámer spoločného európskeho záujmu. Cieľmi pomoci nie sú ani podpora kultúry ani zachovanie kultúrneho dedičstva. |
(194) |
Keďže ďalšia hospodárska existencia BayernLB nebola ohrozená v čase, keď sa opatrenie uskutočnilo, nevzniká otázka, či by zrútenie jednej veľkej úverovej inštitúcie ako BayernLB mohlo v Nemecku viesť ku všeobecnej kríze bankového sektora, čo by na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES mohlo opodstatňovať pomoc na nápravu značnej poruchy vo fungovaní nemeckého hospodárstva. |
(195) |
Podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES možno pomoc vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom, ak podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. Toto by mohlo v zásade platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V tomto prípade však nie sú splnené predpoklady na použitie ustanovenia o výnimke. BayernLB nebola podnikom v ťažkostiach, ktorému mala štátna pomoc poskytnúť podporu na znovudosiahnutie rentability. |
(196) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky zo zmluvných predpisov o štátnej pomoci, platí v zásade aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách všeobecného hospodárskeho záujmu v bankovom sektore“ (56). Predmetný prípad však na to nespĺňa formálne predpoklady. Neboli presne uvedené úlohy, ktoré BayernLB vykonáva pri poskytovaní služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ani náklady, ktoré z tejto činnosti vznikajú. Z toho je jasné, že k prevodu došlo s cieľom umožniť BayernLB vyhovieť novým požiadavkám na kapitálovú primeranosť, a to bez zreteľa na akékoľvek služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Preto v tomto prípade nie je použiteľné ani toto ustanovenia o výnimke. |
(197) |
Keďže žiadna z výnimiek zo zásadného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES nie je použiteľná, táto pomoc sa nemôže považovať za zlučiteľnú so zmluvou. |
3. ŽIADNA EXISTUJÚCA POMOC
(198) |
Napriek vyjadreniam Nemecka nemožno prísun kapitálu považovať ani za inštitucionálnu povinnosť ani za povinnosť ručiteľa v rámci existujúcej úpravy pomoci, ale skôr za novú pomoc. |
(199) |
Na jednej strane skutkový stav povinnosti ručiteľa ručiť v prípade neplnenia voči veriteľom pre prípad, že majetok banky už nestačí na ich uspokojenie, už vopred nie je splnený. Prínos kapitálu sa jednak nezameriava na uspokojenie veriteľov krajinskej banky, pričom na druhej strane ani majetok krajinskej banky nebol vyčerpaný. |
(200) |
Na druhej strane nie je uplatniteľný ani skutkový stav inštitucionálnej povinnosti. Inštitucionálna povinnosť zaväzuje zriaďovateľa, slobodný štát Bavorsko, vybaviť BayernLB prostriedkami potrebnými na riadnu prevádzku, pokiaľ sa rozhodne pre jej ďalšiu existenciu. BayernLB však v čase prísunu kapitálu v žiadnom prípade nebola v stave, v akom by riadna prevádzka napríklad pre nedostatok vlastných zdrojov nebola už možná. Prísun kapitálu teda nebol nevyhnutný na udržanie riadnej prevádzky krajinskej banky. K prísunu kapitálu skôr došlo v súlade so zákonnou úpravou v snahe umožniť krajinskej banke vzhľadom na sprísnenie predpisov týkajúcich sa podielu jadrového kapitálu/vlastných zdrojov z 30. júna 1993„pokračovanie jej úspešnej obchodnej činnosti“. Krajinská banka mohla preto v zmysle vedomého hospodárskeho zreteľa spolkovej krajiny ako (spolu)vlastníka aj v budúcnosti využívať trhové príležitosti v rámci hospodárskej súťaže. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny ako (spolu)vlastníka však nie je možné použiť „núdzový predpis“ inštitucionálnej povinnosti. Vzhľadom na to, že žiadne z existujúcich ustanovení o pomoci podľa článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES nie je uplatniteľné, prísun kapitálu je potrebné v zmysle článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES klasifikovať ako novú pomoc a príslušným spôsobom prešetriť. |
X. ZÁVER
(201) |
Komisia konštatuje, že Nemecko protiprávne poskytlo opatrenie pomoci v rozpore s článkom 88 ods. 3 Zmluvy o ES. |
(202) |
Pomoc nie je možné považovať za zlučiteľnú ani na základe článku 87 ods. 2, resp. ods. 3, ani na základe akéhokoľvek iného zmluvného predpisu. Preto je potrebné pomoc vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom a žiadať od Nemecka vrátenie prvku pomoci protiprávneho opatrenia. |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 260 479 690 eur, ktorú Nemecko v období od 31. decembra 1994 do 5. marca 2004 poskytlo v prospech Bayerische Landesbank – Girozentrale, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Nemecko príjme všetky potrebné opatrenia, aby príjemca vrátil pomoc uvedenú v článku 1, ktorá mu bola poskytnutá protiprávne.
Článok 3
Vrátenie pomoci prebehne bezodkladne podľa vnútroštátnych postupov, pokiaľ tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
Suma vrátenia pomoci zahŕňa úroky splatné od momentu, keď mal príjemca pomoc protiprávne k dispozícii až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa počítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (57).
Článok 4
Nemecko Komisii do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia oznámi opatrenia prijaté na jeho vykonanie použitím dotazníka uvedeného v jeho prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli, 20. októbra 2004.
za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 13.
(2) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9 (rozhodnutie o začatí konania).
(3) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1, opravné prostriedky podali Nemecko (ESD C 376/99), spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko (ESPI; T 233/99) a WestLB (ESPI; T 228/99), Komisia začala konanie vo veci porušenia zmluvy (ESD; C 209/00).
(4) Rozsudok v spojených právnych prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435.
(5) Norddeutsche Landesbank: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 2; Bayerische Landesbank: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 13; Hamburgische Landesbank: Ú. v. EÚ. C 81, 4.4.2003, s. 24; Landesbank Hessen-Thüringen: Ú. v. EÚ. C 73, 26.3.2003, s. 3 a Landesbank Schleswig-Holstein: Ú. v. EÚ. C 76, 28.3.2003, s. 2.
(6) Článok 1 zákona o zriadení Bayerische Landesbank – Girozentrale.
(7) Bavorský vestník zákonov a nariadení č. 18/1994, s. 602.
(8) Bavorský krajinský snem, 12. volebné obdobie, tlačovina 12/15851 zo 7. júna 1994.
(9) Bavorský krajinský snem, 12. volebné obdobie, tlačovina 12/15851 zo 7. júna 1994.
(10) Zmluva o vklade medzi slobodným štátom Bavorsko a Bayerische Landesbank Girozentrale z 15. decembra 1994.
(11) Zmluva o vklade pre druhú tranžu medzi slobodným štátom Bavorsko a Bayerische Landesbank Girozentrale z 28. decembra 1995, ktorá sa v plnom rozsahu odvoláva na ustanovenia zmluvy o vklade z 15. decembra 1994.
(12) Ú. v. ES. L 386, 30.12.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5.2000.
(13) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5.2000.
(14) Podľa smernice o platobnej schopnosti musia úverové inštitúcie vlastniť vlastné zdroje vo výške najmenej 8 % svojich aktív po zohľadnení rizika, kým podľa starej nemeckej úpravy bol potrebný podiel vo výške 5,6 %. Tento podiel sa však zakladal na definícii vlastných zdrojov, ktorá bola užšia ako definícia platná v čase nadobudnutia účinnosti smernice o vlastných zdrojoch.
(15) Dôverná informácia
(16) Teraz Spolkový ústav pre dohľad nad finančnými službami (ďalej len „BaFin“).
(17) List BAKred z 20. decembra 1996.
(18) Toto mohlo podľa tvrdení Nemecka pri dlhšej priemernej lehote, ako sa pôvodne plánovalo, viesť k nižšej reálnej hodnote a pri priemernej kratšej lehote k vyššej reálnej hodnote. Pokiaľ skutočná reálna hodnota prekročila sumu uznanú BAKred a vyjadrenú v súvahe vo výške 1,197 miliardy DEM, rozdiel sa zúčtoval ako rezerva na vyrovnanie rizík zo zmeny reálnej hodnoty.
(19) To, že znížením o [...] DEM došlo k nedosiahnutiu sumy, ktorú orgán dohľadu uznal ako hornú hranicu vo výške 1,197 miliardy DEM iba o [...] DEM, je výlučne dôsledkom (náhodnej) skutočnosti, že v roku 1997 reálna hodnota túto hranicu prekročila.
(20) Článok 4 ods. 3 zmluvy o vklade z 15. decembra 1994.
(21) Článok 4 ods. 1 zmluvy o vklade z 15.decembra 1994.
(22) Článok 2 ods. 1 zmluvy o vklade z 15. decembra 1994.
(23) Pozri odôvodnenie k článku 3 „zákona o tvorbe účelového majetku prevodom pohľadávok v správe slobodného štátu Bavorsko do ručiaceho vlastného imania Bayerische Landesbank – Girozentrale“ z 23. júla 1994, ktorý upravuje záruku pre prípad neplnenia (tlačovina bavorského krajinského snemu 12/15851).
(24) Nemecko ďalej uvádza, že bez záruky by sa majetok podľa zásady zákona o bankovníctve považoval za 100 %-ne rizikový a musel by teda v zásade byť krytý 8 % vlastného imania. Pohľadávky z pôžičiek totiž nespĺňajú osobitné privilegované predpoklady na to, aby sa mohli považovať za reálne (zabezpečené) úvery v zmysle zákona o bankovníctve. V dôsledku toho by prevedený objem pôžičiek musel byť podložený približne 400 miliónmi DEM vlastných zdrojov a uznaná výška by sa musela znížiť o cca 400 miliónov DEM.
(25) Koncom roka 1995 – teda v čase vkladu druhej tranže – podľa informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, už išlo o 1,1 miliardy DEM.
(26) Okrem toho sa riziková, resp. ručiaca prémia platí v prvom rade vzhľadom na riziko straty v prípade insolventnosti. V takom prípade dochádza k nenávratnej strate imania. Pri bežnej (čiastočnej) strate, teda nie pri insolventnosti, vždy existuje šanca, že sa vlastné imanie prostredníctvom ziskov znova naplní.
(27) V snahe odstrániť inflačné vplyvy je pritom pri každom vklade potrebné stanoviť sadzbu výnosu z dlhodobého štátneho dlhopisu najskôr bez zohľadnenia inflačných očakávaní. Na účely odhadu dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzby sa potom k „reálnej základnej úrokovej sadzbe“ v rozhodujúcom momente pripočíta odhad dlhodobých priemerných inflačných očakávaní vo výške 3,60 %.
(28) BdB na porovnanie uvádza aj teoretické betahodnoty podľa metódy Capital Asset Pricing Model (ďalej len „CAPM“), ktoré sa, ako konštatuje, takmer nelíšia od empiricky určených hodnôt.
(29) Bavorský krajinský snem, 12. volebné obdobie, tlačovina 12/15851 zo 7. júna 1994.
(30) Rozsudok v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435.
(31) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatnenie článkov 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. Hoci v tomto oznámení ide vyslovene o spracovateľský priemysel, zásada bez pochýb rovnako platí aj pre všetky ostatné priemyselné odvetvia. Pokiaľ ide o finančné služby, túto skutočnosť podporil rad rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(32) Podiely verejných prostriedkov na imaní podnikov – Stanovisko Komisie, Buletin ES 9-1984, s. 93 a nasl.
(33) Rozsudok zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435, bod 206 a nasl.
(34) Rozsudok európskeho súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435, body 241, 314.
(35) Rozsudok európskeho súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435, body 320, 335.
(36) Takýto záväzok nie je možné odvodiť ani zo zákona alebo zo stanov. Z tých iba vyplýva, že „základný kapitál“ musia podielovo zložiť obaja vlastníci podielov, resp. na strane zväzu sporiteľní Sparkassenverband– aj sporiteľne samotné.
(37) Rozsudok z 12. decembra 2000, T-296/97.
(38) Rozsudok zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko/Komisia, Zb. 2003, II-435, bod 316.
(39) Predmetný prípad sa teda líši od skutkového stavu v konaní WestLB, v ktorom orgán bankového dohľadu právne uznal iba časť reálnej hodnoty majetku na podporu bytovej výstavby vykázaného v súvahe ako vlastné imanie.
(40) Pokiaľ reálna hodnota účelového rezervného fondu prekročila hodnotu právne uznanú zo strany bankového dohľadu, vzniknutý rozdiel bol zúčtovaný v pasívach ako rezerva, čím nedošlo k zvýšeniu vlastného imania BayernLB ani z hľadiska obchodného, ani z hľadiska dozorného práva.
(41) Nemecko okrem toho v priebehu konania zastávalo stanovisko, že sa musí uskutočniť paušálna bezpečnostná zrážka vo výške 25 % reálnej hodnoty uznanej zo strany BAKred. Popri už uvedených dôvodoch, ktoré by mohli viesť k výkyvom reálnej hodnoty, by k zníženiu reálnej hodnoty mohla viesť napr. aj zmena politiky zo strany spolkovej krajiny, napr. prechod od pôžičkovej podpory na programy dotácií. V dôsledku toho banka z bezpečnostných dôvodov nikdy nemohla celú sumu pokryť konkurenčným obchodom. Komisia sa tomuto tvrdeniu venovala a dospela k záveru, že drastický pokles reálnej hodnoty bol vzhľadom na úzky vzťah kooperácie medzi bankou a slobodným štátom Bavorsko nepravdepodobný. Aj z tohto dôvodu sa preto javí ako opodstatnené, brať do úvahy iba skutočné prípady poklesu pod reálnu hodnotu.
(42) Pokiaľ ide o funkciu ručenia pritom nezáleží na momente schválenia súvahy k 31. decembru príslušného hospodárskeho roka. Rozhodujúci je skôr skutočný moment vkladu. Je potrebné vychádzať z toho, že banka by svojich veriteľov prinajmenšom pri väčších transakciách bola informovala o prísune kapitálu. Podľa názoru Komisie už skutočná účinnosť súvahy spúšťa funkciu ručenia.
(43) List Nemecka z 3. júla 2001, s. 9.
(44) List Nemecka z 3. júla 2001, s. 10.
(45) Napr. Dohoda o tzv. nároku na dodatočnú platbu v prípade, že by provízia za ručenie v niektorom hospodárskom roku odpadla vzhľadom na to, že by v dôsledku nej došlo k bilančnej strate (pozri článok 3 zmluvy o vklade).
(46) List Nemecka z 3. júla 2001, s. 11.
(47) V skutočnosti je situácia prirodzene oveľa komplikovanejšia, napr. vzhľadom na mimosúvahové položky, odlišné rizikové zaťaženie jednotlivých aktív a položky s nulovým rizikom. Jadro úvahy však zostáva nedotknuté.
(48) Situácia je rovnaká, ak zohľadníme možnosť získať doplnkové vlastné zdroje až do výšky základných vlastných zdrojov (Faktor 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné zdroje).
(49) Potvrdené rozsudkom európskeho súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, body 321 až 331.
(50) Podľa podkladov predložených nemeckou vládou predstavovala daň z príjmu právnických osôb v rokoch 1995 a 1996 42 %, k čomu bolo potrebné pripočítať ešte tzv. Solidaritätszuschlag (prirážku zo solidarity) vo výške 7,5 % (čiže celkove 49,5 %). Celková sadzba zdanenia sa v roku 1998 znížila na 47,5 %. Až od roku 2001 predstavuje celková sadzba zdanenia iba 30,5 %.
(51) Rozhodnutie 2000/392/ES.
(52) Ako sme uviedli vyššie, pokiaľ ide o funkciou ručenia, nezáleží na momente schválenia súvahy k 31. decembru príslušného hospodárskeho roka. Rozhodujúci je skôr skutočný moment vkladu (pozri poznámku pod čiarou 41).
(53) Pozri poznámku pod čiarou 49.
(54) Komisia si je vedomá toho, že výška sumy, ktorá je k dispozícii na účely ručenia, a ktorá sa v rozhodnutí v prípade WestLB 2000/392/ES uvádza ako ďalší dôvod zvýšenia, je v prípade BayernLB nižšia a preto má nižšiu váhu.
(55) Podľa podkladov predložených nemeckou vládou predstavovala daň z príjmu právnických osôb v rokoch 1995 a 1996 42 %, k čomu bolo potrebné pripočítať ešte tzv. Solidaritätszuschlag (prirážku zo solidarity) vo výške 7,5 % (čiže celkove 49,5 %). Celková sadzba zdanenia sa v roku 1998 znížila na 47,5 %. Až od roku 2001 predstavuje celková sadzba zdanenia iba 30,5 %.
(56) Táto správa sa predložila Rade pre hospodárstvo a financie 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. Správa je k dispozícii na generálnom riaditeľstve pre hospodársku súťaž, ako i na internetovej stránke Komisie.
(57) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O VYKONANÍ ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Uveďte podrobnosti o výške štátnej pomoci poskytnutej protiprávne príjemcovi:
Pripomienky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite výpočet úrokov splatných z tej sumy pomoci, ktorá sa má vrátiť. |
2. Opatrenia prijaté alebo plánované na vrátenie pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké sa plánujú prijať na účely okamžitého a účinného vrátenia pomoci. Vysvetlite, aké alternatívne opatrenia na výkon vrátenia pomoci sú k dispozícii podľa vnútroštátneho práva. Uveďte, pokiaľ je k dispozícii, právny základ prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
Do akého termínu sa vrátenie pomoci ukončí? |
3. Realizované vrátenie
3.1. |
Uveďte informácie o pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte informácie dokladujúce vrátenie súm pomoci uvedenej v tabuľke v bode 3.1. |
(°) |
Dátum, keď sa pomoc alebo jednotlivé splátky pomoci príjemcovi poskytli (ak opatrenie pozostáva z viacerých splátok a odmien, použite samostatné riadky) |
(2) Výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalenty pomoci)
(°) |
Dátum vrátenia pomoci |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/110 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Hamburgische Landesbank – Girozentrale, teraz HSH Nordbank AG
(oznámené pod číslo C(2004) 3928)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/740/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 pododsek 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve členského štátu a iných zúčastnených strán, aby podľa uvedených ustanovení predložili stanovisko (1) a po zohľadnení týchto stanovísk,
keďže:
I. KONANIE
1. |
Predmetom konania je prevod podielov v Hamburgische Wohnungsbaukreditanstalt („WK“) prostredníctvom Slobodného hanzovného mesta Hamburgu („FHH“) na Hamburgische Landesbank – Girozentrale („HLB“). Konanie súvisí s ďalšími šiestimi konaniami voči Nemecku z dôvodu majetkových prevodov na krajinské banky, najmä na Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“). |
2. |
Komisia 12. januára 1993 zaslala Nemecku žiadosť o informácie týkajúce sa okolností a dôvodov zvýšenia kapitálu vo WestLB integráciou Ústavu na podporu bytovej výstavby (Wohnungsbauförderanstalt – ďalej len „Wfa“), ako aj podobných zvýšení vlastných zdrojov krajinských bánk iných spolkových krajín. Nemecko na túto žiadosť odpovedalo listami v marci a septembri 1993 – a na ďalšie žiadosti Komisie z 10. novembra a 13. decembra 1993 – predložilo v marci 1994 dodatočné informácie. Okrem údajov o prevode WfA na WestLB obsahovali odpovede Nemecka aj informácie o podobných prevodoch v Dolnom Sasku, Berlíne a Šlezvicku-Holštajnsku. |
3. |
Listami z 31. mája 1994 a 21. decembra 1994 Spolkový zväz nemeckých bánk Bundesverband deutscher Banken e.V. („BdB“), ktorý zastupuje súkromné banky so sídlom v Nemecku, Komisii okrem iného oznámil, že s účinnosťou k 1. januáru 1986 ako aj s účinnosťou k 1. januáru 1993 FHH priamo alebo nepriamo previedlo podiely vo WK na HLB. BdB s tým spojené zvýšenie vlastných zdrojov HLB považuje za deformáciu hospodárskej súťaže v prospech tejto banky, pretože za toto zvýšenie nebola dohodnutá odmena v súlade so zásadou trhovo konajúceho investora. |
4. |
V druhom z uvedených listov preto BdB podal formálnu sťažnosť a vyzval Komisiu, aby voči Nemecku začala konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2). Sťažnosť sa okrem toho týkala podobných majetkových prevodov v Severnom Porýni-Vestfálsku, Dolnom Sasku, Šlezvicku-Holštajnsku, Berlíne a v Bavorsku v prospech Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein („LSH“), Landesbank Berlin, resp. Bayerische Landesbank. Vo februári a v marci 1995 a v decembri 1996 k sťažnosti pristúpili viaceré jednotlivé banky združené v BdB. |
5. |
Komisia najskôr prešetrila majetkový prevod v prospech WestLB. V rozhodnutí 2000/392/ES (2) v roku 1999 nakoniec vyhlásila rozdiel medzi zaplatenou odmenou a výnosom na bežnom trhu za pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom a nariadila vrátenie tejto pomoci. Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev toto rozhodnutie zrušil rozsudkom zo 6. marca 2003 (3) vzhľadom na nedostatočné zdôvodnenie dvoch prvkov pri výpočte výšky odmeny, ale inak ho v plnom rozsahu potvrdil. Súčasne s tu uvedeným rozhodnutím Komisia prijala nové rozhodnutie o WestLB, ktoré zohľadnilo body kritizované súdom. |
6. |
Komisia si 1. septembra 1999 vyžiadala od Nemecka informáciu o prevodoch v prospech iných krajinských bánk, medzi nimi aj v prospech HLB. Následne Nemecko poskytlo listom z 8. decembra 1999 informácie o prevode WK na HLB, ktoré ešte doplnilo listom z 22. januára 2001. |
7. |
Listom z 13. novembra 2002 Komisia oznámila Nemecku svoje rozhodnutie začať vo veci pomoci formálne konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES. |
8. |
Po schválení žiadosti Nemecka o predĺženie termínu na predloženie informácií Nemecko listom zo 14. apríla a 15. mája 2003 poslalo svoje pripomienky a dodatočné informácie. Ďalšie otázky boli predmetom rokovania na stretnutí so zástupcami nemeckých orgánov 26. júna 2003. Nemecko po opakovanej žiadosti Komisie o predloženie informácií zaslalo ďalšie informácie 29. augusta 2003. |
9. |
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené 4. apríla 2003 v Úradnom vestníku Európskej únie (4), aby aj ostatné zúčastnené strany dostali príležitosť na predloženie svojho stanoviska. Ako odpoveď Komisia dostala pripomienky BdB, ktoré poslala Nemecku, aby k nim zaujalo stanovisko. Nemecko predložilo 30. októbra 2003 pripomienky k stanovisku BdB. |
10. |
Komisia si listom zo 7. apríla 2004 vyžiadala od Nemecka ďalšie informácie vo veci všetkých konaní týkajúcich sa krajinských bánk. Odpovede prišli v listoch z 1. júna, resp. 2. júna 2004, ako aj z 28. júna 2004. Aktualizované údaje a doplňujúce informácie predložilo Nemecko 1. októbra 2004. |
11. |
V rámci fúzie HLB s LSH na HSH Nordbank, ktorá sa uskutočnila 2. júna 2003, bol podiel HLB vo WK prevedený späť na FHH. |
12. |
Sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB zaslali 19. júla 2004 predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený majetok. Táto odmena sa podľa ich názoru mala stať základom rozhodnutia Komisie. Konečnú verziu tejto dohody Komisia dostala 13. októbra 2004. BdB, FHH a HSH Nordbank, ktorá vznikla v roku 2003 z HLB a Landesbank Schleswig-Holstein, 29. septembra 2004 rovnako zaslali predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený účelový majetok. Následne Komisia dostala od týchto účastníkov, ako i od Nemecka, niekoľko listov. Konečné znenie dohody o prevode účelového majetku na HLB Komisia dostala 14. októbra 2004. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
13. |
HLB, ktorá bola zriadená na základe nariadenia v roku 1938, bola v čase prevodu verejno-právnou inštitúciou. Nariadenie nahradil v roku 1993 Zákon o Hamburgische Landesbank – Girozentrale, novelizovaný v roku 1997 v súvislosti s predajom časti majetku krajinskej banke Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale („LSH“) (5). Až dovtedy bolo FHH jediným vlastníkom podielov a zodpovedným zriaďovateľom a ručiteľom HLB. V roku 1997 sa vlastníkom podielov v HLB okrem FHH stala aj LSH. Obidvaja vlastnili po 49,5 % podielov v HLB. Okrem toho bola netypickým tichým účastníkom s faktickým podielom vo výške 1 % HLB-Beteiligungsgesellschaft mbH („HLB-BG“), kontrolovaná FHH a jej holdingovou spoločnosťou, Hamburger Gesellschaft für Beteiligungsverwaltung mbH („HGV“). |
14. |
Nová banka HSH Nordbank AG vznikla 2. júna 2003 (na účely daňových a finančných výkazov k 1. januáru 2003) fúziou HLB s LSH. Vlastníkmi sú FHH s 35 %, spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko s necelými 20 %, WestLB s takmer 27 % a Sparkassen- und Giroverband Schleswig-Holstein (Sporiteľničný zväz Šlezvicka-Holštajnska) s 18 %. Podľa bilančnej sumy približne 180 mld. eur a celkového počtu približne 4 500 zamestnancov sa fúzovaná banka radí v Nemecku k väčším úverovým ústavom. |
15. |
K termínu oboch prevodov predstavovala bilančná hodnota HLB 36,5 mld. DEM (1986), resp. takmer 60 mld. DEM (1992). V roku 2002, v poslednom roku pred fúziou na HSH Nordbank, dosahovala bilančná suma koncernu HLB takmer 93 mld. eur (koncern), a podiel vlastných zdrojov 11 %. V tom istom roku v koncerne pracovalo 2 700 zamestnancov. |
16. |
Ako štátna banka vykonávala HLB bankové obchody FHH a jeho právnických osôb verejného a súkromného práva. Ako obchodná banka sa HLB angažovala predovšetkým vo financovaní lodí a nehnuteľností, v obchode s firemnými a privátnymi klientmi a tiež na medzinárodnom kapitálovom trhu. V oblasti financovania lodí je HSH Nordbank podľa vlastných údajov v súčasnosti najväčším poskytovateľom tohto druhu úverov na svete. |
17. |
Článkom 1 „Zákona o zmene zriaďovateľa Hamburgische Wohnungsbaukreditanstalt“ z 1. júla 1986 FHH s účinnosťou k 1. januáru 1986 previedlo 24 % základného a osobitného imania WK na HLB. Podľa zmluvy o vklade kapitálu uzatvorenej medzi FHH a HLB 10. júla 1986 mal tento vklad charakter opatrenia na zvýšenie kapitálu. |
18. |
„Zákonom o posilnení kapitálu Hamburgische Landesbank – Girozentrale“ z 22. decembra 1992 previedlo FHH s účinnosťou k 1.1.1993 ďalších 38 % podielov vo WK na HGV a zostávajúce podiely, ďalších 38 %, priamo na HLB. FHH- Holding HGV sa potom vo forme typického vkladu tichého spoločníka s 19,86 % podielov, ktoré boli naň prevedené, podieľal na HLB. Podľa informácií nemeckej strany takto FHH vložilo, čiastočne priamo, čiastočne nepriamo, spolu 81,86 % svojich podielov v WK do HLB. |
19. |
Zmluva o vklade kapitálu z 22. decembra 1992 ďalej predpokladala nákupnú opciu. Na základe toho mohlo FHH kedykoľvek požiadať krajinskú banku o prevod priamo vložených podielov WK na seba alebo na akúkoľvek tretiu osobu podľa jeho výberu. Zahŕňalo to aj právo na spätný prevod podielov vložených v roku 1986, čo je predmetom tzv. „Sideletter“ z 22. decembra 1992. Protihodnota podielov WK sa pri spätnom prevode stanoví na základe znaleckého hodnotenia obchodného roka, predchádzajúceho spätnému prevodu. V dodatku ku zmluve z 22. decembra 1992, schválenom 21. apríla 1997, sa stanovuje, že prírastok tichých rezerv, spôsobený zmenou podporného systému WK, nepripadne pri spätnom prevode HLB ale FHH. |
20. |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS z 18. decembra 1989 o kapitálovej primeranosti úverových inštitúcií (6) (ďalej len „Smernica o kapitálovej primeranosti“) a smernice Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 o vlastných zdrojoch úverových inštitúcií (7) (ďalej len „smernica o vlastných zdrojoch“), ktorými sa mení a dopĺňa zákon o bankovníctve (KWG), musia banky disponovať ručiacim imaním vo výške 8 % svojich rizikovo vážených aktív. Najmenej 4 percentuálne body z toho musia predstavovať tzv. základný kapitál (kapitál prvej triedy), ktorý sa skladá z tých častí imania, ktoré sú úverovej inštitúcii k dispozícii neobmedzene a bezprostredne na krytie rizík a strát, hneď ako sa vyskytnú. Základný kapitál má pre celkové vybavenie banky vlastnými zdrojmi v zmysle bankového dohľadu rozhodujúci význam, pretože doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy) sa na krytie rizikových bankových obchodov uznáva iba do výšky základného kapitálu prvej triedy. |
21. |
Nemecké banky museli k 30. júnu 1993 prispôsobiť svoje vybavenie ručiacim imaním novým požiadavkám podľa smernice o kapitálovej primeranosti a smernice o vlastných zdrojoch (8) . Už pred zavedením smernice o kapitálovej primeranosti do nemeckého práva boli mnohé krajinské banky pomerne slabo vybavené ručiacim imaním. Tieto úverové ústavy museli preto nevyhnutne zvýšiť svoju kapitálovú základňu, aby zabránili obmedzeniu svojho podnikateľského rozvoja alebo aby si vôbec mohli udržať svoj doterajší objem obchodov. Z dôvodu napätej situácie v rozpočte verejní vlastníci nemohli zabezpečiť prísun nového kapitálu, na druhej strane však nechceli ani privatizovať a financovať doplnkový kapitál prostredníctvom kapitálových trhov. Banky vo verejnom vlastníctve sa rozhodli vykonať majetkové, resp. kapitálové prevody, napr. v prípade WestLB prevod majetku Ústavu na podporu bytovej výstavby spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko („WfA“), v prípade HLB uvedené podiely WK, ktoré boli prevedené do kapitálových rezerv, resp. ako vklad tichého spoločníka HLB. |
22. |
Dôvodom prevodov bola potreba imania, resp. zlepšenie kapitálovej vybavenosti na rozširovanie obchodov HLB. Prevod podielov vo WK mal tú výhodu, že sa to dalo uskutočniť bez dodatočného kapitálu z rozpočtu FHH. |
23. |
Už v osemdesiatych rokoch si rozširovanie obchodnej činnosti vyžadovalo stále vyššiu potrebu kapitálu. Podľa dostupných informácií preto banka časť bilančného zisku odvádzala pravidelne do úročeného základného imania. Keďže to zrejme nestačilo, rozhodlo sa FHH už v roku 1986 pre vklad 24 % podielov WK (212,160 mil. DEM) do HLB. Začiatkom deväťdesiatych rokov bolo na základe 4. novely Bankového zákona („KWG“) nevyhnutné ďalšie zvýšenie vlastného imania HLB, lebo inak by nedosiahla nové podiely kapitálovej vybavenosti. |
24. |
Keďže ani FHH nemalo v tom čase dostatočné likvidné rozpočtové prostriedky, rozhodlo sa pre vecný vklad a k 1. januáru 1993 vložilo do HLB 57,68 % podielov WK (959,362 mil. DEM), a to priamo, ako aj prostredníctvom HGV. |
25. |
Celková hodnota prevodov bola vyčíslená na 1 171,522 mil. DEM. Z toho pripadlo 212,160 mil. DEM na dotovanie otvorených rezerv v roku 1986 (24 % podielov WK), 659,362 mil. DEM na dotovanie otvorených rezerv v roku 1993 (38 % podielov WK) a 300 mil. DEM na vklad tichého spoločníka HGV v tom istom roku (19,86 % WK). Výpočet sa opiera o znalecký posudok dvoch audítorských spoločností zisťujúcich hodnotu WK v rokoch 1986 a 1993. Celková hodnota 1 171,522 mil. DEM sa zahrnula v roku 1993 a v nasledujúcich obchodných rokoch do súvahy. |
26. |
Spolkový úrad bankového dohľadu („BAKred“) uznal na rok 1986 kapitálový odhad vo výške 212,160 mil. DEM. Vzhľadom na určenie výšky celkového kapitálu po ďalších prevodoch v roku 1993 BAKred najprv nevyhovel príslušnej žiadosti HLB, pretože – aby mohol uznať WK ako hodnotnú účasť– zastával názor, že HLB by musela byť oprávnená na likvidáciu WK. Po zmene zákona o WK v roku 1997, ktorý predpokladal rozpustenie podielových vlastníkov na základe žiadosti jedného podielového vlastníka (aj HLB), bol tento problém vyriešený a hodnota bola v plnej výške uznaná ako ručiace vlastné imanie HLB. |
27. |
Podľa údajov Nemecka HLB po obidvoch termínoch prevodu značne rozšírila svoje obchody: v období 1986 až 1999 sa bilančná suma zvýšila z 36,5 mld. DEM v roku 1986 na viac ako 145 mld. DEM v roku 1999. |
28. |
Podľa poskytnutých informácií FHH za podiely, vložené k 1. januáru 1986 (24 %, čo zodpovedá 212,160 mil. DEM) nedostalo žiadnu odmenu. Za podiely, ktoré boli k 1. januáru 1993 prevedené priamo na HLB (38 %, čo zodpovedá 659,362 mil. DEM) takisto nebola dohodnutá nijaká odmena; HGV však za vklad dostal [...] (9) mil. DEM od HLB. |
29. |
Dohodou sa stanovilo, že HGV dostane za svoj vklad podiel na zisku vo výške [...], maximálne však 10 % ročne. Podľa predložených informácií vyplatila HLB od prijatia dohody 23. decembra 1992 k 1. januáru 1993 [...] mil. DEM. |
30. |
Iné druhy odmeny sa nedohodli. Nemecko však uviedlo, že FHH ako jediný vlastník podielov HLB, v súlade so stanovami, dostávalo do roku 1997 ročnú maximálnu dividendu vo výške 6 % (10) . Okrem toho HLB pravidelne prevádzala rezervy z vlastnej činnosti do úročeného základného imania (čo je podľa nemeckej strany porovnateľné s vydaním bezplatných akcií), čo podľa poskytnutých údajov viedlo k reálnemu zúročeniu kapitálu skutočne splateného spoločníkom vo výške [...] % po zdanení (a zodpovedajúcemu prílivu kapitálu), čím sa HLB stala krajinskou bankou s najvyšším reálnym úročením. |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
31. |
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania z 13. novembra 2002 Komisia vyhlásila, že poskytnutie prostriedkov FHH v prospech HLB treba preskúmať z hľadiska zásady trhovo konajúceho investora. Táto zásada hovorí, že prvky pomoci nie sú prítomné ani pri poskytovaní prostriedkov zo strany štátneho investora, ak sú tieto prostriedky poskytnuté za podmienok, za ktorých by aj súkromný kapitálový investor, konajúci za bežných trhových podmienok, bol ochotný prenechať svoje prostriedky súkromnému podniku (11) („bežné trhové podmienky“). |
32. |
Hospodársky úžitok zo širšej kapitálovej základne, vytvorenej predmetným prevodom podielov WK, spočíva pre úverovú inštitúciu v súvisiacom zvýšení kapacity na poskytovanie úverov a v možnosti rozšírenia obchodu. Ak je táto širšia kapitálová základňa poskytnutá štátnym investorom za podmienok, ktoré sú priaznivejšie ako bežné trhové podmienky, predstavuje to zvýhodnenie na základe štátnych prostriedkov. |
33. |
Komisia sa preto zamerala na predbežné prešetrenie otázky, či FHH poskytlo dané prostriedky za bežných trhových podmienok. Za bežných trhových podmienok sa kapitálové vklady odmeňujú v závislosti od ich hodnoty, funkcie a podstúpeného rizika. |
34. |
Komisia na základe informácií, ktoré mala v danom čase k dispozícii, vyjadrila pochybnosti, či odmena, ktorú dostalo FHH, resp. jeho holdingová spoločnosť HGV, zodpovedala bežným trhovým podmienkam. Po zohľadnení celkovej výšky prevedených prostriedkov zodpovedala vyplatená odmena vo výške [...] mil. DEM [...] približne [menej ako 3 %]. Keďže v čase oboch prevodov majetku sa dlhodobé výnosy dlhopisov spolkovej vlády s 10-ročnou splatnosťou, teda bezrizikové vklady, pohybovali na úrovni medzi 6 % a 7 %, ťažko predpokladať, že kapitál bol poskytnutý za bežných trhových podmienok. Dokonca aj pri zohľadnení osobitosti tejto transakcie, ako je nelikvidný charakter prevedených prostriedkov, nemožno odmenu, ktorú dostali FHH, resp. HGV, považovať za bežné trhové úročenie. |
35. |
Nemecko síce vyhlásilo, že HLB bola v čase prevodu podnikom so zdravou ekonomikou, ktorého hodnota z roka na rok stúpala. Výnosy boli čiastočne vyplatené FHH ako dividendy, čiastočne začlenené ako rezervy zo zisku do kapitálovej vybavenosti HLB, čo zvýšilo jej hodnotu a z čoho mal prospech jej vtedajší jediný spoločník FHH. Podľa znaleckého posudku, vypracovaného pri príležitosti predaja podielov (49 %) v prospech LSH, bola stanovená hodnota výnosov HLB vo výške [...] mil. DEM k rozhodnému dňu [...], ktorá podľa interných výpočtov k 31. decembru 1985 dosahovala ešte [...] mil. DEM a k 31. decembru 1992 [...] mil. DEM, z čoho vyplýva ročný priemerný prírastok hodnoty vo výške [...] % v období medzi rokom 1986 ž 1992 a vo výške [...] % medzi rokom 1993 a 1996, ktorý si mohlo FHH, do roku 1997 výlučný vlastník podielov, plne pripísať vo svoj prospech a pri predaji banke LSH aj alikvotne realizovať. Príslušné hodnotenie však Komisia vykonať nemohla, keďže chýbali ďalšie údaje a výpočty, napríklad čo sa týka nárastu dividend a prírastkov hodnoty pripadajúcich na vloženie podielov WK do majetku. |
36. |
Na základe dostupných informácií Komisia vyjadrila vážne pochybnosti o tom, že podmienky, za ktorých FHH previedlo prostriedky, ktoré mala potom HLB zjavne úplne k dispozícii ako ručiaci kapitál, zodpovedali bežným trhovým podmienkam. Na základe toho dospela k záveru, že HLB bola pravdepodobne zvýhodnená poskytnutím štátnych prostriedkov. |
37. |
Čo sa týka výpočtu výšky odmeny, Komisia uviedla, že v tomto štádiu a vzhľadom na osobitné okolnosti tohto prípadu zamýšľa použiť metodiku, ktorá bola základom rozhodnutia vo veci WestLB z 8. júla 1999. |
38. |
Keďže HLB pôsobí na regionálnej, národnej a medzinárodnej úrovni a keďže v dôsledku stále väčšej integrácie sektoru finančných služieb v Spoločenstve vládne medzi finančnými ústavmi rôznych členských štátov silná hospodárska súťaž, v prípade existencie zvýhodnenia zo strany štátu bolo treba vziať do úvahy deformáciu tejto hospodárskej súťaže a poškodzovanie obchodu medzi členskými krajinami. Komisia preto dospela k predbežnému záveru, že predmetné opatrenia predstavujú pravdepodobne pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, čo je podnetom na zváženie ich zlučiteľnosti so spoločným trhom, pretože v danej situácii nebolo možné uplatniť ustanovenia o výnimke ani podľa článku 87 ods. 2 a ods. 3 Zmluvy o ES, ani podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES. |
39. |
V rámci svojho predbežného hodnotenia a v súlade s článkom 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (12) Komisia takisto vychádzala zo skutočnosti, že u týchto opatrení môže ísť o novú a nie o existujúcu pomoc, pričom poukázala aj na článok 15 ods. 2 uvedeného nariadenia. Začatie konania považovala za ďalšie opatrenie Komisie, ktorým sa preruší premlčacia lehota podľa článku 15 ods. 2, a tiež ako také potvrdila predchádzajúce opatrenia, vrátane listov Komisie z 12. januára 1993, 10. novembra 1993, 13. decembra 1993 a 1. septembra 1999 požadujúcich poskytnutie informácií a tiež rozhodnutie o začatí konania vo veci WestLB (13) a rozhodnutie o začatí konania vo veci Landesbank Berlin, doručené HLB (14). |
IV. STANOVISKO NEMECKA
40. |
Nemecko najprv vo svojom stanovisku zopakovalo názor, že prevod 24 % kapitálu WK na HLB k 1. januáru 1986 (hodnota poukázaná do rezervných fondov: 212,160 mil. DEM) podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 nemôže byť predmetom vrátenia ako nezákonne poskytnutá pomoc, pretože 1. januára 1996 už uplynula desaťročná premlčacia lehota tejto transakcie. |
41. |
Vklad kapitálu („prevod z roku 1986“) predstavuje právne a hospodársky samostatný akt, ktorý treba odlíšiť od prevodov, uskutočnených v roku 1993. Ak Nemecko predtým hovorilo o „jednotnej vôli investovať“, ako poznamenala Komisia pri začatí konania, vzťahovalo sa to výlučne na procesy z roku 1993. Aj „Sideletter“ z 22. decembra 1992, na ktorý sa Nemecko odvoláva v liste z decembra 1999, sa týka – a zameriava sa len na – procesu z roku 1986 iba vtedy, keď sa poukazuje na právo FHH na spätný prevod podielov, udelené v rokoch 1986 a 1993. Okrem toho interpretácia Nemecka, že priama výplata odmeny vo výške [...] mil. DEM ročne – keď porovnáme túto sumu s celkovou hodnotou prevodu -zodpovedá približne [menej ako 3 %], slúži výlučne na ilustráciu. To však nič nemení na skutočnosti, že prevod z roku 1986 je z právneho a vecného hľadiska úplne samostatnou transakciou. |
42. |
Ak je prevod z roku 1986 potrebné oddeliť od vkladu v roku 1993, premlčaciu lehotu môže prerušiť pred 1. januárom 1996 len opatrenie Komisie v zmysle článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999. Žiadosti Komisie o poskytnutie informácií, ktoré predchádzali žiadosti z 1. septembra 1999, majú však všeobecný charakter a HLB sa v nich ani nespomína, a preto nespĺňajú požiadavky kladené na konkrétnosť opatrení prerušujúcich premlčaciu lehotu v zmysle článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999. Nemecko uviedlo v tejto súvislosti aj rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. apríla 2003 vo veci T-369/00, Département du Loiret/Komisia (15) (ďalej len „Scott“). V tomto rozsudku súd konštatoval, že list Komisie, v ktorom žiada o poskytnutie informácií o možnej skutkovej podstate pomoci, môže byť opatrením v zmysle článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 schopným prerušiť premlčaciu lehotu. V prípade sporného listu však išlo o žiadosť o informáciu, ktorá sa vzťahovala výlučne a konkrétne na pozemok, ktorý podnik Scott S.A. kúpil za zvýhodnených podmienok. Komisia týmto listom iba poukázala na to, že opodstatnenosť tejto predmetnej pomoci treba preskúmať a pomoc v prípade potreby vrátiť. Podľa názoru Nemecka tým súd stanovil minimálne požiadavky, ktoré musí obsahovať žiadosť o informácie, aby mohla byť považovaná za opatrenie schopné prerušiť premlčaciu lehotu. |
43. |
Žiadosti o informácie z 12. januára 1993, 10. novembra 1993 a 13. decembra 1993, ktoré Komisia uvádza v rozhodnutí o začatí konania a ktoré adresuje Nemecku, ani zďaleka nespĺňajú tieto požiadavky. Tieto listy sa týkali len Westdeutsche Landesbank a všeobecnej žiadosti o informácie o možných podobných prevodoch na iné krajinské banky. HLB ani FHH sa v žiadnom z týchto listov nespomína. Podľa názoru Nemecka stojí ďalšiemu preskúmaniu procesu z roku 1986 v ceste námietka premlčania. . |
44. |
Čo sa týka ekonomickej stránky vkladu kapitálu, Nemecko najprv potvrdilo, že celá hodnota podielov WKA, vložených v roku 1986 a 1993 vo výške 1 171,522 mil. DEM, bola HLB v nezmenenej výške k dispozícii ako vlastné imanie. Vložený kapitál v žiadnom časovom úseku nepodliehal účelovému viazaniu alebo inému obmedzeniu použitia. |
45. |
V tejto súvislosti si treba uvedomiť, že kapitál prevedený v roku 1986 bol od tohto momentu klasifikovaný zo strany BAKred ako ručiace vlastné imanie. Celkovú sumu, teda vrátane prevodu z roku 1993 vo výške približne 959 mil. DEM (38 % priamo prevedené podiely WK, poukázané vo výške 659,362 mil. DEM do otvorených rezerv HLB, a 19,86 % nepriamo prevedených podielov WK prostredníctvom HGV, ktoré boli poskytnuté HLB ako vklad tichého spoločníka vo výške 300 mil. DEM), uznal BAKred ako ručiace vlastné imanie až v roku 1997. Súviselo to s tým, že zákon o WK bol zmenený až 25. júna 1997 a HLB ako vlastníkovi podielov bolo priznané právo na rozpustenie, resp. likvidáciu WK. |
46. |
Nemecko uviedlo, že HLB mala preto prevedené prostriedky v ich ručiacej funkcii k dispozícii v plnej miere so spätnou platnosťou od 1. januára 1997. Napriek tomu však HLB, ako Nemecko neskôr informovalo, už pred týmto dátumom použila časť kapitálovej rezervy vo funkcii ručenia, a to – zaokrúhlene – od 183 mil. DEM v roku 1993, vyše 436 mil. DEM (1994) a 255 mil. DEM (1995) do 208 mil. DEM v roku 1996 (pozri aj tabuľku v bode 183). Zvyšné prostriedky z kapitálovej rezervy neboli použité a neboli uznané za ručiace vlastné imanie. Až od 1. januára 1997 nepretržite do odčlenenia WK pri príležitosti fúzie s LSH na HSH Nordbank 2. júna 2003 bola k dispozícii suma vo výške 659,4 mil. DEM. Vklad tichého spoločníka vo výške 300 mil. DEM bol rovnako od roku 1997 až do tohto dátumu k dispozícii v plnej miere ako ručiace vlastné imanie. Pred rokom 1997 neboli tieto prostriedky použité a ani uznané ako vlastné imanie. |
47. |
Čo sa týka odmeny, za vklad tichého spoločníka sa priebežne vyplácala maximálna suma vo výške [...] mil. DEM [...], zodpovedajúca [maximálne 10 %]. Za kapitálovú rezervu vo výške približne 659 mil. DEM sa žiadna odmena neplatila. |
48. |
Nemecko však opakovane vyhlásilo, že za súčasť odmeny treba považovať nielen dohodnuté priame úročenie vkladu tichého spoločníka. Po prvé, treba zohľadniť aj výplatu dividend výlučnému vlastníkovi podielov FHH, pretože zisky, ktoré dosiahla HLB, sa nevyhnutne týkajú aj prostriedkov, ktoré previedlo FHH. FHH ako jediný vlastník podielov dostávalo do roku 1997 maximálnu dividendu vo výške 6 %, určenú stanovami a od roku 1997 premenlivé ale narastajúce dividendy zo svojho podielu na základnom kapitále. Z [...] mil. eur v roku 1985 až do roku 1996, keď FHH bolo ešte jediným vlastníkom, sa tieto dividendy zvýšili na [...] mil. eur v roku 1996. V roku 1997 pripadalo na už iba 50,5 % podielov FHH [...] mil. eur dividend, a táto suma do roku 2001 narástla na [...] mil. eur. |
49. |
Okrem toho, rezervy, ktoré HLB dosiahla sama, sa pravidelne transformovali na základný kapitál. Základný kapitál sa z 228,3 mil. eur v roku 1985 zvýšil na 250,9 mil. eur v roku 1997 a odvtedy zostal nezmenený. Od roku 1985 sa neprerušene zvyšovali rezervy zo zisku, a to z 93,1 mil. eur v roku 1985 na 321,8 mil. eur v roku 2001. Toto všetko svedčí o značnom náraste výnosov. |
50. |
Okrem toho je potrebné zohľadniť nárast hodnoty, ktorý bol dosiahnutý vďaka vloženému kapitálu a pripísaný samotnému FHH. Ide pritom o nárast hodnoty o približne [...] %, resp. [...] %, súvisiaci výlučne s prevodom podielov WK. Presnejšie výpočty, spočívajúce na metóde výnosových hodnôt, predložilo Nemecko vo svojom stanovisku. Podľa toho sa hodnota HLB medzi rokom 1985 a 1992 zvýšila o [...] mil. DEM, resp. ročne takmer o [...] mil. DEM, čo vzhľadom na podiel WK vložený v roku 1986 predstavuje výnosovosť [...] %. V období medzi rokom 1992 a 1995 narastala hodnota podniku o [...] mil. DEM ročne, čo vzhľadom na podiel WK vložený k 1. januáru 1993 predstavuje výnosovosť [...] % ročne. To opätovne dokazuje, že pri zohľadnení všetkých faktorov dosiahlo FHH primerané výnosy. |
51. |
A nakoniec, FHH mohlo očakávať primerané výnosy v oboch momentoch investícií. V prípade HLB išlo koncom roka 1985, resp. koncom roka 1992 o hospodársky podnik s uvedenými príkladnými výnosmi vlastného imania (pred zdanením) vo výške viac ako 19 % v roku 1985 a 8 – 9 % v rokoch 1989/90 až po 12 % v roku 1992. Na porovnanie Nemecko predložilo ním vypočítané výnosy vlastného imania piatich súkromných nemeckých bánk, ktoré podľa jeho názoru dokazujú, že HLB v jednotlivých rokoch od 1980 do 1992 nebola pod príslušným ročným priemerom týchto piatich bánk, resp. v niektorých rokoch bola pod týmto priemerom o približne 1 – 6 % (pred zdanením), resp. 1 – 4 % (po zdanení). Na základe toho možno povedať, že HLB „nezaostáva“ za ostatnými súkromnými bankami. |
52. |
V ostatných smeroch zastávalo Nemecko názor, že prevody sú kvôli chýbajúcej likvidite prostriedkov porovnateľné s vecným vkladom. Pri výpočte výnosnosti by preto záležalo na rozdiele medzi vecným vkladom a vkladom v hotovosti, ktorý spočíva na i refinančných nákladoch na poskytovanie úverov za účelom rozšírenia obchodov, resp. na nevýhode, že peňažná hodnota vkladu sa nedá priamo investovať. Podľa poskytnutých výpočtov predstavuje úrokový rozdiel vecného vkladu za rok 1986 oproti vkladu v hotovosti asi 7,6 % pri poskytovaní úverov a asi 6,8 % prii bezrizikovch výnosových investíciách. Pre vklad k 1. 1. 1993 rozdiel predstavuje približne 8,3 % pri poskytovaní úverov a 7,36 % pri bezrizikových investíciách. Z hľadiska hrubého výnosu to pre hypoteticky v hotovosti vložený a skutočne vložený nelikvidný kapitál znamená rozdiel približne 6 % (1986), resp. 6,6 % (1993). Túto nevýhodu by musel pri posudzovaní primeranosti svojej odmeny zohľadniť aj trhovo konajúci investor. |
V. STANOVISKO BDB
53. |
BdB považuje odmenu, ktorá bola v skutočnosti vyplatená, za nedostatočnú. Za podiely WK, prevedené k 1. januáru 1986, nebola vyplatená vôbec žiadna odmena, za podiely v roku 1993 to bolo len úročenie vkladu tichého spoločníka. V pomere k celkovému vloženému kapitálu je to menej ako 3 % ročne a teda to nemožno považovať za bežné trhové podmienky. Nárok FHH na primeranú odmenu nemôže odpadnúť z toho dôvodu, že bolo výlučným vlastníkom HLB. Do úvahy pripadá očakávanie minimálne priemerného výnosu, ktorý súkromné banky bežne spájajú s poskytnutím vlastného imania dcérskym spoločnostiam. |
54. |
Je síce pravda, ak toto očakávanie výnosov sa neodráža v dohodnutí pevného úroku, pretože odvedenie výnosov materskému podniku sa môže uskutočniť tak vo forme dividend ako aj stúpajúcich výnosov a s tým súvisiaceho prírastku hodnoty dcérskeho podniku. Napriek tomu však očakávané bežné trhové výnosy zodpovedajú stanoveniu pevnej úrokovej sadzby. |
55. |
FHH malo teda ako trhovo konajúci investor od HLB očakávať bežný trhový výnos. Z toho však FHH v žiadnom prípade nemohol vychádzať. |
56. |
Pri vkladaní kapitálu k 1. januáru 1986 sa podľa oznámenia senátu zemskému parlamentu zo 17. decembra 1985 zjavne počítalo s podpriemerným výnosom od 0,3 do 0,5 mil. DEM (podľa BdB analogicky 0,1 až 0,2 %). Keďže dividendy sa mali vyplatiť až po skutočnom rozšírení obchodov, FHH v prvých rokoch zrejme nedostalo nijakú odmenu. Do úvahy nemožno brať ani dividendy, ktoré boli FHH naozaj vyplatené, pretože súkromný investor by za takýchto okolností vyžadoval fixnú ročnú odmenu. Rovnako nemožno brať do úvahy rezervy a zisky prevedené do základného imania. |
57. |
Takisto sa tu nedalo počítať za daných okolností ani s realizáciou inak očakávaného prírastku hodnoty, , pretože podiely v HLB neboli obchodovateľné. Okrem toho tieto podiely nemohli ani podliehať nijakému priebežnému oceňovaniu. K odstráneniu prvku pomoci prostredníctvom predaja podielov vo výške 49,5 % banke LSH v roku 1997 nedošlo. Predaj sa uskutočnil neskôr ako investícia, a preto bol z hľadiska očakávanej odmeny celkom nepodstatný. Pri posudzovaní oprávnenosti pomoci ide o to, či proces prebehol za bežných trhových podmienok. |
58. |
Z uvedeného vyplýva, že súkromný investor by za týchto okolností investoval iba vtedy, ak by sa dali očakávať skoré výnosy alebo finančné toky, buď vo forme pevných dividend, alebo aj variabilných peňažných tokov ako náhrada. Súkromný investor by však v takejto situácii pravdepodobne uprednostnil pevne dohodnuté úroky. Hovorí za to aj okolnosť, že FHH nebol povolený spätný prevod WK bez protihodnoty – kompenzačnej platby v účtovnej hodnote. |
59. |
Pri výpočte trhovo primeranej odmeny BdB najprv vychádzal z toho, že za prevedené prostriedky by sa mala zaplatiť odmena ako za kmeňový kapitál, pretože ich bankový dohľad uznal ako základné imanie. BdB uvádza, že pri stanovení primeraného výnosu poskytnutého kapitálu sa vždy vychádza z bezrizikovej časti výnosu a z rizikovej prémie, t. j. koná sa podľa základného princípu, očakávaný výnos rizikovej investície = bezrizikový výnos + riziková prémia rizikovej investície'. |
60. |
Výpočet minimálnej odmeny potom BdB konkrétne uskutočnil na základe takzvaného Capital Asset Pricing Models („CAPM“), podľa ktorého sa očakávaná jednotlivá riziková prémia vypočíta pomocou tzv. betahodnoty (štatisticky meraná odchýlka individuálnej rizikovej prémie od všeobecnej dlhodobej trhovej rizikovej prémie). |
61. |
Na výpočet bezrizikového výnosu BdB použil výnosy dlhodobých štátnych obligácií, pretože pevne úročené cenné papiere vydané štátom predstavujú investičnú formu s najnižším alebo žiadnym rizikom (16). |
62. |
Na stanovenie rizikovej prémie BdB najprv zisťuje takzvanú všeobecnú trhovú rizikovú prémiu, teda rozdiel medzi dlhodobým priemerným výnosom bežného trhového portfólia akcií a bezrizikového výnosu (štátne obligácie). Vo svojom stanovisku z 25. júna 2003 najprv stanovil za základ dlhodobú trhovú rizikovú prémiu v jednotnej výške 4,6 %. |
63. |
Hodnoty beta potom BdB podľa vlastných údajov určoval na základe vzorky historických údajov porovnateľných bánk. BdB dospel najprv k výsledku, že všetky betahodnoty všetkých krajinských bánk a vo všetkých sledovaných obdobiach sú vyššie ako jedna, čo znamená, že BdB považuje rizikovú prémiu za investície do krajinských bánk v štatistickom priemere za vyššiu ako trhovú rizikovú prémiu. |
64. |
Pri základnej bezrizikovej úrokovej sadzbe vo výške 8,05 % (december 1985 pre prevod z roku 1986) a 5,90 % (december 1992 pre prevod z roku 1993) a betafaktore HLB v hodnote 1,1660 (prvé obdobie) a 1,0836 (druhé obdobie) vypočítal BdB minimálnu očakávanú odmenu za podiely vložené k 1. januáru 1986 vo výške 13,41 % a za podiely vložené k 1. januáru 1993 vo výške 10,88 %. |
65. |
Ďalej BdB konštatoval, že sadzbu, ktorú Komisia odpočítala od minimálnej odmeny z dôvodu chýbajúcej likvidity majetku Wfa vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES, Súd prvého stupňa potvrdil. V tomto prípade nebol teda dôvod odkloniť sa od tejto metódy a aj tu bolo potrebné uskutočniť zrážku v na likviditu. Výška zrážky z dôvodu chýbajúcej likvidity sa určuje v súlade s „metodikou WestLB“ podľa čistých nákladov na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie mínus príslušná podniková daň). |
66. |
Okrem toho BdB zastával názor, že prirážka, ktorú stanovila Komisia vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES (a to 1,5 %) a ktorú Súd prvého stupňa potvrdil, by sa mala realizovať aj v prípade HLB. Ak aj v iných prípadoch týkajúcich sa krajinských bánk existujú v porovnaní s „normálnou investíciou do kmeňového imania“ okolnosti, zvyšujúce riziko, ako je mimoriadna výška prevedeného majetku, nevydané nové akcie a s tým spojené zrieknutie sa dodatočných hlasovacích práv, a tiež chýbajúca zastupiteľnosť investície, potom aj v tomto prípade je podľa BdB namieste prirážka. |
67. |
Namiesto takto stanoveného bežného trhového výnosu si FHH nedohodlo, resp. nedostalo za prevod z roku 1986 vôbec žiadnu odmenu, a odmena za prevod z roku 1993 bola príliš nízka. Za posledný vklad, ktorý bankový dohľad až v roku 1997 uznal ako základné imanie, platila HLB od roku 1993 ročný podiel na zisku, ktorý predstavovala zaručená odmena vo výške 7 % a variabilná zložka (pevná úroková sadzba 0,5 % na dividendy z bilančného zisku). Pritom skutočnú výšku odmeny BdB nepoznal. V porovnaní s kmeňovým imaním sa však odmena javí ako príliš nízka. Okrem toho sa odmena vyplácala HGV, ktorá síce bola holdingovou spoločnosťou FHH, ale z hospodárskeho hľadiska predstavovala samostatnú jednotku, zatiaľ čo priamo FHH nedostávalo nič. Za vklad iných podielov do kapitálových rezerv dokonca nebola dohodnutá žiadna odmena. |
68. |
Premlčaciu lehotu vzhľadom na prevod podielov k 1. januáru 1993 Komisia prerušila žiadosťou o poskytnutie informácií 1. septembra 1999 a rozhodnutím o začatí konania z 13. novembra 2002. Čo sa týka vkladu k 1. januáru 1986, opiera sa BdB pri popretí premlčania o právny koncept pokračujúceho konania. Ten má aj analógiu v judikatúre klasického práva hospodárskej súťaže. Predpoklady súvisiaceho konania tu existujú, pretože všetky prevody sa uskutočnili v spojitosti s jednotnou koncepciou posilnenia kapitálu a rozšírenia obchodu a podľa rovnakého vzoru. Na prevod k 1. januáru 1993 sa ani podľa nových pravidiel o kapitálovej primeranosti nedá pozerať ako na izolovaný akt. Prevody z rokov 1986 a 1993 preto tvoria jednotné kapitálové opatrenie, a pomoc bola v plnej miere poskytnutá až 1. januára 1993. |
69. |
Nie je preto ani dôležité, či žiadosti Komisie o informáciu z roku 1993 mohli prerušiť premlčaciu lehotu. BdB v tomto smere však konštatuje, že tento termín týkajúci sa pomoci poskytnutej HLB sa mohol prerušiť len vtedy, ak sa listy týkali práve tejto pomoci. Keďže BdB nepozná presný obsah týchto listov, nemôže ani zaujať konečné stanovisko. |
VI. REAKCIA NEMECKA NA STANOVISKO BDB
70. |
Nemecko najprv uviedlo, že BdB interpretoval rozsudok Súdu prvého stupňa vo veci WestLB zo 6. marca 2003 (ďalej len „rozsudok WestLB“) nesprávne. BdB sa zrejme domnieva, že rozsudok stanovil, že nárast hodnoty po prísune kapitálu nepredstavuje bežný trhový výnos. K tomu sa však súd relevantne nevyjadril. Výrok súdu, že súkromný investor sa normálne neuspokojí s minimalizovaním straty alebo obmedzeným výnosom ani vtedy, ak už má podiel na kmeňovom imaní podniku, do ktorého investuje, nehovorí nič o posúdení výnosu z hľadiska pomoci, keď výnos nie je tvorený pevným úročením, ale napríklad nárastom hodnoty podniku. |
71. |
BdB to potom zjavne sám pripúšťa, keď hovorí o kapitálových vkladoch súkromných bánk do dcérskych spoločností a tvrdí, že očakávaný výnos pritom nie je vyjadrený dohodnutým pevným úrokom, ale v dividendách a v náraste ziskov a s tým spojeným rastom hodnoty. V tejto súvislosti treba tiež poznamenať, že BdB si nie je dostatočne vedomý skutočnosti, pokiaľ ide o ním spochybňovanú možnosť realizácie nárastu hodnoty HLB, pretože 49,5 % podielov nebolo napriek tvrdeniu BdB obchodovateľných, keďže v roku 1997 boli predané LSH. |
72. |
Minimálne výnosy, ktoré BdB vyrátal s použitím tzv. CAPM vo výške 13,41 % (prevod v roku 1986), resp. 10,88 % (celý prevod v roku 1993), neboli primerané. Po prvé, voči použitiu CAPM existujú zásadné námietky a voči jeho použitiu zo strany BdB existujú osobitné námietky. BdB okrem iného obmedzil trhové portfólio na nemecké akcie uvádzané v CDAX, odhadol parametre len na základe údajov, ktoré boli čiastočne z minulosti, bez toho, aby overil platnosť v období relevantnom pre investíciu, trhovú rizikovú prémiu odvodil zo štúdie zameranej výlučne na priemerný výnos nemeckých akcií od roku 1954 do roku 1988 a na výpočet koeficientu beta použil banky CDAX ako podniky s rovnakým obchodným a rizikovým profilom. Na základe toho boli takmer všetky faktory potrebné pre CAPM stanovené nesprávne a bežné minimálne trhové výnosy predmetných transakcií nadhodnotené. |
73. |
Okrem toho BdB zdôvodnil prirážku z dôvodu osobitosti transakcií jednoduchým prevzatím kritérií uvedených v rozhodnutí 2000/392/ES bez toho, aby uskutočnil takú kvantifikáciu, ktorá bola predmetom kritiky v rozsudku WestLB. Okrem toho je potrebné z dôvodu chýbajúcej likvidity odpočítať plnú výšku refinančnej sadzby, pretože nie je vôbec prípustné započítavať efekt daňovej úľavy uvádzaný zo strany BdB ako zrážku z dôvodu nedostatku likvidity, do primeraných výnosov. To je zásadná chyba v uvažovaní. Očakávané výnosy na úrovni investora nemajú nič spoločné s bilančnými daňovými efektmi na úrovni podniku. |
74. |
Vychádzajúc zo svojho právneho ponímania, Nemecko vypočítalo bežný trhový výnos ako alternatívu ku kalkulácii BdB. Nemecko pritom vychádzalo len z transakcie v roku 1993, keďže prevod z roku 1986 je premlčaný. |
75. |
Nemecko zastávalo názor, že najprv treba uskutočniť analýzu rizikového profilu obidvoch vecných vkladov. Podľa toho treba najprv porovnať vklad tichého spoločníka s podobným vkladom s rovnako dlhou dobou splatnosti (16 rokov). Čo sa týka kapitálovej rezervy, treba vzhľadom na rizikový profil, ako napr. takmer úplnú absenciu ručenia v prípade konkurzu, bezvýznamnosť hlasovacích práv z dôvodu 100 % vlastníctva FHH, účasť na strate, poradie nárokov na výplatu dividend a dobu splatnosti, vychádzať najskôr z porovnania s časovo neobmedzeným vkladom tichého spoločníka. Na tomto základe zhrnulo Nemecko v odpovedi na stanovisko BdB obidva nástroje na účel výpočtu odmeny, zvážilo však ich podiel na celkovom vklade z hľadiska termínovaného a netermínovaného vkladu. Pri plnom odpočítaní nákladov na refinancovanie stanovilo Nemecko primeranú odmenu za celý vklad na 1,48 %. |
76. |
Vychádzajúc zo svojho právneho ponímania Nemecko vypočítalo vo svojej odpovedi výnosy kapitálovej rezervy alternatívne aj podľa metódy CAPM. Pri použití trhovej rizikovej prémie vo výške 3 % a betahodnoty HLB vo výške 0,7861, vyplynie pre zvýšenie kapitálovej rezervy hypotetický minimálny výnos vkladov v hotovosti vo výške 9,74 %, od ktorého ešte z dôvodu chýbajúcej likvidity treba odpočítať plnú výšku nákladov na refinancovanie, takže skutočný bežný trhový výnos dosiahne 2,36 %. Pre vklad tichého spoločníka, s ktorým sa na sekundárnom trhu nedá obchodovať, Nemecko nepoužilo CAPM, ale porovnanie s podobnými nástrojmi financovania. Podľa toho pre netermínované vklady tichého spoločníka porovnateľné s vkladom do HLB vyplynula po odpočítaní plnej výšky nákladov na refinancovanie prirážka v hodnote 1,29 %. Súhrnne a po zvážení to predstavuje celkovú odmenu vo výške 2,08 %. |
77. |
V súvislosti s premlčaním, ktoré podľa názoru BdB nenastalo v dôsledku spojenia oboch transakcií, zopakovalo Nemecko svoje námietky, uvedené už predtým v jeho stanovisku a opätovne konštatovalo, že prevod z roku 1986 právne a reálne nesúvisí s prevodom z roku 1993, ako o tom svedčia aj pôvodne predložené a neskôr doplnené dokumenty. Právny inštitút pokračujúceho konania, ktorú uvádza BdB, nie je medzičasom jednoznačne prijímaný ani sudcami Spolkového najvyššieho súdu v trestných konaniach. Konštrukcia pokračujúceho konania v Európskom kartelovom práve, výslovne upravená v nariadení o premlčaní stíhania a premlčaní výkonu trestu, sa nemôže aplikovať na pomoc týkajúcu sa inej skutkovej podstaty, najmä ak nariadenie (ES) č. 659/1999 nepozná konštrukciu pokračujúceho konania. |
VII. DOHODA MEDZI BDB, FHH A HSH NORDBANK
78. |
Komisia dostala 8. októbra 2004 informácie o výsledkoch dohody medzi sťažovateľom BdB, FHH a HSH Nordbank, ktorá vznikla v roku 2003 fúziou LSH a HLB. Bez ohľadu na pretrvávajúce zásadné právne ponímanie zmluvných strán sa strany dohodli na zásadnej metodike výpočtu výnosu ako porovnateľnej priamej, pevnej odmeny. Čo sa týka prevodu 38 % podielov WK do kapitálovej rezervy vo výške približne 959,4 mil. DEM z roku 1993, dosiahla sa dohoda o výške primeranej odmeny. Čo sa týka nepriameho začlenenia 19,86 % podielov WK vo výške 300 mil. DEM do vkladu tichého spoločníka, uskutočneného k 1. januáru 1993, dosiahla sa síce zásadná dohoda o spôsobe určenia pevného meradla pre odmenu, nie však presný spôsob výpočtu, najmä čo sa týka zrážky z dôvodu chýbajúcej likvidity (pozri body 81 až 203). Strany žiadajú Komisiu, aby pri svojom rozhodovaní zohľadnila výsledky tejto dohody. Dohoda sa nezaoberá prevodom z roku 1986; strany vyhlásili, že nebudú oponovať konečnému rozhodnutiu Komisie o premlčaní tohto prevodu. |
79. |
Strany najprv s pomocou CAPM stanovili bežnú trhovú minimálnu odmenu za vklad do kapitálových rezerv (približne 959 mil. DEM). Berúc za základ bezrizikovú úrokovú sadzbu vo výške 7,23 %, všeobecnú trhovú rizikovú prémiu vo výške 4 % a betahodnotu vo výške 0,74, mala byť primeraná minimálna odmena za podiely vložené do kapitálových rezerv podľa tejto dohody 10,19 %. Z dôvodu výlučného vlastníctva FHH nedohodla sa žiadna ďalšia prirážka, napr. pre nedostatok hlasovacích práv. Nakoniec sa stanovila zrážka vo výške 3,62 % z dôvodu chýbajúcej likvidity kapitálu (na základe bezrizikovej úrokovej sadzby ako hrubé náklady na refinancovanie, z toho približne 50 % daň právnickej osoby plus príplatok na solidaritu na určenie čistých nákladov na refinancovanie). Výsledkom je výpočet primeranej odmeny vo výške 6,57 %. |
80. |
Za poskytnutie 300 mil. DEM ako vkladu tichého spoločníka vypočítali HSH Nordbank a FHH maržu odmeny vo výške 129 bázických bodov, pretože teba odpočítať hrubé náklady na refinancovanie. BdB uprednostnil tiež výpočet podľa CAPM a s použitím nižšieho betafaktoru (0,32) pre túto špeciálnu transakciu, ktorá sa uskutočnila v rovnakom čase a zrážky za likviditu po zdanení vo výške 3,62 % (čisté náklady na refinancovanie) stanovil primeranú odmenu vo výške 4,89 %. |
VIII. HODNOTENIE OPATRENÍ
1. K ZÁSADNEJ OTÁZKE PREMLČANIA
81. |
Nemecko zastávalo názor, že pre prevod 24 % kapitálových podielov, uskutočnený k 1. januáru 1986, ktorým sa kapitál HLB zvýšil o 212,160 mil. DEM v prípade, že ho možno považovať za pomoc, uplynula desaťročná premlčacia lehota podľa článku 15 nariadenia (ES) č. 659/1999. Žiadosti Komisie o poskytnutie informácií z 12. januára 1993, 10. novembra 1993 a 13. decembra 1993, teda žiadosti pred 1. januárom 1996, mali všeobecný charakter, a preto ich nemožno považovať za opatrenia podľa článku 15 ods. 2 uvedeného nariadenia, ktoré by mohli prerušiť premlčaciu lehotu. |
82. |
Po podrobnejšom preskúmaní skutočností sa Komisia pripojila k tomuto názoru a prevod k 1. januáru 1986 už nebude skúmať z hľadiska možného poskytnutia pomoci. |
83. |
Treba poznamenať, že článok 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999, ktoré nadobudlo platnosť 16. apríla 1999, ktorý stanovuje termín na vrátenie nezákonne poskytnutej pomoci, platí pre akékoľvek opatrenie prijaté po nadobudnutí platnosti opatrenia, ktorým sa s konečnou platnosťou žiada vrátenie pomoci aj vtedy, ak pomoc bola poskytnutá pred nadobudnutím platnosti (17). Za začiatok plynutia desaťročnej lehoty, počas ktorej môže Komisia požadovať vrátenie nezákonne poskytnutej pomoci, sa považuje dátum, keď sa pomoc poskytla, aj keby nariadenie v tomto čase ešte nebolo platné (18). |
84. |
Prevod k 1. januáru 1986 bol jednorazovým, nie opakovaným štátnym opatrením. Tým sa odlišuje od štátnych systémov pomoci predpokladajúcich opakované opatrenia, ako napríklad každoročné príspevky alebo fiškálne úľavy. Prevod z roku 1986 okrem toho nie je v právnej alebo skutkovej súvislosti s prevodom z roku 1993. Ani „sideletter“ z 22. decembra 1992, uvedený v liste Nemecka v decembri 1999 a neskôr predložený, nehovorí, ako sa pôvodne uvádzalo, o jednotnom investičnom zámere oboch prevodov. Tento sideletter sa týka iba prevodu z roku 1993 a na tento účel preberá určité úpravy prevodu z roku 1986 aj pre prevod ďalších podielov k 1. januáru 1993, a to právo FHH požadovať prevod podielov WK. |
85. |
Prevod FHH k 1. januáru 1986 treba považovať za moment poskytnutia nezákonnej pomoci, v prípade, že sa jej existencia preukáže. Právoplatným poskytnutím prostriedkov za uvedených podmienok pripadla HLB možná hospodárska výhoda. Prostriedky boli HLB k dispozícii od 1. januára 1986; BAKred ich uznal od roku 1986. Na základe toho sa desaťročná lehota končí 1. januára 1996. |
86. |
Túto desaťročnú lehotu možno podľa článku 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999 prerušiť akýmkoľvek opatrením, ktoré prijme Komisia alebo členský štát na žiadosť Komisie vo vzťahu k nezákonne poskytnutej pomoci. V rozsudku „Scott“ Súd prvého stupňa konštatoval, že žiadosť Komisie o informácie týkajúca sa presne definovaného prípadného opatrenia pomoci, podaná ešte pred nadobudnutím platnosti uvedeného nariadenia, nemohla síce v tomto termíne prerušiť desaťročnú premlčaciu lehotu, ale môže sa jej prisudzovať takáto účinnosť, ak Komisia po nadobudnutí platnosti nariadenia uplatní svoje právomoci na vrátenie predmetnej pomoci (19). |
87. |
V tomto prípade nespĺňajú žiadosti Komisie o informácie pred 1. januárom 1996 požiadavky kladené na opatrenie schopné prerušiť desaťročnú premlčaciu lehotu, pretože to nie sú opatrenia týkajúce sa nezákonnej pomoci, ako to určuje článok 15 ods. 2 nariadenia (ES) č. 659/1999. |
88. |
Až do žiadosti o informácie z 1. septembra 1999 sa Komisia v žiadnom zo svojich listov adresovaných Nemecku nepýtala na prevod v Hamburgu a nespomenula ani FHH, ani HLB. Tri listy z roku 1993 sa týkajú výlučne prevodu WfA na WestLB; okrem toho tieto listy obsahujú iba všeobecné otázky týkajúce sa možných iných prevodov v krajinských bankách iných spolkových krajín. Žiadosť o informácie z 10. novembra 1993 spomína okrem otázok týkajúcich sa WestLB iba spolkové krajiny Berlín, Šlezvisko-Holštajnsko a Dolné Sasko. BdB síce v obidvoch svojich listoch z roku 1994 ako aj v liste z 3. januára 1995 upozornil aj na prevody FHH na HLB. Komisia však na to po prvýkrát reagovala vo svojom liste z 1. septembra 1999, a vyžiadala si informácie o operáciách v Hamburgu. |
89. |
Pred skončením desaťročnej lehoty 1. januára 1996, keď bolo možné vrátenie pomoci, nebolo badať nijaké vyšetrovanie prevodov na HLB zo strany Komisie. Korešpondencia týkajúca sa WestLB, ako aj všeobecné otázky o možných prevodoch v iných spolkových krajinách nemohli nahradiť žiadosť o informácie týkajúce sa konkrétne uvedenej prípadnej pomoci. V opačnom prípade by už všeobecné, v desaťročnom intervale posielané obežníky Komisie mohli prerušiť lehotu a tým anulovať zmysel každej premlčacej lehoty. |
90. |
Nemecko a HLB sa vzhľadom na osobitné okolnosti prevodu z roku 1986 môžu podľa názoru Komisie odvolávať na princíp právnej istoty a ochrany dôvery, aj keď vklad nebol oznámený podľa článku 88 Zmluvy o ES. Pritom treba mať na zreteli, že vývoj právnych predpisov týkajúcich sa poskytovania pomoci a jej kontroly v tom čase ešte nebol vo všetkých smeroch natoľko pokročilý, ako tomu bolo po roku 1990. Platí to hlavne pre oblasť prísunu kapitálu zo strany verejného sektoru a, napríklad, pre princíp trhovo konajúceho investora, ktorý bol formulovaný a v praxi overený až po prvom prevode na HLB. Z tohto dôvodu teda nemecké úrady a HLB, ktorá v roku 1986 uskutočnila prevody podielov medzi dvomi podnikmi v jej 100 % vlastníctve, nemohli predpokladať existenciu prípadnej štátnej pomoci a s tým súvisiacu oznamovaciu povinnosť. |
91. |
Týmto Komisia považuje desaťročnú premlčaciu lehotu podľa článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 za uplynutú. Vloženie 24 % podielov WK do HLB k 1. januáru 1986 a s tým spojená prípadná pomoc sa prípadne považuje za existujúcu pomoc podľa článku 15 ods. 3 uvedeného nariadenia. Nasledujúci text sa vzťahuje výlučne na prevody k 1. januáru 1993. |
2. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY O ES
92. |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES v prípade, že v Zmluve o ES nie je určené inak, je štátna alebo zo štátnych prostriedkov poskytnutá pomoc, ktorá zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví deformuje, alebo hrozí deformáciou hospodárskej súťaže, nezlučiteľná so zásadami spoločného trhu, ak poškodzuje obchod medzi členskými štátmi. |
2.1. Štátne prostriedky a zvýhodnenie určitého podniku
93. |
Ako už bolo uvedené, k 1. januáru 1993 bolo takmer 58 % podielov, ktoré vlastnilo FHH vo WK, priamo a nepriamo (vklad tichého spoločníka prostredníctvom HGV) prevedených na HLB. Ide teda o štátne prostriedky v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
94. |
Hospodársky prínos širšej kapitálovej základne spočíva vo väčšej kapacite na poskytovanie úverov a tým aj v možnosti na rozšírenie obchodnej činnosti. V prípade poskytnutia dodatočného vlastného kapitálu podniku za podmienok, ktoré sú výhodnejšie ako bežné trhové podmienky, ide o zvýhodnenie v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Pri skúmaní tejto otázky uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Túto zásadu už Súdny dvor a Súd prvého stupňa akceptoval a ďalej rozvinul vo viacerých prípadoch, najmä v rozsudku Súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003, ktorý významne súvisí s predloženým prípadom (20). |
a) Zásada trhovo konajúceho investora
95. |
Podľa zásady trhovo konajúceho investora sa za štátnu pomoc nepovažuje situácia, ak sú kapitálové prostriedky poskytnuté za podmienok, „za ktorých by bol súkromný investor, konajúci za bežných trhových podmienok, ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“ (21). Finančné opatrenie sa považuje za neprijateľné pre trhovo konajúceho investora vtedy, ak – čo treba preskúmať – očakávaná alebo dohodnutá odmena za poskytnuté prostriedky zaostáva za odmenou zaplatenou za porovnateľné investície na otvorenom trhu. |
96. |
Zásada trhovo konajúceho investora sa rovnakým spôsobom vzťahuje na všetky verejné podniky, a to bez ohľadu na to, či sú ziskové alebo stratové. Tento postoj Komisie potvrdil Súd prvého stupňa v rozsudku v prípade WestLB (22). |
97. |
Komisia sa pri posudzovaní prípadu musí opierať o údaje, ktoré mal k dispozícii investor v čase svojho rozhodnutia o tomto finančnom opatrení. O prevode, ktorý je tu predmetom posudzovania, príslušné verejné orgány rozhodli koncom roka 1992 a účinnosť nadobudol k 1. januáru 1993. Komisia preto musí túto transakciu posudzovať na základe údajov dostupných v tom čase a hospodárskych a trhových okolností existujúcich v tom čase. Údaje v tomto rozhodnutí, ktoré sa týkajú neskorších rokov, sa použijú iba na ilustráciu. |
98. |
Keď sa verejný vlastník rozhodne, že pre banku je vhodný prísun kapitálu, aby tak splnila kapitálové požiadavky, vzniká otázka, či by mimoriadne okolnosti, za ktorých sa kapitál poskytol, boli prijateľné pre trhovo konajúceho investora. Ak je na splnenie požiadaviek na kapitálovú primeranosť potrebné kapitálové opatrenie, mohol by byť trhovo konajúci investor ochotný ho realizovať, aby udržal hodnotu už vykonaných investícií. Nástojil by však na primeranom výnose z nového kapitálového vkladu so zvážením rizikového profilu. |
99. |
Trhovo konajúci investor aj v prípade, že už vlastní podiely na danom podniku, preskúma iné možnosti investovania mimo tohto podniku. Spravidla sa rozhodne pre investovanie ďalších prostriedkov do verejného podniku iba vtedy, ak môže očakávať primeraný výnos z dodatočných prostriedkov. Práve preto sa pri otázke, či prísun kapitálu predstavuje štátnu pomoc, neberie v zásade do úvahy odvrátenie straty prípadne lepšie využitie predmetných prostriedkov ako doteraz. Namiesto toho sa prísun kapitálu vlastníka podielu – bez ohľadu na to, z akých pohnútok k nemu dochádza – posudzuje podľa toho, či môže investor počítať s normálnym výnosom z dodatočných prostriedkov v primeranej časovej lehote. |
100. |
Proti výkladu zásady trhovo konajúceho investora, ktorý Komisia uplatnila už vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES (23), súd nevyjadril žiadne námietky. Pritom sa tiež nechal viesť úvahou o tom, že ani súkromný investor, ktorý sa už podieľa na základnom imaní daného podniku, sa za bežných okolností neuspokojí s tým, že mu vklad neprináša straty alebo prinesie iba obmedzené zisky. Skôr sa bude vždy snažiť dosiahnuť pre svoj vklad primeraný výnos v závislosti od existujúcich okolností a svojich krátkodobých, strednodobých a dlhodobých záujmov (24). |
101. |
Vzhľadom na zásadu trhovo konajúceho investora preto teda kľúčovou otázkou v rámci posudzovania zostáva, či by trhovo konajúci investor previedol kapitál s podobným charakterom ako podporný majetok FHH za rovnakých podmienok, predovšetkým pokiaľ ide o výnos z investície. |
b) Článok 295 Zmluvy o ES
102. |
Podľa článku 295 Zmluvy o ES zostáva vlastnícke usporiadanie v jednotlivých členských štátoch nedotknuté. To však v žiadnom prípade neoprávňuje na konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže. |
103. |
Nemecko uviedlo, že prevedené prostriedky nemohli byť so ziskom použité iným spôsobom, ako prostredníctvom vkladu do podobnej verejnej inštitúcie. Daný prevod preto predstavoval komerčne najrozumnejšie použitie tohto majetku. Akákoľvek odmena za vklad, t. j. akýkoľvek dodatočný výnos z prevedeného kapitálu, by bola preto postačujúca na zdôvodnenie tohto prevodu z hľadiska „zásady trhovo konajúceho investora“. |
104. |
S touto argumentáciou nemožno súhlasiť. Môže byť pravda, že vklad podielov do HLB, a z toho vyplývajúca možnosť banky využiť tento kapitál na účely kapitálovej primeranosti, predstavovali hospodársky najrozumnejšie využitie. Keď sa však verejné peniaze a iné aktíva používajú na obchodné činnosti zasahujúce do hospodárskej súťaže, treba uplatniť bežné trhové pravidlá. Znamená to, že keď sa štát rozhodne pre (aj) komerčné využívanie majetku určeného na verejné účely, potom musí za to požadovať odmenu zodpovedajúcu bežnej úrovni takejto odplaty na trhu. |
c) Vlastnícka štruktúra
105. |
Základnou otázkou tohto posudzovania zostáva, či by súkromný investor porovnateľnej veľkosti ako správne ustanovizne verejného sektora, konajúci v bežných trhových podmienkach, za rovnakých okolností súhlasil s otáznym prísunom kapitálu, ako uvádza Súd prvého stupňa v rozsudku o WestLB s odkazom na doterajšiu jurisdikciu (25) . V konečnom dôsledku treba, ako uvádza súd ďalej s odkazom na iné rozsudky, „porovnať správanie verejného investora so správaním súkromného investora z hľadiska toho, ako by sa správal súkromný investor v danom prípade so zreteľom na informácie, ktoré boli k dispozícii v príslušnom čase, a na očakávaný vývoj“ (26) . Tým sa zdôrazňuje, že pri hodnotení pomoci záleží na okamihu vykonania investície a na očakávaniach investora daných v tomto okamihu dostupnými informáciami. Ide teda najmä o pravdepodobné výnosy. |
106. |
FHH bolo výlučným vlastníkom HLB. Aj keby táto okolnosť dovoľovala abstrahovať od výlučného ponímania pevne dohodnutej odplaty – tu [...] mil. DEM [...] analogicky [maximálne 10 %] vkladu tichého spoločníka – nemôže fakt vlastníctva FHH v danom prípade slúžiť na ospravedlnenie nízkej priamej odmeny. |
107. |
Odvolávanie sa na vlastníctvo FHH by predpokladalo, že existoval dostatočný podnikateľský plán, znalecký posudok majetku alebo iné hodnotenie očakávaných výnosov predmetnej investície. |
108. |
V tomto prípade však tomu tak nie je. V čase uskutočnenia investície neexistoval nijaký podnikateľský plán, znalecký posudok majetku alebo iné hodnotenie očakávaných výnosov predmetnej investície. Komisia preto okrem dohodnutej priamej odmeny nedisponuje žiadnym zaťažiteľným a kvantifikovateľným dôkazom pre výnos, ktorý svojho času očakávalo FHH. |
109. |
Nemecko vyhlásilo, že treba zohľadniť tak rezervy, ktoré HLB získala svojou obchodnou činnosťou a pravidelne ich presúvala do základného imania, ako aj výplatu dividend pre FHH ako jediného vlastníka, pretože zisky z činnosti HLB sa dosiahli aj vďaka prostriedkom, ktoré na ňu previedlo FHH. Okrem toho treba zohľadniť aj prírastky hodnoty dosiahnuté vďaka vloženému kapitálu a skutočne realizované predajom podielov LSH v roku 1997. |
110. |
Vyplácanie dividend po investícii, ako aj dosiahnuté prírastky hodnoty však nemôžu byť rozhodujúce podľa zásady trhovo konajúceho investora, ktorý môže na základe informácií dostupných k momentu investície očakávať buď primeraný výnos, alebo si pevne dohodnúť výplatu odmeny. Vopred nevypočitateľné výplaty výnosov alebo prírastky hodnoty preto nemôžu byť smerodajné. Rozhodujúca nie je ani otázka, či nárast hodnoty v dôsledku predaja je výnosom, alebo nie. Dividendy sa okrem toho vyplácajú zo základného imania, nie z rezerv, aj keď prispejú k nárastu zisku na podiel. |
111. |
Komisia sa preto domnieva, že v tomto prípade možno stanoviť primeraný výnos na základe priamej odmeny, ktorú by požadoval trhovo konajúci investor. |
d) Odmena a jej zložky za vklad vo výške 659,4 mil. DEM do kapitálových rezerv HLB
112. |
Ako sa uvádza v rozhodnutí o WestLB a potvrdzuje v rozhodnutí Súdu prvého stupňa, odmena prislúcha zásadne za celú hodnotu prevedeného majetku. Odmena za jednotlivé časti prevedeného majetku pritom môže byť rozdielna. Pri stanovení primeranej odmeny by sa malo rozlišovať medzi časťami kapitálovej rezervy podľa toho, aký úžitok HLB priniesli. |
113. |
Hodnota prevedených podielov vykazovaných v súvahe predstavovala od 1. januára 1993 konštantne 659,4 mil. DEM. Pred uznaním zo strany BAKred však nebolo túto sumu v plnej miere možné využiť ako vlastné imanie. Až do 1. januára 1997, keď bola schválená ako vlastné imanie, súhlasil BAKred s jej používaním len v takej miere, v akej to bolo potrebné na splnenie vtedy platných predpisov o kapitálovej primeranosti. Na základe toho HLB využívala od roku 1993 do roku 1996 vrátane časti rezervného fondu, t. j. od 182,5 mil. DEM (1993), cez 435,6 mil. DEM (1994) a 255,1 mil. DEM (1995) do 451,1 (1996). Od roku 1997 sa na základe právne vyžadovaného podloženia rezervného fondu vlastným imaním v konštantnej výške [...] mil. DEM mohlo opäť využívať v plnej miere len [...] mil. DEM až do mája 2003 vrátane. O relevantnom vymeriavacom základe na výpočet primeraného výnosu z ručiaceho vlastného imania informuje tabuľka v bode 183. |
114. |
Časti rezervného fondu, ktoré do roku 1997 neboli využité, resp. po roku 1997 už neboli použiteľné (pozri tabuľku v bode 183), síce neboli, resp. nemohli byť použité na rozšírenie obchodov v rámci hospodárskej súťaže, ale HLB z nich mala úžitok, pretože výška vlastného imania, vykazovaná v súvahe, dáva investorom banky informáciu o jej serióznosti a premieta sa teda aj do podmienok, za ktorých môže banka prijať cudzie zdroje. Veritelia a ratingové agentúry berú do úvahy celkovú ekonomickú a finančnú situáciu banky. Keďže tieto sumy sa nemohli použiť na rozširovanie obchodnej činnosti, ale zlepšovali obraz banky v očiach veriteľov, dá sa ekonomická funkcia kapitálu v tomto smere porovnať minimálne s garanciou. |
115. |
Trhovo konajúci investor by z dôvodu hospodárskeho úžitku požadoval odmenu aj za tieto prostriedky. |
116. |
Finančné investície rôznej hospodárskej kvality sú spojené s rôznou výnosnosťou. Pri skúmaní, či je investícia akceptovateľná pre investora v normálnych trhových podmienkach, treba preto vychádzať z osobitného hospodárskeho charakteru dotknutého kapitálového opatrenia a z hodnoty kapitálu poskytnutého HLB. |
117. |
Komisia zastáva názor, že vklad do kapitálovej rezervy, ktorá bola aspoň od roku 1997 zo strany BAKred uznaná za vlastné imanie, sa – odhliadnuc od chýbajúcej likvidity – najviac podobá investícii do základného imania. |
118. |
Tento názor zdieľa aj sťažovateľ. Nemecko porovnalo kapitálovú rezervu kvôli jej rizikovému profilu s vkladom tichého spoločníka. Podobnosť so základným imaním sa stala východiskovým bodom na účely výpočtu primeranej odmeny aj v dohode zúčastnených strán. |
119. |
Keďže BAKred klasifikoval účelovú rezervu ako vlastné imanie („kapitál 1. triedy“), možno ju preto porovnávať len s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré boli v roku prevodu v Nemecku uznané ako vlastné imanie 1. triedy. Podľa informácií Komisie to v roku 1992 bolo iba základné, resp. kmeňové imanie banky a rezervy, a tiež vklady tichého spoločníka zodpovedajúce osobitným požiadavkám podľa § 10 ods. 4 bankového zákona. |
120. |
Už vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES Komisia zdôraznila, že porovnanie majetku Wfa, ktorý bol tiež uznaný za vlastné imanie, s hybridnými kapitálovými nástrojmi uznanými len za doplnkové vlastné imanie, ako sú napr. pôžitkové listy a prioritné akcie bez hlasovacích práv, sa nemôže stať základom pre stanovenie primeranej odmeny za prevod majetku (27). Vlastné imanie má pre podnik väčší význam, lebo vďaka nemu si môže zaobstarať doplnkové vlastné imanie (napr. pôžitkové listy) až do výšky vlastného imania, a takto rozšíriť svoju základňu vlastného imania. Predpokladom pre uznanie za základné vlastné prostriedky je zvýšená riziková expozícia disponibilného kapitálu, čo sa prejavuje aj vyššou bežnou trhovou odmenou za tieto nástroje. Porovnanie s tzv. doplnkovými prostriedkami, ktoré možno použiť na rozšírenie obchodov len v obmedzenej miere, preto možno už vopred vylúčiť. |
121. |
Komisia sa domnieva, že porovnanie s vkladmi tichého spoločníka, ku ktorému pristúpilo Nemecko a HLB, nie je vhodné, aby slúžilo ako východisko pre stanovenie primeranej odmeny za kapitálovú rezervu. Prevod podielov možno skôr porovnať s investíciou do základného imania HLB. |
122. |
Pre Komisiu je pritom dôležitý fakt, že vklad sa nerealizoval formou vkladu tichého spoločníka, ale rezervného fondu. Ďalej je síce pravda, že kapitálová rezerva vykazuje niektoré vlastnosti typické pre vklady tichého spoločníka, napriek tomu sa však Komisia domnieva, že aj riziko, že vložený kapitál bude v prípade platobnej neschopnosti, resp. likvidácie, aspoň čiastočne použitý na krytie celkove nezaostáva za investíciou do základného imania. |
123. |
Na základe uvedených aspektov, predovšetkým analýzy rizika, ktoré investor v predmetnej transakcii podstupuje, Komisia prišla k záveru, že východiskom na určenie primeranej odmeny za vklad do rezervných fondov HLB je disponibilné základné imanie. |
124. |
Nemecko zastáva názor, že vklad podielov WK možno z dôvodu chýbajúcej likvidity a s tým spojených nákladov na refinancovanie porovnať najskôr s vecným vkladom. Ako Nemecko uviedlo vo svojom pôvodnom stanovisku, znamenalo by to v hrubých výnosoch pri porovnaní s kapitálom vloženým v hotovosti rozdiel asi 6,6 %. Túto nevýhodu by musel zohľadniť pri rozhodovaní o primeranosti odmeny aj trhovo konajúci investor. |
125. |
Aj Komisia zastáva názor, že chýbajúcu likviditu treba vziať do úvahy. „Normálny“ prísun kapitálu do banky jej zabezpečí tak likviditu ako aj základňu vlastných prostriedkov, ktorá je podľa požiadaviek bankového dohľadu potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Na to, aby bolo možné kapitál plne využiť, t. j. aby sa jej 100 % rizikovo vážené aktíva dali rozšíriť o koeficient 12,5 (t. j. 100 delené koeficientom kapitálovej primeranosti vo výške 8 %), musí sa banka 11,5-krát refinancovať na finančných trhoch. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát získaným a 11,5-krát zaplateným úrokom z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. správne náklady) predstavuje zisk zo základného kapitálu (28). |
126. |
Keďže majetok HLB spočiatku nevytváral žiadnu likviditu, HLB by vznikli dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálu, ak by potrebné prostriedky získala na finančných trhoch, aby mohla úplne vyčerpať obchodné možnosti, ktoré sa jej na základe dodatočného základného kapitálu otvárajú, t. j. aby mohla rizikovo vážené aktíva rozšíriť o 12,5násobok kapitálovej sumy (resp. aby bola schopná udržať existujúce majetkové hodnoty v tejto výške) (29). Pre tieto dodatočné náklady, ktoré pri prísune vlastného kapitálu v likviditnej forme nevznikajú, treba pri určení primeranej odmeny počítať s príslušnou zrážkou. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako pri prísune kapitálu v hotovosti. |
127. |
Komisia pritom zastáva názor, že by sa nemala zohľadňovať plná úroková miera pri refinancovaní. Náklady na refinancovanie sú prevádzkové náklady a teda znižujú zdaniteľný príjem. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne zaplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž vyrovnáva znížením dane z príjmov právnických osôb. Zohľadniť možno len čisté náklady ako dodatočné zaťaženie HLB v dôsledku osobitného charakteru prevedeného kapitálu. Celkovo teda Komisia uznáva, že HLB vznikli dodatočné „náklady na likviditu“ vo výške „nákladov na refinancovanie mínus dane“. |
128. |
Čisté náklady na refinancovanie sa stali tiež základom výpočtov v dohode zúčastnených strán. V dohode strany stanovili pre úplné náklady na refinancovanie dlhodobú bezrizikovú sadzbu vo výške 7,23 % (30) . Okrem toho sa strany dohody dohodli na použití paušálnej daňovej sadzby vo výške 50 % (31). |
129. |
Očakávaný výnos investície a investičné riziko sú podstatnými determinantmi investičného rozhodnutia trhovo konajúceho investora. Na stanovenie výšky oboch prvkov investor do svojej kalkulácie zapája všetky dostupné informácie o firme a o trhu. Pritom sa opiera o priemerné historické výnosy, ktoré sú vo všeobecnosti východiskom aj pre budúcu životaschopnosť podniku, ako aj o závery analýzy obchodného modelu podniku platnej v čase investície, analýzy stratégie a kvality vedenia podniku alebo relatívnych perspektív daného odvetvia hospodárstva. |
130. |
Trhovo konajúci investor investíciu uskutoční iba vtedy, ak mu v porovnaní s druhým najlepším alternatívnym použitím kapitálu umožní vyšší výnos, resp. nižšie riziko. Analogicky investor neuskutoční investíciu do podniku, ktorého očakávaný výnos je nižší ako priemerný očakávaný výnos ostatných podnikov s porovnateľným rizikovým profilom. V tomto prípade možno predpokladať, že k uvedenému investičnému zámeru existuje dostatok alternatív, ktoré sľubujú vyšší očakávaný výnos pri rovnakom riziku. |
131. |
Na zistenie primeranej minimálnej odmeny existujú rôzne metódy siahajúce od najrozličnejších variantov modelov financovania až po metódu CAPM. Na vysvetlenie rozličných prístupov je vhodné rozlišovať medzi dvomi komponentmi, medzi bezrizikovým výnosom a rizikovou prémiou špecifickou pre daný projekt: primeraný minimálny výnos z rizikovej investície = bezriziková základná sadzba + riziková prémia pre rizikovú investíciu. Primeraný minimálny výnos rizikovej investície možno teda charakterizovať ako sumu bezrizikovej výnosnosti a dodatočnej prémie za podstúpené riziko špecifické pre danú investíciu. |
132. |
Analogicky je základom každého určovania výnosov existencia formy investície bez rizika nesplatenia s predpokladaným bezrizikovým výnosom. Zvyčajne sa na určenie bezrizikovej základnej sadzby používa očakávaná výnosnosť pevne úročených cenných papierov štátnych emitentov (respektíve index spojený s takýmito cennými papiermi), lebo to sú investičné formy s porovnateľne nízkym rizikom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami existujú však z hľadiska určovania rizikovej prémie :
|
133. |
Model CAPM je najrozšírenejšou metódou výpočtu výnosu investícií veľkých podnikov kótovaných na burze. Keďže HLB nie je podnikom kótovaným na burze, nie je možné priamo odvodiť jej koeficient beta. Použitie modelu CAPM je preto možné iba na základe odhadu betafaktora. Ako sa už uviedlo, Nemecko sa okrem iného práve preto pozerá na použitie modelu CAPM na vklad do krajinských bánk kriticky. |
134. |
Strany za základ svojho výpočtu použili model CAPM. Pritom ako základ použili bezrizikovú základnú úrokovú mieru vo výške 7,23 %. Výpočet tejto úrokovej miery prebiehal za predpokladu, že účelový majetok mal byť HLB trvalo k dispozícii. Strany preto upustili od použitia bezrizikového výnosu v pevnom investičnom intervale (napr. 10-ročné výnosy štátnych dlhopisov) platného na trhu k momentu uskutočnenia vkladu, pretože takýto prístup ponecháva bez pozornosti reinvestičné riziko, t. j. riziko, že po uplynutí investičného intervalu už nebude možné investovať vo výške bezrizikovej úrokovej miery. Podľa názoru strán sa investičné riziko najlepšie zohľadní tak, že sa za základ stanoví „Total Return Index“. Strany preto použili REX10 Performance Index, ktorý zostavuje Deutsche Börse AG, a ktorý zobrazuje výkonnosť investície do dlhopisov Spolkovej republiky Nemecko so splatnosťou desať rokov. Uvedený rad indexov obsahuje príslušné koncoročné stavy REX10 Performance Index od roku 1970. Strany potom stanovili výnos per annum, ktorý odráža trend zobrazený v použitom indexe REX10 Performance Index v období 1970 až 1992, a takto sa dostali k uvedenej bezrizikovej základnej úrokovej sadzbe vo výške 7,23 %. |
135. |
Keďže vklad HLB mal byť skutočne daný trvalo k dispozícii, možno tento postup zisťovania bezrizikových základných úrokových sadzieb v tomto osobitnom prípade považovať za vhodný. Rovnako použitý REX10 Performance Index predstavuje všeobecne uznávaný zdroj údajov. Stanovená bezriziková základná úroková sadzba sa preto javí ako primeraná. |
136. |
Odhad betafaktoru vo výške 0,74 sa robil na základe znaleckého posudku KPMG o takzvaných upravených (adjusted) betafaktoroch všetkých nemeckých úverových ústavov kótovaných na burze, ktorý má Komisia k dispozícii. S prihliadnutím na tento posudok a z hľadiska obchodného zamerania HLB možno tento betafaktor považovať za primeraný. |
137. |
Aj trhová riziková prémia vo výške 4,0 % je z hľadiska Komisie únosná. Už konanie, ktoré vyústilo do rozhodnutia 2000/392/ES, sa opakovane hovorilo o takzvanej všeobecnej dlhodobej trhovej rizikovej prémii, teda o rozdiele medzi dlhodobými priemernými výnosmi bežného akciového portfólia a štátnych dlhopisov. V zodpovedajúcich posudkoch ku konaniu sa v závislosti od metodiky, časového hľadiska a databázy stanovili rozpätia od približne 3 % do 5 %. Posudok vypracovaný pre BdB alternatívne počítal so sadzbou 3,16 % a 5 %, iný posudok, vypracovaný pre WestLB v rovnakom konaní, alternatívne počíta so sadzbou 4,5 % a 5 %, a spoločnosť Lehman Brothers, pôsobiaca aj pre WestLB, počítala so sadzbou 4 %. Na základe toho nemala Komisia v danom prípade žiadny dôvod odchýliť sa od trhovej rizikovej prémie použitej v dohode. Opierajúc sa o CAPM, podľa názoru Komisie netreba pochybovať o tom, že výšku minimálnej odmeny vypočítanú stranami, možno považovať za primeranú. |
138. |
Komisia nemá dôvod domnievať sa, že by minimálna odmena zistená stranami pre hypotetickú investíciu do kmeňového imania v tomto prípade neobstála v trhovom teste. Komisia preto e ako primeranú minimálnu odmenu stanovuje hodnotu 10,19 % ročne (po podnikovej dani a pred investičnou daňou). |
139. |
Je potrebné preskúmať, či existujú dôvody na zmenu vypočítanej minimálnej odmeny. Na základe postupu v iných krajinských bankách by za príslušnú prirážku mohli hovoriť tri aspekty súvisiace s osobitosťami transakcie: po prvé, neuskutočnené vydanie nových obchodných podielov v spoločnosti a s tým spojených hlasovacích práv, po druhé, mimoriadne vysoký objem majetkového prevodu, a, po tretie, chýbajúca zastupiteľnosť investície. |
140. |
Rovnako ako v iných konaniach Komisia nepovažuje prirážky z dôvodu dvoch posledných aspektov za oprávnené. Nevydanie nových obchodných podielov v spoločnosti a nepridelenie hlasovacích práv takisto neoprávňuje na zavedenie prirážky, pretože FHH už vlastnilo 100 % hlasovacích práv. |
141. |
Pri akciách odmena závisí priamo od výsledkov podniku a prejavuje sa hlavne vo forme dividend a účasti na prírastku hodnoty podniku (vyjadrené napr. rastom akciových kurzov). FHH dostane paušálnu odplatu, ktorá by mala zahŕňať obidva aspekty odmeny za „normálny“ prísun kapitálu. Bolo by možné argumentovať, že pevná odmena, ktorú dostane FHH namiesto odmeny spojenej priamo s výsledkami HLB, predstavuje výhodu, ktorá odôvodňuje zníženie sadzby odmeny. Či je takáto pevná odmena naozaj výhodnejšia ako variabilná, závisiaca od zisku, závisí od výsledkov podniku v budúcnosti. Ak sa výsledky zhoršia, potom bude pevná sadzba pre investora výhodou, ak sa však zlepšia, bude nevýhodou. Skutočný vývoj však nemožno dodatočne použiť na posúdenie investičného rozhodnutia. Berúc toto všetko do úvahy, Komisia sa domnieva, že sadzbu odmeny z tohto dôvodu nemožno redukovať. |
142. |
Na základe všetkých týchto úvah a v súlade so sťažovateľom BdB, FHH a HLB, Komisia dospela k záveru, že primeranou odmenou za prostriedky vložené do kapitálových rezerv, ktoré boli používané do roku 1997 a po tomto termíne použiteľné na podloženie ručenia, by predstavovala 6,57 % (po zdanení podniku), t.j. bežný výnos 10,19 % tejto investície mínus 3,62 % vzhľadom na náklady na financovanie, ktoré vznikajú HLB v dôsledku chýbajúcej likvidity prevedeného majetku. |
143. |
Ako už bolo uvedené, aj podiel vlastného kapitálu, ktorý do roku 1997 nebol čerpaný, resp. po tomto termíne už nemohol byť nárokovaný, má pre HLB materiálnu hodnotu a jeho ekonomickú funkciu možno porovnať so zárukou či ručením. Trhovo konajúci investor by za vystavenie sa takémuto riziku požadoval primeranú odmenu. Dohoda uzatvorená medzi BdB, FHH a HSH Nordbank sa touto otázkou nezaoberá. |
144. |
Nemecko v rozhodnutí 2000/392/ES (32) považovalo za primeranú východiskovú sadzbu odmenu vo výške 0,3 % ročne pred zdanením. S dôvodmi, ktoré sa v uvedenom rozhodnutí stali základom zvýšenia východiskovej sadzby, však nesúhlasí. V rozhodnutí došlo k prirážke k uvedenej sadzbe vo výške 0,3 % ročne (pred zdanením) o ďalších 0,3 % ročne, pretože zmenkové záruky sú obyčajne spojené s určitými transakciami a sú časovo obmedzené (v prípade WestLB to tak nebolo) a, na druhej strane, suma poskytnutá WestLB vo výške viac ako 3,4 miliardy DEM presahuje sumu, ktorú za normálnych okolností takéto bankové záruky kryjú. |
145. |
Na základe toho, že WestLB a HLB sú v zásade porovnateľné, ako i pre nedostatok iných podkladov, vychádza Komisia z toho, že sadzba 0,3 % zodpovedá odmene, ktorú by HLB musela na začiatku 90-tych rokov na trhu zaplatiť za prevzatie zmenkovej záruky v jej prospech. Komisia okrem toho konštatovala, že hodnota predmetného kapitálu v HLB je podstatne nižšia ako vo WestLB, a preto nemožno použiť druhý dôvod, uvedený v rozhodnutí o WestLB. Funkcia záruky v HLB nebola časovo obmedzená, ani sa neviazala na určitú transakciu. Na druhej strane však časové obmedzenie vyplynulo de facto z toho, že po tom, ako BAKred uznal tieto prostriedky za vlastné imanie, mohla byť celá suma použitá na rozšírenie obchodnej činnosti. Potom už nebolo potrebné platiť osobitnú províziu za aval. Odmena za záručnú funkciu bola potom zahrnutá v odmene za funkciu rozšírenia obchodnej činnosti. Skutková podstata samotnej záručnej funkcie bola preto od začiatku obmedzená, v čom sa aj prípad HLB odlišuje od prípadu WestLB. |
146. |
Na rozdiel od WestLB preto Komisia nepovažuje prirážku pre HLB za oprávnenú a na základe toho stanovuje sadzbu vo výške 0,3 % ročne (pred zdanením) ako primeranú odmenu za záručnú funkciu kapitálu v období od zaradenia kapitálu do súvahy k 1. januáru 1993 až do jeho uznania zo strany BAKred. Pri použití sadzby podnikovej dane v tomto období približne na úrovni 50 %, vyplýva po zdanení sadzba vo výške 0,15 % p.a.. Sadzbu 0,15 % p.a. po zdanení použili strany ako základ výpočtu prvku pomoci v tabuľke, pripojenej k dohode. |
147. |
Poplatok za záruku predstavuje pre HLB prevádzkové náklady a teda znižuje zdaniteľný zisk. Odmena, ktorú treba zaplatiť v prospech FHH, sa uhrádza zo ziskov po zdanení. Preto treba sadzbu 0,3 % prispôsobiť daňovej sadzbe. Rovnako ako pri nákladoch na refinancovanie Komisia vychádza z jednotnej sadzby dane vo výške 50 %. Komisia preto stanovuje sadzbu vo výške 0,15 % p.a. po zdanení. |
e) Odmena za vklad tichého spoločníka
148. |
Za vklad tichého spoločníka sa priebežne platila odmena vo výške [...] mil. DEM, čo zodpovedá [maximálne 10 %] zo sumy 300 mil. DEM p. a.. Podľa názoru Komisie pri posudzovaní nie je dôležité, že sa odmena vyplácala HGV, keďže to bol 100 % holding FHH, a nepriama cesta bola zvolená z daňových dôvodov. Či investor použije na príjem platby holding, alebo táto ide priamo na jeho účet, nie je pri posudzovaní faktu pomoci v danom prípade dôležité. |
149. |
Splatnosť vkladu tichého spoločníka bola stanovená na 16 rokov, t. j. výpoveď pred uplynutím tejto lehoty bola vylúčená. Napriek tejto dlhej dobe splatnosti ho možno považovať za termínovaný vklad tichého spoločníka. |
150. |
Nemecko uviedlo, že na základe porovnania s podobnými nástrojmi a z dôvodu chýbajúcej likvidity považuje odmenu za vklad tichého spoločníka vo výške 1,29 % za primeranú. BdB sa síce domnieval, že v porovnaní s kapitálovou rezervou by tu bola namieste zrážka, ale v zásade možno vychádzať z podobnosti s investíciou do základného imania, a ako už bolo uvedené, požadovať vyššiu odmenu. |
151. |
Hodnota vkladu tichého spoločníka od 1. januára 1993 predstavovala konštantne 300 mil. DEM. Ako sa už spomínalo, suma sa pred uznaním zo strany BAKred nepoužívala ako ručiace vlastné imanie. Od 1. januára 1997 až do mája 2003 vrátane bolo možné 300 mil. DEM použiť v plnom rozsahu. O vymeriavacom základe na výpočet primeraného výnosu ručiaceho vlastného imania informuje tabuľka v bode 183. |
152. |
Vklad tichého spoločníka, ktorý do roku 1997 nebol krytý, síce nebol resp. nemohol byť použitý na rozšírenie obchodov v rámci hospodárskej súťaže, ale HLB z neho mala úžitok, pretože výška vlastného imania, vykazovaná v súvahe, dáva investorom banky informáciu o jej serióznosti a premieta sa teda aj do podmienok, za ktorých môže banka prijať cudzie zdroje. Veritelia a ratingové agentúry berú do úvahy celkovú ekonomickú a finančnú situáciu banky. Keďže tieto sumy nemohli byť použité na rozširovanie obchodnej činnosti, ale zlepšovali obraz banky v očiach veriteľov, dá sa ich ekonomická funkcia v tomto smere porovnať minimálne s garanciou. |
153. |
Trhovo konajúci investor by z dôvodu hospodárskeho úžitku požadoval odmenu aj za tieto prostriedky. Výška tejto odmeny je však rovnako ako pri kapitálovej rezerve nižšia ako tá časť vlastného imania, ktorú mohla HLB použiť na obchody v rámci hospodárskej súťaže. |
154. |
V súlade s postupom v rozhodnutí 200/392/ES Komisia určuje primeranú odmenu za prevedený podporný majetok na základe jeho komerčného úžitku pre HLB. Ako sa už uvádzalo, východiskovým bodom pre stanovenie bežnej trhovej odmeny je odmena, ktorú by požadoval trhovo konajúci investor v prípade, že by poskytol banke vlastné imanie v tejto forme. |
155. |
BdB pritom zastáva názor, že ide o podobnú investíciu, ako je investícia do základného imania. Proti porovnateľnosti so základným imaním síce hovorí možnosť výpovede, aj keď len po dlhom čase. V prípade straty má však vklad tichého spoločníka rovnakú ručiacu funkciu ako základné imanie. A v konečnom dôsledku možnosť výpovede znižuje riziko, takže vklad tichého spoločníka treba úročiť len s malou zrážkou oproti základnému imaniu. Nemecko však podobnosť so základným imaním popiera. Kapitál je skôr vkladom tichého spoločníka, čo má vplyv na výšku odmeny. |
156. |
Nemecko, BdB i Komisia sa zhodnú v tom, že vklad tichého spoločníka je vlastným imaním . BAKred, aspoň od roku 1997, uznal vklad tichého spoločníka za vlastné imanie (kapitál 1. triedy) a možno ho teda porovnávať len s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré boli v Nemecku v čase vkladu uznané ako vlastné imanie.. |
157. |
Komisia teda do tejto miery súhlasí s názormi účastníkov konania. Už vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES zdôraznila, že porovnanie majetku Wfa, ktorý bol rovnako uznaný za vlastné imanie, s kapitálovými nástrojmi, ktoré môžu byť použité iba ako doplnkový kapitál, ako napr. pôžitkové listy a prioritné akcie bez hlasovacích práv, nemôže slúžiť za základ na výpočet primeranej odmeny za prevedený majetok (33). Vlastné imanie má pre podnik väčšiu hodnotu, pretože si zaň môže zaobstarať doplnkové vlastné imanie (napr. pôžitkové listy) až do výšky tohto kapitálu, a rozšíriť tak základňu vlastných prostriedkov. Predpokladom na uznanie za základné vlastné imanie je zvýšená riziková expozícia disponibilného kapitálu, čo sa odrazí aj vo zvýšenej bežnej trhovej odmene za tieto nástroje. Už vopred preto možno vylúčiť porovnanie s tzv. doplnkovými prostriedkami, ktoré sa na rozšírenie obchodu dajú použiť len v obmedzenej miere. |
158. |
Podľa názoru Komisie je vklad tichého spoločníka z hľadiska analýzy rizika „normálnym“ vkladom tichého spoločníka, nie základným imaním. V tomto smere sa teda Komisia pripája k argumentom Nemecka. Tak predmetný vklad tichého spoločníka, ako aj všetky časovo obmedzené vklady tichého spoločníka získané na kapitálovom trhu, by v prípade konkurzu boli splatené pred základným imaním, a teda investor by dostal podiel z konkurzu, zatiaľ čo pri investovaní do základného imania by vyšiel naprázdno. Ak podnik nezaznamená stratu, FHH dostane dohodnutú odmenu v plnej výške, zatiaľ čo investor do základného imania má nárok len na vyplatenie podielu zo zisku, t. j. podstatne zníženej dividendy. |
159. |
Ako už bolo uvedené, považuje Komisia predmetné kapitálové opatrenie za vklad tichého spoločníka. Na základe toho je na stanovenie trhovej primeranosti konkrétne dohodnutej odmeny smerodajné, či ju možno považovať za bežnú v porovnaní s odmenou dohodnutou na trhu za ekonomicky a právne porovnateľné transakcie s vkladmi tichého spoločníka. Odmena za predmetný vklad tichého spoločníka by sa podľa metodiky, ktorú použili FHH a HLB, mala vypočítať na základe termínovaných a inak porovnateľných vkladov tichého spoločníka. |
160. |
Nemecko uviedlo, že v priebehu 90. rokov krajinské banky v stále väčšom rozsahu používali vklady tichého spoločníka na rozšírenie základne vlastného imania. Vklad tichého spoločníka, ktorý vznikol vložením majetku WK do HLB, tak možno považovať za jednu z prvých takýchto transakcií so závažnejším objemom v nemeckom bankovom sektore. |
161. |
Ako ukazuje porovnanie rizikového profilu rozličných nástrojov základného kapitálu, majú vklady tichého spoločníka– pri porovnateľnej účasti na ručení – tým, že sa dajú dohodnúť ako termínovaný vklad s pevnou odmenou, veľmi blízko k pôžitkovým listom. Pre banku, ktorá ich prijíma, existujú okrem toho daňové výhody, pretože platenie úrokov nie je použitie zisku, ale zvyčajne – ako aj tu – prevádzkovým výdavkom znižujúcim daňové zaťaženie. |
162. |
Vklad tichého spoločníka HLB k 1. januáru 1993 je prvou a v priebehu takmer piatich rokov aj jedinou transakciou tohto druhu v banke a HLB nemá informácie o porovnateľných transakciách iných krajinských bánk v tomto období. Priamy výpočet primeranej rizikovej prémie pri vklade tichého spoločníka na základe iných vkladov tichého spoločníka preto nie je možný. Dostupné údaje o termínovaných a netermínovaných vkladoch tichého spoločníka, uzavretých s tretími osobami v rokoch 1997 a 1998, však umožňujú nepriame odvodenie, ak sa dá kvantifikovať, ako sa zmenila primeraná riziková prémia HLB za nástroje podobné vlastnému imaniu od konca roka 1992 do konca roka 1997. Ako meradlo by tu mohol poslúžiť vývoj rizikovej prémie dlhodobých pôžitkových listov HLB. Ako vyplýva z poskytnutého prehľadu, riziková prirážka k pôžitkovým listom HLB, ktorú požadovali investori, sa počas tohto obdobia celkovo značne zvýšila (34). Keby sme teda preniesli trhové pomery z konca roku 1997 na 31. december 1992, aspoň by nedošlo k podceňovaniu primeranej rizikovej prémie koncom roka 1992 (35). Na základe toho možno primeranú rizikovú prémiu vkladu tichého spoločníka so splatnosťou i určiť ku koncu roka 1992 podľa tohto vzorca: riziková prémia vklady tichého spoločníka, i,1992 = swapspread spolkové dlhopisy, i,1992 + swapspread vklady tichého spoločníka, i,1997. |
163. |
Z trhových údajov za december 1997 a február 1998 a z úrokových sadzieb kontrahovaných vkladov tichého spoločníka vyplýva pre vklady tichého spoločníka so splatnosťou 16 rokov prirážka vo výške približne 1,25 % nad swapom. S použitím trhových údajov k 31. decembru 1992 (swapspread spolkových obligácií vo výške 0,04 %) tak vychádza primeraná riziková prémia pre vklady tichého spoločníka so splatnosťou 16 rokov vo výške 0,04 % + 1,25 % = 1,29 %. |
164. |
Riziková prémia by sa dala alternatívne odvodiť aj na základe podmienok iných finančných nástrojov s podobným rizikovým profilom, čo je bežne používaná metóda. Podľa rizikového profilu možno termínované vklady tichého spoločníka zaradiť medzi pôžitkové listy a netermínované vklady tichého spoločníka. Ich riziková prémia by preto mala byť určite vyššia ako u pôžitkových listov, ale nižšia ako u netermínovaných vkladov tichého spoločníka. Zatiaľ čo referenčné hodnoty pre netermínované vklady tichého spoločníka sú k dispozícii až od októbra 1999, trhové údaje o pôžitkových listoch sú k dispozícii už od začiatku 90. rokov, lebo tieto nástroje boli emitované a denne obchodované na burze už dávnejšie. Okrem toho boli rizikové prémie pôžitkových listov nemeckých bánk k polovici decembra 1991 uvedené aj v znaleckom posudku, ktorý vypracovala spoločnosť Lehman Brothers pre WestLB (36). |
165. |
Na to, aby sa dala z podmienok pre pôžitkové listy HLB ku koncu roka 1992 odvodiť primeraná riziková prémia pre termínované vklady tichého spoločníka v HLB, je potrebné oceniť spravodlivú výnosovú prirážku medzi oboma nástrojmi. Aj v tomto prípade možno kvôli neúplnosti databázy vychádzať len zo situácie na trhu ku koncu roka 1997/začiatku roka 1998 a z nej vyplývajúce ohodnotenie rizika investorov pre HLB považovať ku koncu roka 1992 za adekvátne. Primeraná riziková prémia vkladu tichého spoločníka ku koncu roka 1992 by sa dala vypočítať pomocou nasledujúceho vzorca: riziková prémia vklady tichého spoločníka, i,1992 = riziková prémia pôžitkových listov i,1992 + spread vklady tichého spoločníka/pôžitkové listy, i,1997. |
166. |
Z trhových údajov za december 1997 a február 1998 vyplýva pre 16-ročné termínované vklady tichého spoločníka ku koncu roka 1997 prirážka vo výške 0,35 % až 0,40 % nad hodnotu 10-ročných pôžitkových listov HLB. Prenesením na trhové údaje k 31. decembru 1992 (riziková prémia 8-ročných pôžitkových listov HLB 0,91 %) sa vypočíta primeraná riziková prémia pre 16-ročné vklady tichého spoločníka vo výške 1,26 % až 1,31 %. Pri použití rizikovej prémie pre 10-ročné pôžitkové listy pre koniec roka 1991, ktorú stanovil vo svojom posudku Lehman Brothers vo výške 0,90 % (37), vzniká takmer identická hodnota. |
167. |
Podľa informácií Nemecka sa podľa obidvoch metód ukazuje marža medzi 1,26 % až 1,31 %. Existujúce údaje o emisiách pôžitkových listov a umiestnených vkladoch Komisia dostala k dispozícii. Komisia má takisto k dispozícii prehľady o platných bezrizikových úrokových sadzbách spolkových obligácií, platných v danom období, ako aj o spolkových swapspreadoch platných pre vklady tichého spoločníka a o relevantných spreadoch. Na základe toho Komisia dospela k záveru, že marža vo výške 1,29 % oznámená Nemeckom je celkom prijateľná. |
168. |
Komisia sa domnieva, že na účely posudzovania trhovej primeranosti predmetných vkladov tichého spoločníka v rámci poskytnutej pomoci nie je ďalší prieskum trhu potrebný. Je úplne postačujúce, ak sa Komisia na základe prejavených tendencií ubezpečí, že dohodnutá výška odmeny zodpovedá bežnej trhovej výške. |
169. |
S argumentmi Nemecka a BdB, pokiaľ ide o nevýhody z hľadiska likvidity, je možné v zásade súhlasiť, ak „normálny“ prísun kapitálu do banky jej zabezpečí tak likviditu, ako aj základňu vlastných prostriedkov, ktorá je podľa požiadaviek bankového dohľadu potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. V snahe plne využiť kapitál, t. j. aby sa jej 100 % rizikovo vážené aktíva dali rozšíriť o koeficient 12,5 (t. j. 100 delené koeficientom kapitálovej primeranosti 8 %), musí sa banka 11,5-krát refinancovať na finančných trhoch. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát získaným a 11,5-krát zaplateným úrokom z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. správne náklady) predstavuje zisk zo základného kapitálu (38). Keďže predmetný vklad tichého spoločníka HLB spočiatku nevytvára žiadnu likviditu, HLB vznikli dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálu, ak prijala potrebné prostriedky na finančných trhoch, aby mohla úplne vyčerpať obchodné možnosti. Kvôli týmto dodatočným nákladom treba pri určení primeranej odmeny počítať s príslušnou zrážkou. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako pri prísune kapitálu v hotovosti. |
170. |
Na rozdiel od BdB Komisia zastáva názor, že hrubá úroková sadzba refinancovania je odpočítateľná. Náklady na refinancovanie sú prevádzkovými nákladmi a teda znižujú zdaniteľný príjem. To isté platí aj pre odmenu za vklad tichého spoločníka poskytnutý od začiatku v likvidnej forme. V porovnaní s ním, ako už bolo uvedené, ktorý poskytuje primeraný trhový test,, už nevzniká nijaká ďalšia daňová výhoda. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda v obidvoch prípadoch znižuje o sumu úrokov zaplatených za likviditu. V dôsledku toho sú teda celkové náklady na refinancovanie odpočítateľné. |
171. |
Táto situácia je podobná ako v prípade krajinskej banky Hessensko-Durínsko (Landesbank Hessen-Thüringen), odlišuje sa však od iných krajinských bánk, ktoré boli predmetom posudzovania vrátane WestLB, keďže v týchto boli podporné majetky zaradené do súvahy ako rezervné fondy a celkovú odmenu je potrebné klasifikovať ako použitie zisku, a nie ako prevádzkové výdavky, a preto sa uhrádza zo zdaňovaného zisku. Pri nich teda vzniká daňové zvýhodnenie, ak sa náklady na likviditu, ktorú treba obstarať jedenkrát naviac, odpočítavajú od daňového základu ako prevádzkový výdavok, zatiaľ čo tomu tak nebolo pri inej investícii, uskutočňovanej od začiatku v hotovosti, ale inak identickej, ktorá predstavuje relevantné porovnávacie meradlo. |
172. |
Keďže už (ďalšie) daňové výhody neexistujú, musí HLB platiť iba odmenu za riziko, ktoré podstupuje FHH so svojím podporným majetkom vo forme vkladu tichého spoločníka, t. j. odmenu za ručiacu funkciu vyjadrenú v bázických bodoch nad úrovňou príslušnej referenčnej úrokovej sadzby. |
173. |
Ako už bolo uvedené, vklad tichého spoločníka v rokoch 1993 až 1996 vrátane nebol uznaný z hľadiska dozorného práva ako ručiace základné imanie. |
174. |
Vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES stanovila Komisia za sumu, ktorá síce bola zaradená do súvahy, ale nemohla sa použiť na krytie obchodov v rámci hospodárskej súťaže, východiskovú sadzbu vo výške 0,3 % pred zdanením. Vzhľadom na výšku predmetnej sumy a preto, že jej poskytnutie nebolo časovo obmedzené, sa k tomu pripojila prirážka o ďalších 0,3 % (pozri bod 144). |
175. |
Na rozdiel od prípadu WestLB Komisia vzhľadom na oveľa nižšiu sumu v prípade HLB nepovažuje prirážku pre čiastku vkladu tichého spoločníka za oprávnenú. Vzhľadom na to, že inak sú prípady porovnateľné, stanovuje aj tu sadzbu 0,3 % ročne (pred zdanením) ako primeranú odmenu za ručiacu funkciu kapitálu v dobe od zaradenia majetku do súvahy k 1. januáru 1993 až do uznania zo strany BAKred (pozri tiež bod 145). Keďže odmenu za plnú výšku vkladu tichého spoločníka možno odrátať od daní ako prevádzkový náklad, a teda aj v tomto bode sa situácia líši od zdanenia odmeny v rozhodnutí 2000/392/ES, treba túto prirážku chápať ako sadzbu pred zdanením, ktorú si možno v plnej miere uplatniť ako prevádzkový náklad. |
176. |
Z uvedeného vyplýva, že vklad tichého spoločníka bol s [...] mil. DEM [...] analogicky [maximálne 10 %] značne preplatený. |
f) Ukončenie zvýhodnenia
177. |
Nemecko uviedlo, že v rámci fúzie HLB s LSH na HSH Nordbank uskutočnenej 2. júna 2003 bol podiel HLB vo WK prevedený naspäť na FHH. |
178. |
Od 2. júna 2003 teda už banka nemohla kryť rizikové aktíva z obchodu HLB v rámci hospodárskej súťaže účelovým majetkom ani ho využiť na funkcie ručenia. |
179. |
Komisia týmto považuje za preukázané, že odčlenením účelového majetku bola pomoc, ktorá je predmetom posudzovania, k 2. júnu 2003 ukončená. |
g) Prvok pomoci
180. |
Z uvedených vymeriavacích základov, zložiek odmeny a odmien za rôzne druhy prevedeného kapitálu vyplývajú sumy zhrnuté v tabuľke pod bodom 183, ktoré mali byť zaplatené za jednotlivé prvky a roky ako primeraná odmena. |
181. |
Z toho treba odpočítať sumy pevne dohodnuté ako prvok odmeny už v momente uskutočnenia investície. Podľa názoru Komisie ide pritom iba o odmenu za vklad tichého spoločníka vo výške [...] mil. DEM [...]. Ďalšie zložky, ako napr. vyplatené dividendy stanovené Nemeckom, nemožno započítať. Ako už bolo uvedené (pozri bod 110), výplatu dividend uskutočnenú po realizácii investície a/alebo prírastky hodnoty nemožno podľa zásady trhovo konajúceho investora zohľadniť. |
182. |
Komisia sa však domnieva, že aj napriek rozdielnosti obidvoch kapitálových nástrojov možno vzhľadom na prevedenie majetku v roku 1993 ako jednotného balíka zo strany FHH považovať dohodnutú, nadhodnotenú odmenu za vklad tichého spoločníka za odmenu vzťahujúcu sa na celý investičný zámer. Takto možno nadhodnotenú platbu započítať ako odmenu za kapitálovú rezervu. Pritom musí byť ale zmenená na hodnotu po zdanení, čo zúčastnené strany vo svojej dohode nechali otvorené. |
183. |
Prvok pomoci sa teda skladá z týchto častí (39): Tabuľka 1 Výpočet prvku pomoci – HLB (v mil. DM)
|
184. |
Rozdiel medzi skutočnými platbami a platbami, ktoré by zodpovedali trhovým podmienkam, predstavuje prvok pomoci vo výške 177,5 mil. DEM (90,75 mil. eur). |
2.2. Deformácia hospodárskej súťaže a poškodzovanie obchodu medzi členskými štátmi
185. |
V dôsledku liberalizácie poskytovania finančných služieb a integrácie finančných trhov sa bankový sektor Spoločenstva stáva stále citlivejším na deformácie hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa ešte priostruje vytváraním hospodárskej a menovej únie, ktorou sa odstraňujú posledné prekážky hospodárskej súťaže na trhoch finančných služieb. |
186. |
Zvýhodnená HLB pôsobila tak v regionálnom ako i v medzinárodnom bankovníctve. HLB sa považovala za univerzálnu obchodnú banku, ktorá bola v medzinárodnom meradle činná v oblasti financovania lodí, čo dnes robí HSH Nordbank. Napriek svojmu menu, svojej tradícii a úlohám daným zo zákona nebola HLB do roku 2003 v žiadnom prípade iba miestnou či regionálnou bankou. |
187. |
Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že HLB poskytovala bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a – keďže banky z iných európskych krajín pôsobia v Nemecku – v rámci Nemecka. |
188. |
Je tiež potrebné poukázať na to, že medzi vlastným imaním úverovej inštitúcie a jej bankovými aktivitami je veľmi úzka súvislosť. Banka môže pracovať a rozširovať svoje komerčné činnosti iba s dostatočným uznaným vlastným imaním. Keďže HLB bola prostredníctvom štátneho opatrenia takýmto vlastným imaním na účely kapitálovej primeranosti vybavená, došlo k bezprostrednému ovplyvneniu obchodných možností banky. |
189. |
Preto je potrebné konštatovať, že pomoc v prospech HLB viedla k deformácii hospodárskej súťaže a negatívne vplývala na obchod medzi členskými štátmi. |
2.3. Výsledok
190. |
Na základe všetkých týchto úvah je možné konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, a prevod účelového majetku teda predstavuje štátnu pomoc v zmysle príslušného článku. |
3. ZLUČITEĽNOSŤ SO SPOLOČNÝM TRHOM
191. |
Ďalej je potrebné preskúmať, či je štátnu pomoc možné považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. Žiadne z ustanovení o výnimkách článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Pomoc ani neodstraňuje škody vzniknuté v dôsledku prírodných katastrom alebo iných mimoriadnych udalostí, ani nevyrovnáva žiadne hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
192. |
Keďže pomoc nemá regionálne ciele – nie je určená ani na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo výraznou nezamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých hospodárskych oblastí – neplatí ani článok 87 ods. 3 písm. a) ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Pomoc nepodporuje ani žiadny dôležitý zámer spoločného európskeho záujmu. Cieľmi pomoci nie sú ani podpora kultúry, ani zachovanie kultúrneho dedičstva. |
193. |
Keďže ďalšia hospodárska existencia HLB nebola v hre v čase, keď sa opatrenie uskutočnilo, nevzniká otázka, či by úpadok jednej veľkej úverovej inštitúcie ako HLB mohol v Nemecku viesť ku všeobecnej kríze bankového sektora, čo by na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES mohlo opodstatňovať pomoc na nápravu značnej poruchy vo fungovaní nemeckého hospodárstva. |
194. |
Podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES možno pomoc vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom, ak podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. Toto by mohlo v zásade platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V tomto prípade však nie sú splnené predpoklady na použitie ustanovenia o výnimke. HLB nebola podnikom v ťažkostiach, ktorému mala štátna pomoc poskytnúť podporu na obnovenie rentability. |
195. |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky zo zmluvných ustanovení o štátnej pomoci, platí v zásade aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách vo všeobecnom hospodárskom záujme v bankovom sektore“ (40). Formálne predpoklady v tomto smere však splnené neboli a Nemecko sa na ne ani neodvolávalo. |
196. |
Keďže žiadna z výnimiek zo zásadného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES nie je použiteľná, táto pomoc sa nemôže považovať za zlučiteľnú so zmluvou. Prevod podielov WK k 1. januáru 1993 do HLB nie je existujúcou pomocou. |
197. |
Na prevod k 1. januáru 1993 sa nevzťahuje ani inštitucionálna zodpovednosť a ručenie zriaďovateľa. |
198. |
Po prvé, už vopred nebola naplnená skutková podstata ručenia zriaďovateľa vo forme ručenia za stratu voči veriteľom v prípade, že by majetok banky nepostačoval na ich uspokojenie. Prísun kapitálu nemal za cieľ ani uspokojenie veriteľov HLB, ani nenastalo vyčerpanie majetku HLB. |
199. |
Po druhé, nie je naplnená ani skutková podstata inštitucionálnej zodpovednosti úverovej inštitúcie. Táto zriaďovateľa zaväzuje vybaviť HLB prostriedkami, potrebnými pre riadnu prevádzku krajinskej banky, ak by sa rozhodol pre pokračovanie jej činnosti. HLB však v čase prísunu kapitálu v žiadnom prípade nebola v stave, keď by riadna prevádzka už nebola možná. Prísun kapitálu teda nebol nevyhnutný na udržanie riadnej prevádzky HLB. HLB mohla preto v zmysle vedomého hospodárskeho zreteľa spolkovej krajiny ako spoluvlastníka aj v budúcnosti využívať trhové príležitosti v rámci hospodárskej súťaže. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny však nie je možné uplatniť „núdzový predpis“ o inštitucionálnej zodpovednosti. Vzhľadom na to, že žiadne iné z existujúcich ustanovení o pomoci podľa článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES nie je možné uplatniť, prísun kapitálu je potrebné v zmysle článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES klasifikovať ako novú pomoc. |
IX. ZÁVER
200. |
Na základe uplynutia lehoty uvedenej v článku 15 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 sa nedá vyžadovať vrátenie pomoci, ktorá prípadne mohla vzniknúť vkladom podielov WK k 1. januáru 1986 a podľa článku 15 ods. 3 uvedeného nariadenia ju treba považovať za existujúcu pomoc. |
201. |
Pomoc vyplývajúcu z vkladu podielov WK k 1. januáru 1993 nemožno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom ani na základe článku 87 ods. 2, resp. ods. 3 Zmluvy o ES, ani na základe akéhokoľvek iného zmluvného predpisu. Pomoc je preto potrebné vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom, musí byť odstránená a prvok pomoci protiprávneho opatrenia musí byť od nemeckej vlády vyžiadaný späť, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 90,75 mil. eur, ktorú Nemecko poskytlo v období od 1. januára 1993 do 1. júna 2003 v prospech Hamburgische Landesbank – Girozentrale, dnešnej HSH Nordbank AG, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby príjemca vrátil pomoc uvedenú v článku 1, ktorá mu bola poskytnutá protiprávne.
Článok 3
Vrátenie pomoci prebehne bezodkladne podľa vnútroštátnych postupov, pokiaľ tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
Spätne požadovaná suma zahŕňa úroky splatné od momentu, keď mal príjemca pomoc protiprávne k dispozícii, až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa počítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (41).
Článok 4
Nemecko oznámi Komisii do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia opatrenia prijaté na jeho vykonanie s použitím dotazníka uvedeného v jeho prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli 20. októbra 2004.
Za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 24.
(2) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1.
(3) Zb. 2003, s. II-435.
(4) Pozri poznámku pod čiarou 1.
(5) LSH je verejno-právnou inštitúciou s právnou subjektivitou s bilančnou sumou približne100 mld. eur a s asi 2000 zamestnancami v roku 1998. Vlastníkmi LSH sú od roku 1994 WestLB (39,9 %), spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko (25,05 %), Sparkassen- und Giroverband für Schleswig-Holstein (25,05 %) a spolková krajina Bádensko-Württembersko (10 %).
(6) Ú. v. ES L 386, 30.12.1989, s. 14 nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES (Ú. v. ES L 126, 26.5.2000, s. 1).
(7) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, s. 16, nahradená smernicou 2000/12/ES.
(8) Podľa smernice o kapitálovej primeranosti musia mať úverové inštitúcie vlastné zdroje vo výške najmenej 8 % svojich rizikovo vážených aktív, kým podľa starej nemeckej úpravy bol potrebný podiel vo výške 5,6 %. Tento podiel sa však zakladal na definícii vlastných zdrojov, ktorá bola užšia ako definícia platná v čase nadobudnutia účinnosti smernice o vlastných zdrojoch.
(9) Dôverná informácia; ďalej v texte [...] alebo s uvedením pásma v [].
(10) Nový zákon o HLB, ktorý platí od roku 1997, už maximálnu dividendu nezakotvuje; podľa poskytnutých údajov sa výplata dividend odvtedy viac ako zdvojnásobila a v roku 1999 predstavoval približne 21 %.
(11) Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3; bod 11.
(12) Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1, zmenený a doplnený Aktom o pristúpení z roku 2003.
(13) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9.;
(14) Ú. v. ES C 239, 4.10.2002, s. 12.
(15) Zb. 2003, s.II-1789.
(16) V snahe odstrániť inflačné vplyvy je pritom pri každom vklade potrebné stanoviť sadzbu výnosu z dlhodobého štátneho dlhopisu najskôr bez zohľadnenia inflačných očakávaní. Na účely odhadu dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzby sa potom k „reálnej základnej úrokovej sadzbe“ v rozhodujúcom momente pripočíta odhad dlhodobých priemerných inflačných očakávaní vo výške 3,60 %.
(17) Rozsudok vo veci T-369/00(„Scott“); pozri poznámku pod čiarou 16.
(18) Tamtiež.
(19) Tamtiež, bod 57.
(20) Pozri poznámku pod čiarou 3.
(21) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatnenie článkov 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. Hoci v tomto oznámení ide vyslovene o spracovateľský priemysel, zásada bez pochýb rovnako platí aj pre všetky ostatné priemyselné odvetvia. Pokiaľ ide o finančné služby, túto skutočnosť podporil rad rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(22) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 206 a nasl.
(23) Pozri poznámku pod čiarou 2; bod 161a nasl.
(24) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 241, 314.
(25) Rozsudok WestLB, bod 245.
(26) Rozsudok vo veci WestLB, bod 246.
(27) Pozri poznámku pod čiarou 2, bod 199.
(28) V skutočnosti je situácia, prirodzene, oveľa komplikovanejšia, napr. vzhľadom na podsúvahové položky, odlišné rizikové zaťaženie jednotlivých aktív a položky s nulovým rizikom. Jadro úvahy však zostáva nedotknuté.
(29) Situácia je rovnaká, ak zohľadníme možnosť získať doplnkové vlastné zdroje až do výšky základného imania (faktor 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné zdroje).
(30) Pri výpočte bezrizikovej úrokovej sadzby bol ako všeobecne uznaný zdroj použitý REX10 Performance Index, ktorý zostavuje Deutsche Börse AG.
(31) Podľa podkladov predložených nemeckou vládou predstavovala daň právnických osôb v roku 1992 46 %, k čomu treba ešte pripočítať solidárny príspevok vo výške 3,75 % (teda spolu 49,75 %). Celková sadzba dane poklesla v roku 1993 na 46 % a v rokoch 1994 až 2000 predstavovala 49,5 %. Od roku 2001 bola celková daňová sadzba už len 30 %.
(32) Pozri poznámku pod čiarou 2,bod 221.
(33) Pozri poznámku pod čiarou 2, bod 199.
(34) Rozhodujúca tu nie je výnosová prirážka spolkových obligácií, ale swapov, pretože rozdiel prirážky medzi swapmi a spolkovými obligáciami („Swapspread“) je daný hlavne ponukou a dopytom na swapovýh trhoch, nie úvahami o bonite.
(35) Na základe viacerých turbulencií na finančných trhoch – ako príklad možno uviesť krízu na rozvíjajúcich sa trhoch v polovici roku 1997 – a implikácie rozhodnutia Komisie vo veci West LB by mohla byť riziková prémia, ktorú by požadoval investor za termínovaný tichý vklad do HLB koncom roka 1992 skutočne nižšia ako to, čo zodpovedá pomerom na trhu ku koncu roka 1997.
(36) Porovnaj tiež Lehman Brothers, Analýza prísunu kapitálu začlenením Ústavu na podporu bytovej výstavby spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko z 8.7.1997, s. 4 a tiež prílohu II, s. 27. Tam sa však uvádzajú hlavne emisie veľkých nemeckých súkromných bánk (Deutsche Bank, Dresdner Bank atď.), ktoré vtedy vykazovali vyššie obchodné riziko ako Hamburgische Landesbank.
(37) Porovnaj tiež Lehman Brothers, Analýza prísunu kapitálu začlenením Ústavu na podporu bytovej výstavby spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko z 8.7.1997, s. 4.
(38) V skutočnosti je situácia, prirodzene, oveľa zložitejšia, napr. vzhľadom na podsúvahové položky, odlišné rizikové zaťaženie jednotlivých aktív a položky s nulovým rizikom. Jadro úvahy však zostáva nedotknuté.
(39) Od 1. 1. 1999 sa DEM prepočítava kurzom 1,95583 na euro. Údaje o prvku pomoci za jednotlivé roky, uvedené v tabuľke, treba na účely výpočtu celkovej výšky požadovaného vrátenia pomoci príslušne prepočítať.
(40) Táto správa bola predložená Rade pre hospodárske a finančné záležitosti 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. Správa je k dispozícii na Generálnom riaditeľstve pre hospodársku súťaž, ako i na internetovej stránke Komisie.
(41) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O IMPLEMENTÁCII ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Uveďte podrobnosti o výške nezákonnej štátnej pomoci, ktorá bola príjemcovi poskytnutá:
Pripomienky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite výpočet úrokov splatných z tej sumy pomoci, ktorá sa má vrátiť. |
2. Opatrenia plánované alebo prijaté na vrátenie pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké sa plánujú prijať na účely okamžitého a účinného vrátenia pomoci. Vysvetlite, aké alternatívne opatrenia na vykonanie vrátenia pomoci sú k dispozícii podľa vnútroštátneho práva. V prípade, že je to relevantné, uveďte právny základ prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
Do akého termínu sa vrátenie pomoci ukončí? |
3. Výška pomoci, ktorú už príjemca vrátil
3.1. |
Uveďte podrobnosti o výške pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte informácie dokladujúce vrátenie čiastky pomoci uvedenej v tabuľke v bode 3.1. |
(o) |
Dátum, kedy bola príjemcovi poskytnutá pomoc alebo jednotlivá splátka pomoci (v prípade, že opatrenie pozostáva z niekoľkých splátok a odmien, použite na každú samostatný riadok). |
(2) Výška pomoci, ktorá bola príjemcovi poskytnutá (ekvivalent hrubej pomoci)
(o) |
Dátum vrátenia pomoci |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/134 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale, teraz HSH Nordbank AG
(oznámené pod číslo C(2004) 3930)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/741/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 podods. 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve členského štátu a ostatných účastníkov, aby podľa uvedených ustanovení zaujali stanovisko (1) a po zohľadnení týchto stanovísk,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Predmetom konania je prevod Wohnungsbaukreditanstalt des Landes Schleswig-Holstein („WKA“)/Banka spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko na podporu bytovej výstavby/, Wirtschaftsaufbaukasse Schleswig-Holstein AG („WAK“) a účelového rezervného fondu nehnuteľností zo strany spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko na Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale („LSH“). Konanie súvisí s ďalšími šiestimi konaniami voči Nemecku z dôvodu majetkových prevodov na krajinské banky, najmä na Westdeutsche Landesbank Girozentrale (ďalej len „WestLB“). |
(2) |
Komisia 12. januára 1993 zaslala Nemecku žiadosť o informácie týkajúce sa zvýšenia kapitálu vo WestLB o 4 mld. DEM integráciou Ústavu na podporu bytovej výstavby (Wohnungsbauförderanstalt – ďalej len „Wfa“) ako aj podobných zvýšení vlastných zdrojov krajinských bánk iných spolkových krajín. Žiadosť o informácie obsahovala otázku, v ktorých krajinských bankách došlo k prevodu verejno-právnych podnikov, a tiež otázku, akými argumentmi možno tieto transakcie zdôvodniť. |
(3) |
Nemecko na túto žiadosť odpovedalo listami zo 16. marca 1993 a 17. septembra 1993. Ďalšie informácie si Komisia vyžiadala v listoch z 10. novembra 1993 a 13. decembra 1993, na čo Nemecko odpovedalo listom z 8. marca 1994. |
(4) |
Listami z 31. mája 1994 a 21. decembra 1994 Spolkový zväz nemeckých bánk (Bundesverband deutscher Banken e.V.) („BdB“), ktorý zastupuje súkromné banky so sídlom v Nemecku, Komisii okrem iného oznámil, že 1. januárom 1991 došlo k začleneniu WKA a WAK vrátane ich majetku ako celku do LSH. Úlohy WKA a WAK zároveň prešli na predtým založenú Investitionsbank Schleswig-Holstein („IB“), organizačne vedenú ako osobitný útvar LSH. BdB s tým spojené zvýšenie vlastných zdrojov LSH vníma ako deformáciu hospodárskej súťaže v jej prospech, pretože za toto zvýšenie nebola dohodnutá odmena v súlade so zásadou trhovo konajúceho investora. V druhom z uvedených listov preto BdB podal formálnu sťažnosť a vyzval Komisiu, aby voči Nemecku začala konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2). |
(5) |
Sťažnosť sa okrem toho týkala podobných majetkových prevodov v prospech Landesbank Berlin, Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Hamburger Landesbank, resp. Bayerische Landesbank. Vo februári a v marci 1995 a v decembri 1996 sa pripojili k sťažnosti viaceré jednotlivé banky združené v BdB. |
(6) |
Listami zo 6. augusta 1997 a 30. júla 1998 informoval BdB Komisiu o dvoch ďalších majetkových prevodoch v Šlezvicku-Holštajnsku a Hessensku v prospech LSH a Landesbank Hessensko-Durínsko. Podľa informácie BdB spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko zamýšľa previesť zastavané nehnuteľnosti tejto spolkovej krajiny na IB a takýto nehnuteľný majetok vykazovať ako účelovú rezervu v rámci vlastného kapitálu LSH. BdB poukazuje v tejto súvislosti na § 20 referentského návrhu zákona na zmenu zákona o investičných bankách spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko (stav k 26. júnu 1997), podľa ktorého by sa nehnuteľný majetok po odrátaní záväzkov vykazoval ako účelová rezerva v rámci vlastného kapitálu LSH. BdB poukázal na zdôvodnenie zákona k § 20 referentského návrhu, podľa ktorého je účelová rezerva v nehnuteľnostiach v zmysle bankového zákona vlastným kapitálom krajinskej banky. Cieľ, ktorý bol uvedený v zdôvodnení zákona, a to „mobilizácia majetku spolkovej krajiny na tvorbu likvidity bez straty dispozičného a rozhodovacieho práva krajiny“ by sa nedal dosiahnuť, keby LSH za prevedené nehnuteľnosti zaplatila skutočnú trhovú cenu. |
(7) |
Komisia najskôr prešetrila majetkový prevod v prospech WestLB, ale vyhlásila, že prevody v prospech iných bánk preverí na základe výsledkov skúmania záležitosti WestLB (2). V rozhodnutí 2000/392/ES (3) v roku 1999 nakoniec vyhlásila, že rozdiel medzi zaplatenou sumou a bežnou trhovou cenou považuje za poskytnutie pomoci nezlučiteľné so spoločným trhom a nariadila vrátenie tejto pomoci. Súd prvého stupňa Európskych spoločenstiev toto rozhodnutie 6. marca 2003 (4) vzhľadom na nedostatočné zdôvodnenie dvoch prvkov pri výpočte výšky odmeny zrušil, ale inak ho v plnom rozsahu potvrdil. |
(8) |
Komisia si 1. septembra 1999 vyžiadala od Nemecka informáciu o prevodoch v prospech iných krajinských bánk. Následne Nemecko poskytlo listom z 8. decembra 1999 informácie o prevode WKA a WAK na LSH, ktoré ešte doplnilo listom z 22. januára 2001. Na ďalšiu žiadosť o poskytnutie informácií z 22. februára 2001 odpovedalo Nemecko listom z 3. mája 2001. |
(9) |
V liste z 13. novembra 2002 Komisia informovala Nemecko o svojom rozhodnutí začať formálne konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, týkajúce sa prevodu WKA, WAK a účelovej rezervy v nehnuteľnostiach spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko na LSH. Zároveň Komisia začala aj konania z dôvodu podobných majetkových prevodov na Norddeutsche Landesbank Girozentrale, Bayerische Landesbank Girozentrale, Hamburgische Landesbank Girozentrale a tiež Landesbank Hessen-Thüringen. Už predtým, v júli 2002, začala Komisia konanie vo veci prevodu Wohnungsbaukreditanstalt na Landesbank Berlin. |
(10) |
Rozhodnutia o začatí konaní boli publikované v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala ostatných účastníkov, aby k nim zaujali stanovisko. |
(11) |
Listom z 11. apríla 2003 LSH zaujala stanovisko k začatiu konania vo veci LSH. |
(12) |
Listom zo 14. apríla 2003 Nemecko zaujalo stanovisko k začatiu konania. |
(13) |
Listom z 29. júla 2003 zaujal BdB spoločné stanovisko ku všetkým rozhodnutiam o začatí konania z 13. novembra 2002. |
(14) |
Na ďalšiu žiadosť o informácie zo strany Komisie z 11. septembra 2003 poskytlo Nemecko listom z 29. a 6. novembra 2003 ďalšie informácie a vyjadrilo sa k stanovisku BdB vo veci LSH. Listom z 30. októbra 2003 poskytlo Nemecko vysvetlenia vlády spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB k stanovisku BdB týkajúcemu sa piatich konaní proti krajinským bankám, ktoré sa začali v novembri 2002. |
(15) |
Na ďalšie žiadosti o informácie zo strany Komisie zo 7. apríla 2004, 30. apríla 2004, 19. mája 2004 ako i z 12. augusta 2004 Nemecko odpovedalo listami z 1. a 28. júna 2004, 27. mája 2004, 23. júna 2004, 27. augusta 2004 a 30. septembra 2004. |
(16) |
Sťažovateľ BdB, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB AG 19. júla 2004 oznámili predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený majetok. Táto odmena by podľa ich názoru mala byť základom rozhodnutia Komisie. Konečnú verziu tejto dohody Komisia dostala 13. októbra 2004. BdB, spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko a HSH Nordbank, ktorá vznikla v roku 2003 z LSH a Hamburgische Landesbank, 29. septembra 2004 rovnako zaslali predbežnú dohodu o primeranej odmene za prevedený účelový majetok. Následne Komisia dostala od týchto účastníkov, ako i od Nemecka niekoľko listov. Konečné znenie dohody o prevode účelového majetku na LSH Komisia dostala 14. októbra 2004. Okrem toho s výnimkou prípadu Landesbank Hessen-Thüringen aj v ostatných prípadoch vo veci majetkových prevodov na krajinské banky došlo k príslušným dohodám a k ich zaslaniu Komisii. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. LANDESBANK SCHLESWIG-HOLSTEIN GIROZENTRALE
(17) |
Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale (skrátene LB Kiel) so sídlom v Kieli bola s bilančnou hodnotou vo výške 145,5 mld. EUR (k 31. decembru 2002) jednou z 15 najväčších bánk v Nemecku. Založená bola v roku 1917 ako krajinská banka provincie Šlezvicko-Holštajnsko. Banka bola verejnoprávnou úverovou inštitúciou s právnou formou verejno-právnej inštitúcie. |
(18) |
Vlastníkmi LSH boli od roku 1994 koncern WestLB (39,9 %), spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko (25,05 %), Zväz sporiteľní Šlezvicka-Holštajnska (25,05 %), ako i Landesbank Baden-Württemberg (10 %). Základom tejto vlastníckej štruktúry bol prevod kmeňových podielov zo strany spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko a Zväzu sporiteľní Šlezvicka-Holštajnska na WestLB a Landesbank Baden-Württemberg k 1. januáru 1994. Pred týmto prevodom vlastnili spolková krajina a Zväz sporiteľní rovnako každý 50 % kmeňových podielov. |
(19) |
2. júna 2003 vznikla fúziou LSH s Hamburgische Landesbank nová banka HSH Nordbank AG s právnou formou akciovej spoločnosti. Pre účely daňových a finančných výkazov bola fúzia datovaná so spätnou platnosťou k 1. januáru 2003. |
(20) |
V roku 2002 uviedla LSH vo výročnej správe koncernu podiel základného kapitálu vo výške 6,5 % a koeficient platobnej schopnosti vo výške 10,3 %. Výnosy z vlastného kapitálu v roku 2002 dosahovali 10,4 %. |
(21) |
Podľa § 42 sporiteľničného zákona spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko (Sparkassengesetzes für das Land Schleswig-Holstein) plnila LSH úlohu centrálnej banky spolkovej krajiny, centrálnej banky pre sporiteľne a tiež úlohu obchodnej banky. Jej úlohou bola realizácia bankových obchodov spolkovej krajiny, podpora plnenia úloh sporiteľní a poskytovanie komunálnych úverov. Ako centrálna banka poskytovala úvery verejnému sektoru a zúčastňovala sa – čiastočne ako člen konzorcia spolu so súkromnými bankami – na predaji obligácií spolkovej krajiny a dlhopisov. Okrem toho LSH fungovala ako univerzálna obchodná banka. |
(22) |
LSH bola so svojimi viac ako 2 500 zamestnancami regionálne ukotvená a zároveň i medzinárodne zameraná, a ako banka severných území považovala za svoje kľúčové trhy severné Nemecko a Pobaltsko. Prostredníctvom vlastných pobočiek, zastúpení a účastí sa profilovala ako medzinárodný produktový a sektorový špecialista v oblasti financovania dopravy, lodí a nehnuteľností, bankového financovania a v rastúcej miere aj syndikátnych obchodov a ako aktér na medzinárodných kapitálových trhoch. |
2. PREVOD MAJETKU WKA A WAK A ÚČELOVEJ REZERVY V PODOBE NEHNUTEĽNOSTÍ NA LSH
2.1. ZRIADENIE A ROZVOJ INVESTITIONSBANK SCHLESWIG-HOLSTEIN
(23) |
Zákonom o Investitionsbank Schleswig-Holstein (Zákon o Investičnej banke, resp. „IBG“) z 11. decembra 1990 bola IB zriadená ako organizačne a hospodársky samostatná verejno-právna inštitúcia bez právnej subjektivity v rámci LSH k 1. januáru 1991. Na základe toho sa refinancovanie IB uskutočňuje v mene a s účasťou LSH. |
(24) |
IB je centrálna inštitúcia na podporu hospodárskej a štrukturálnej politiky v Šlezvicku-Holštajnsku. Ponuka produktov IB obsahuje podporu hospodárstva a bytovej výstavby, podporu environmentálnych a energetických projektov, podporu komunálneho hospodárstva a poľnohospodárstva, ako i manažment projektov pre spolkovú krajinu a obce (6). Okrem toho IB plní úlohy v súvislosti s podporou infraštruktúry v oblasti Pobaltska. |
(25) |
Zákonom zo 7. mája 2003, ktorý nadobudol platnosť 1. júna 2003, s právnou účinnosťou k 1. júnu 2003 a fiktívnou spätnou platnosťou bilancie k 1. januáru 2003 bola IB vyňatá z majetku LSH a zriadená ako verejno-právna inštitúcia s právnou subjektivitou s názvom „Investitionsbank Schleswig-Holstein“ so sídlom v Kieli. Majetok, pridelený odštiepenej Investitionsbank Schleswig-Holstein so všetkými predmetmi aktívneho a pasívneho majetku, prešiel v rámci univerzálneho právneho následníctva na Investitionsbank Schleswig-Holstein. Napriek ustanoveniu o spätnej bilancii k 1. januáru 2003 mohla LSH až do 1. júna 2003 naďalej používať kapitál IB na krytie svojich obchodov na voľnom trhu. |
(26) |
S právnou účinnosťou k 1. júnu 2003 a fiktívnou spätnou platnosťou bilancie k 1. januáru 2003 bola tiež zriadená Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein (Správa nehnuteľností Šlezvicka-Holštajnska) (LVSH) ako verejno-právna inštitúcia s právnou subjektivitou s názvom „Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein“ so sídlom v Kieli. Účelový majetok v podobe nehnuteľností bol takto 1. júna 2003 odčlenený do spoločnosti Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein. Všetok aktívny a pasívny majetok prešiel v rámci univerzálneho právneho následníctva na Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein. Napriek ustanoveniu o spätnej bilancii k 1. januáru 2003 mohla LSH až do 1. júna 2003 naďalej používať účelový majetok nehnuteľností na krytie svojich obchodov na voľnom trhu. |
2.2. PREVOD WKA NA LSH
(27) |
WKA bola zriadená zákonom z 31. marca 1950 s názvom Landestreuhandstelle für Wohnungs- und Kleinsiedlungswesen in Schleswig-Holstein (Správa bytovej výstavby a malých sídel v Šlezvicku-Holštajnsku) ako verejnoprávne združenie. Jej úlohou bolo najmä zabezpečovať pre spolkovú krajinu podporu v oblasti verejnej a daňovo zvýhodnenej bytovej výstavby a vybavení obyvateľstva primeranými bytmi. Majetok WKA tvoril takzvaný osobitný a vlastný majetok. Osobitný majetok bol zo zákona účelovo viazaný – používal sa na podporu opatrení v prospech sociálnej bytovej výstavby. Na vlastný majetok WAK sa účelové viazanie nevzťahovalo. S použitím vlastného majetku poskytovala WKA najmä stavebné pôžičky so zvýhodnenou úrokovou mierou (7). |
(28) |
Podľa § 2 ods. 1 IBG bola WKA s celým svojím majetkom bez likvidácie prevedená na LSH s účinnosťou od 1. januára 1991. § 2 ods. 1 IBG týmto nariadil splynutie WKA s LSH. Podľa § 14 ods. 1 IBG prešli všetky úlohy a kompetencie WKA, uvedené v prílohe 1 IBG, od 1. januára na IB. |
2.3. PREVOD WAK NA LSH
(29) |
WAK bola osobitným úverovým ústavom, ktorý zriadila spolková krajina ako akciovú spoločnosť, a ktorý mal za úlohu finančne podporovať podnikateľské zámery živnostenských podnikov, ako aj iné opatrenia na posilnenie hospodárskej a dopravnej štruktúry. |
(30) |
§ 3 IBG sa splnomocnil minister financií na prevzatie majetku vrátane všetkých práv a záväzkov WAK ako celku. Toto splnomocnenie bolo potrebné preto, lebo WAK ako akciová spoločnosť nemohla – tak ako WKA – splynúť s LSH. Majetok WAK bol preto najprv formou univerzálneho právneho následníctva v súlade s § 359 akciového zákona prevedený na spolkovú krajinu, aby mohol byť následne prevedený na LSH. Z hospodárskeho hľadiska to zodpovedá začleneniu WAK do LSH. |
(31) |
Ministerstvo financií využilo toto splnomocnenie a 2. januára 1991 prijalo ponuku predstavenstva WAK z 19. novembra 1990 na prevod majetku. „Zmluva o začlenení“ medzi spolkovou krajinou a LSH z 2. januára 1991 upravuje prevod majetku WAK vrátane všetkých práv a záväzkov k 1. januáru 1991 (8). |
(32) |
Podľa § 14 ods. 1 IBG pokračovala IB v plnení všetkých úloh WAK uvedených v prílohe 2 IBG. |
2.4. PREVOD ÚČELOVEJ REZERVY V PODOBE NEHNUTEĽNOSTÍ NA LSH
(33) |
Článkom 17 ods. 2 IBG sa ministerstvo financií a energetiky spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko splnomocnilo k prevodu nehnuteľností na IB. Predajom sa IB stala právnym a hospodárskym vlastníkom prevedených nehnuteľností. Podľa informácií nemeckej strany však IB nemohla prevedenými nehnuteľnosťami neobmedzene disponovať. Naopak, celý nehnuteľný majetok vrátane prípadných ziskov bol účelovo viazaný. |
(34) |
V súlade s § 20 ods. 1 IBG sa prevedený nehnuteľný majetok vykazoval ako účelová rezerva v podobe nehnuteľností. Podľa § 20 ods. 2 treba výnosy z nehnuteľného majetku používať na udržanie, nákup a výstavbu nových nehnuteľností. Možno ich však použiť – podľa rozhodnutia krajinskej vlády – aj na plnenie úloh Investitionsbank alebo ich postúpiť spolkovej krajine. |
(35) |
Spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko predala v niekoľkých tranžiach svoje nehnuteľnosti IB v celkovej hodnote [...] (9). Základom kúpnej ceny jednotlivých objektov bola bežná trhová hodnota, ktorú predtým určili jednotlivé znalecké posudky. |
(36) |
Z dosiahnutej hodnoty predaja previedla spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko zakaždým časť na LSH ako takzvanú „účelovú rezervu – nehnuteľnosti“. Prevod krajinských nehnuteľností sa v bilancovanom vlastnom kapitále LSH prejavil takto: získaním prvej tranže zo strany IB sa k bilančnému dňu 31. decembra 1999 zvýšilo bilancovaný vlastný kapitál LSH [...] mil. DEM. Po získaní druhej tranže sa účelová rezerva – nehnuteľnosti k bilančnému dňu 31. decembra 2000 zvýšila na celkovú hodnotu [...] mil. DEM. Po realizácii tretej tranže dosiahla k bilančnému dňu 31. decembra 2001 celkovo [...] mil. DEM a k 31. decembru 2002 zostala rovnaká (10). |
(37) |
Podľa informácií Nemecka účelová rezerva nehnuteľnosti neslúžila v LSH ani na poskytovanie úverov, ani na rozšírenie obchodnej činnosti. Keďže ju Spolkový úrad bankového dohľadu (11) („BAKred“) právne neuznal za základný kapitál, nemohla byť použitá na krytie obchodov. |
3. POŽIADAVKY NA KAPITÁL PODĽA SMERNICE O VLASTNÝCH ZDROJOCH A SMERNICE O PLATOBNEJ SCHOPNOSTI
(38) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS z 18. decembra 1989 o ukazovateli platobnej schopnosti úverových inštitúcií (12) (ďalej len „smernica o platobnej schopnosti“) a smernice Rady 89/299/EHS zo 17. apríla 1989 (13) (ďalej len „smernica o vlastných zdrojoch“), ktorými sa mení a dopĺňa zákon o bankovníctve (KWG), musia banky disponovať záručným kapitálom vo výške 8 % svojich rizikovo vážených aktív. Najmenej 4 percentuálne body z neho musia predstavovať takzvaný základný vlastný kapitál (kapitál prvej triedy), ktorý sa skladá z tých častí kapitálu, ktoré sú úverovej inštitúcii k dispozícii neobmedzene a bezprostredne na krytie rizík a strát, akonáhle sa tieto vyskytnú. Základný vlastný kapitál má pre celkové vybavenie banky vlastnými zdrojmi v zmysle bankového práva rozhodujúci význam, pretože doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy) sa na krytie bankových obchodov zaťažených rizikom uznáva iba do výšky základného vlastného kapitálu. |
(39) |
Nemecké banky museli k 30. júnu 1993 (14) prispôsobiť svoje vybavenie záručným kapitálom novým požiadavkám podľa smernice o vlastných zdrojoch a smernice o platobnej schopnosti (15). Už pred zavedením smernice o kapitálovej primeranosti do nemeckého práva boli mnohé krajinské banky pomerne slabo vybavené záručným kapitálom. Tieto úverové ústavy museli preto nevyhnutne zvýšiť základ vlastného kapitálu, aby zabránili obmedzeniu expanzie svojho podniku alebo si vôbec mohli udržať svoj doterajší objem obchodov. Z dôvodu napätej rozpočtovej situácie verejní vlastníci nemohli zabezpečiť prísun nového kapitálu, na druhej strane však nechceli ani privatizovať a zaobstarať si doplnkový kapitál na kapitálových trhoch. Bolo prijaté rozhodnutie vykonať majetkové, resp. kapitálové prevody, napr. v prípade WestLB prevod Ústavu na podporu bytovej výstavby spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko („WfA“), v prípade LSH uvedený majetok WKA a WAK a neskôr aj nehnuteľnosti. |
4. DÔSLEDKY PREVODU NA LSH
4.1. PREVOD MAJETKU WKA A WAK NA LSH
(40) |
Podľa informácie Nemecka bol vlastný majetok WKA a majetok WAK začlenený do účelovej rezervy IB. V súhrne kapitál IB predstavoval 1 306,05 mil. DEM ([...] mil. DEM účelová rezerva IB – pozostávajúca z kapitálu WKA: [...] mil. DEM a kapitálu WAK: [...] mil. DEM – a [...] mil. DEM účelová rezerva na podporu bytovej výstavby). (16) Predbežná počiatočná bilancia k 1. januáru 1991 vykazovala súhrn podielov vlastného kapitálu vo výške 1 558 mil. DEM. Konečná kontrola k 1. januáru 1991 upravila túto hodnotu na 1 306,05 mil. DEM (17). |
(41) |
Listom z 15. augusta 1991 vzal BAKred na vedomie, že záručný vlastný kapitál LSH sa v dôsledku kapitálovej rezervy IB zvýšil o 1 559,44 mil. DEM. Nemecko uviedlo, že konečná kontrola zistila skutočnú výšku uznaného vlastného kapitálu -1 306,05 mil. DEM, a preto od 15. augusta 1991 mala LSH k dispozícii dodatočný záručný kapitál len v tejto výške (18). |
(42) |
Keďže účelová rezerva na podporné úlohy bola osobitne viazaná – odhliadnuc od ručenia vlastného kapitálu – nemala LSH prevedené prostriedky k dispozícii neobmedzene. Z účelovej rezervy IB vo výške 1 306 mil. DEM bolo v roku 1991 288 mil. DEM vyťažených vlastnými podpornými úlohami samotnej IB. V období rokov 1991 až 2003 mala LSH podľa údajov Nemecka pre obchody na voľnom trhu k dispozícii, resp. ako základ ručenia skutočne čerpala tieto sumy: Tabuľka 1 Kapitál vložený do IB, sumy k dispozícii na obchody na voľnom trhu a skutočne čerpané sumy (priemerné ročné hodnoty)
|
(43) |
Podľa údajov Nemecka vlastnila LSH k 31. decembru 1990 základný kapitál vo výške 581 mil. DEM a doplnkový vlastný kapitál vo výške 100 mil. DEM. V porovnaní s vtedajšou základňou vlastného kapitálu vo výške 681 mil. DEM zvýšil teda podporný majetok vo výške 1 306 mil. DEM základňu vlastného kapitálu o asi 190 %. |
(44) |
Keď vychádzame z toho, že pre aktivity LSH na voľnom trhu bolo v roku 1992 k dispozícii 1 013 mil. DEM, potom sa jej kapacita na poskytovanie úverov s rizikovou váhou 100 %, vzhľadom na koeficient platobnej schopnosti vo výške 5,6 %, v súlade s vtedy platným bankovým zákonom zvýšila o dobrých 18 000 mil. DEM. |
(45) |
Keď vychádzame z toho, že pre aktivity LSH na voľnom trhu bolo od zavedenia koeficientu kapitálovej primeranosti vo výške 8 % k dispozícii medzi 1 024 mil. DEM (1994) a [...] mil. DEM (2002), potom sa jej kapacita na poskytovanie úverov s rizikovou váhou 100 % zvýšila o 12 800 mil. DEM (1994), resp. vyše [...] mil. DEM (2002). V roku 1999 mala k dispozícii dokonca [...] mil. DEM, čím sa kapacita zvýšila o dobrých [...] mil. DEM. |
(46) |
V skutočnosti bol však prípustný úverový objem rozšírený oveľa intenzívnejšie, pretože aktíva banky normálne nie sú hodnotené rizikovou váhou 100 % (19). Platí to aj pre LSH, ktorá okrem iného pôsobila v refinancovaní sporiteľní a v poskytovaní komunálnych úverov. Keď vezmeme do úvahy realistickú rizikovú váhu, ktorá je v prípade LSH s veľkou pravdepodobnosťou nižšia ako 50 %, dostaneme možné zdvojnásobenie pôvodne uvažovaného rozšírenia obchodov vo výške viac ako 30 mld. DEM. |
4.2. PREVOD NEHNUTEĽNOSTÍ SPOLKOVEJ KRAJINY NA LSH
(47) |
Podľa informácie nemeckej strany zamietol BAKred listom z 25. mája 1999 uznanie účelovej rezervy nehnuteľnosti ako základný kapitál v zmysle bankového zákona. V liste z 25. mája 1999 BAKred síce kvalifikoval účelovú rezervu ako kapitálovú rezervu, odmietol ju však uznať za vlastný kapitál v zmysle bankového zákona. Podľa názoru BAKred možno vložené nehnuteľnosti a tým aj účelovú rezervu zriadenú v prospech LSH pri ich získaní kedykoľvek „odrátať“ (20). |
(48) |
Po tomto zamietnutí sa už LSH – aj vzhľadom na prebiehajúce konanie kvôli výške odmeny – neobracal opakovane na BAKred so žiadosťou o uznanie tejto účelovej rezervy ako základného vlastného kapitálu. To má podľa Nemecka za následok, že účelová rezerva nehnuteľnosti nemôže byť použitá ani na krytie obchodov LSH na voľnom trhu, ani na vlastné obchody IB (21). |
5. ODMENA ZA PREVEDENÉ VLASTNÉ PROSTRIEDKY
5.1. ODMENA ZA MAJETOK WKA A WAK
(49) |
LSH zaplatila za prevedený kapitál IB odmenu, ale len za naozaj čerpané sumy záručného kapitálu. Podľa predložených informácií bola na rok 1993 dohodnutá paušálna odmena vo výške 900 000 DEM. V rokoch 1994 až 1996 bola vyplatená tzv. „záloha na zisk“ vo výške 0,5 % z účelovej rezervy, ktorá bola použitá na krytie voľných obchodov, okrem paušálnej odmeny vo výške 750 000 DEM (1994) a 200 000 DEM (1995). V rokoch 1997 až 2002 predstavovala záloha na zisk [...] % z kapitálu IB, použitého na krytie voľných obchodov (22). V rokoch 1991 a 1992 nebola vyplatená nijaká odmena. |
(50) |
LSH vyplatila tieto odmeny (23): Tabuľka 2 Odmena vyplatená za vložený kapitál IB po zdanení
|
(51) |
Podľa názoru Nemecka nebola pre LSH rozhodujúcim podnetom na Prevod majetku WKA a WAK nová smernica o kapitálovej primeranosti. Začlenením účelovo viazaného majetku na podporu bytovej výstavby, ktorý nemal charakter likvidného kapitálu, malo dôjsť k čo najefektívnejšiemu využitiu objemu majetku, aby sa, po prvé, rozšírila kapitálová základňa pre ďalšie podporné aktivity a, po druhé, aby sa tento majetok dostal do hospodárskeho obehu. Fúzia WKA a WAK s LSH sa spolkovej krajine zdala najekonomickejším riešením, aj v porovnaní s právne samostatnou podpornou inštitúciou (24). Začlenenie majetku WKA a WAK by tiež mohlo zvýšiť kapitálovú silu LSH pri prípadnom predaji majetkových účastí v LSH. Zároveň však fúzia dlhodobo zabezpečovala splnenie požiadaviek na základ vlastného kapitálu LSH z hľadiska sprísnených predpisov Spoločenstva (25). Zvýšenie vlastného záručného kapitálu zohralo teda aj podľa vlastných údajov Nemecka rozhodujúcu úlohu pri začleňovaní majetku WKA a WAK do LSH. |
5.2. ODMENA ZA NEHNUTEĽNOSTI
(52) |
Podľa informácií Nemecka LSH neuhradila spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko za poskytnutý majetok žiadnu odmenu (26). |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(53) |
Vo svojom rozhodnutí o začatí konania z 13. novembra 2002 Komisia dospela k záveru, že pri prevode WKA a WAK na LHS ako aj pri poskytnutí [...] mil. EUR do účelovej rezervy v podobe nehnuteľností zo strany spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko pravdepodobne išlo o štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES v prospech LSH. |
(54) |
Východiskovým bodom prešetrovania zo strany Komisie bola zásada trhovo konajúceho investora. Podľa tejto zásady skutočnosť, že sa podniky nachádzajú vo verejnom vlastníctve a teda získavajú prostriedky od štátu, nepredstavuje štátnu pomoc. Iba ak takýto verejný podnik dostane k dispozícii prostriedky za podmienok, ktoré by nebol získal za normálnych trhových podmienok, ide o zvýhodnenie prostredníctvom prísunu štátnych prostriedkov. |
(55) |
V tomto prípade Komisia videla hospodárske zvýhodnenie LSH v tom, že banka získala vlastné zdroje, čím došlo predovšetkým k zvýšeniu kapacity LSH na poskytovanie úverov na voľnom trhu (funkcia rozšírenia obchodu, ktorú plní vlastný kapitál). Za normálnych trhových podmienok sa kapitálové vklady odmeňujú v závislosti od ich hodnoty vzhľadom na ich funkciu a podstúpené riziko. Jedno z východísk pre výpočet bežnej trhovej odmeny za vložený kapitál preto predstavuje dlhodobá bezriziková úroková miera (dlhopisy spolkovej vlády s 10-ročnou splatnosťou) upravená o rizikovú prirážku zodpovedajúcu zvýšenému riziku vlastných zdrojov. Keďže už samotná sadzba odmeny za dlhodobý bezrizikový majetkový vklad v čase prevodu majetku, teda koncom roka 1990, predstavovala okolo 9 % (27), Komisia mala značné pochybnosti, či uhradenú paušálnu odmenu a/alebo odmenu vo výške 0,5 %, resp. [...] % p.a. za skutočne čerpané vlastné zdroje je možné, aspoň bez zohľadnenia potrebnej rizikovej prirážky, vnímať ako bežnú trhovú odmenu. |
(56) |
Komisia ďalej vyjadrila pochybnosti, či by trhovo konajúci investor akceptoval obmedzenie svojej odmeny na sumu, ktorá bola skutočne čerpaná. |
(57) |
Komisia však už vo svojom rozhodnutí o začatí konania pripustila, že pri bežnej trhovej odmene by v danom prípade bolo potrebné zohľadniť chýbajúcu likviditu vloženého kapitálu. Hoci tieto nelikvidné prostriedky banke umožnili rozšírenie objemu úverov, je potrebné zohľadniť, že v prípade vloženia nelikvidného kapitálu LSH mohla dosiahnuť rozšírenie objemu obchodov v plnom rozsahu iba v prípade, keby dodatočný objem úverov v plnej miere refinancovala na kapitálovom trhu. Preto spolková krajina nemohla očakávať rovnaký výnos ako investor, ktorý vložil likvidný kapitál, a z tohto dôvodu je potrebné v odmene uplatniť zodpovedajúcu zrážku. |
(58) |
Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, že spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko pri začleňovaní majetku WKA a WAK dbala o to, aby sa primerane podieľala na vyplácanom zisku banky a na prírastku hodnoty banky. Predovšetkým spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko netrvala na zmene vlastníckych pomerov, čo by však bolo bývalo žiaduce, aby sa zabezpečilo, že výplata dividend a podiel na prírastku hodnoty budú zodpovedať výške vloženého kapitálu. Okrem toho spolková krajina svoju participáciu na prírastku hodnoty od 1. januára 1994 nielenže nezvyšovala, ale ju dokonca znižovala. |
(59) |
Na základe toho dospela Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania k záveru, že v prípade uvedených opatrení v prospech LSH, ktorá je vo svojich kľúčových oblastiach obchodu činná tak v regionálnom, ako aj celoštátnom a medzinárodnom meradle, išlo o štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Keďže v danej situácii nebolo možné uplatniť ustanovenia o výnimke ani podľa článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES, ani podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, štátna pomoc sa javila ako nezlučiteľná so spoločným trhom. |
IV. STANOVISKÁ NEMECKA A LSH
(60) |
Stanovisko Nemecka uvádzalo, že kapitál IB mohla LSH použiť len v obmedzenej miere, pretože na rozdiel od základného vlastného kapitálu nespĺňa tri základné funkcie, resp. spĺňa ich len čiastočne: (a) funkcia financovania, pretože túto by LSH mohla využiť iba v prípade úplného splynutia s WAK a WKA (b) funkcia ručenia, nakoľko kapitál IB sa môže na účely ručenia použiť len v druhom rade, po ostatnom vlastnom kapitále LSH. Okrem toho je prijatím povinnosti dopĺňať kapitál zabezpečené, že aj v prípade platobnej neschopnosti LSH nebude možné siahnuť na kapitál IB a (c) kapitál IB možno na krytie obchodov použiť len v obmedzenej miere, pretože, po prvé, treba od neho odrátať tú časť kapitálu, ktorá musí slúžiť na podloženie nehnuteľností, prevedených na IB a, po druhé, časť kapitálu IB, ktorú by mohla LSH využiť, sa v dôsledku rozšírenia vlastných obchodov IB v posledných rokoch zredukovala. |
(61) |
Na základe toho bol prijatý záver, že kapitálový vklad IB nie je možné považovať za normálny vklad do kmeňového kapitálu a že osobitosti tejto situácie majú vplyv na zníženie primeranej odmeny, ktorú by inak mohla spolková krajina za kapitál IB očakávať. |
(62) |
Ďalej sa uvádzalo, že nešlo o pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Po prvé, v čase prevodu kapitálu IB bol vzťah medzi spolkovou bankou a jej zriaďovateľmi ešte v znamení osobitných predpisov o zodpovednosti verejného sektoru v prospech verejných nemeckých bánk. Pod inštitucionálnou zodpovednosťou verejnej správy za jej podniky („Anstaltslast“) treba rozumieť povinnosť zriaďovateľa vybaviť podnik potrebnými finančnými prostriedkami na plnenie verejných úloh a udržiavať ho funkčný po celú dobu jeho existencie. Vklad kapitálu IB sledoval práve tento cieľ. Nebolo by však historicky správne zredukovať zodpovednosť verejnej správy len na to, aby zachránila svoju banku pred konkurzom. Po druhé, LSH uviedla, že poskytovala služby vo všeobecnom hospodárskom záujme. Po tretie, požiadavka na dosahovanie priemernej výnosnosti je v rozpore s článkom 87 ods. 1 Zmluvy o ES a tiež článkom 295 Zmluvy o ES, pretože táto osobitná požiadavka na verejného investora by porušovala zásadu rovnosti prístupu k súkromným a verejným podnikom, ktorá vyplýva z článku 295 Zmluvy o ES. |
(63) |
Vychádzalo sa z troch rôznych ekonomických metód, ktoré slúžia na výpočet trhovo primeranej odmeny za poskytnutie kapitálu: metóda poistnej prémie, metóda rizikového profilu a metóda kmeňového kapitálu. |
(64) |
Pri metóde poistnej prémie sa vychádza z toho, že začlenenie WAK a WKA do LSH bolo len čiastočné a že kvôli účelovej viazanosti zostala likvidita v plnom rozsahu v rukách spolkovej krajiny. Odmena by sa teda mala vzťahovať iba na riziko spolkovej krajiny, ktorá by v prípade platobnej neschopnosti krajinskej banky musela siahnuť na kapitál IB. |
(65) |
Metóda rizikového profilu je zameraná na zistenie trhovo primeranej odmeny za investičné riziko, ktorému podlieha kapitál investovaný do záručného vlastného kapitálu banky. Pritom sa poskytnutie kapitálu s takými kvalitami, ako má kapitál IB, porovnáva s takými nástrojmi kapitálového trhu, ktoré sú svojím hospodárskym profilom porovnateľné s investíciou spolkovej krajiny. Na základe toho je potom stanovená trhovo primeraná odmena. |
(66) |
Hoci metóda kmeňového kapitálu je podstatne zložitejšia a chybovejšia, pri jej správnej aplikácii dostaneme rovnaké výsledky ako u predchádzajúcich dvoch. Čo sa týka východiskovej úrokovej miery a jednotlivých prirážok a zrážok, stanovisko je nasledovné: |
(67) |
Minimálny výnos po zdanení: predpokladaných 12 % je vzhľadom na výnosy v bankovom sektore, najmä v oblasti verejných bánk, priveľa. Nanajvýš by bolo možné použitie východiskovej úrokovej miery 11 %. V tejto súvislosti sa uvádzajú odkazy na viaceré znalecké posudky, najmä tie, ktoré boli predložené v konaní proti WestLB. |
(68) |
Riziková prirážka: Riziková prirážka vo výške 1,5 % podľa rozhodnutia 2000/392/ES nie je oprávnená a malo by sa od nej celkom upustiť. V prípade LSH nejde o prísun kapitálu v celkovej výške 5,9 mld. DEM (vysoká finančná investícia) ako vo WestLB, ale o poskytnutie celkovo 1,6 mld. DEM. Okrem toho by z hľadiska investora tak či tak nebola rozhodujúca veľkosť investície, ale štruktúra jej rizika. Ani absencia zvýšenia hlasovacích práv nie je v prípade LSH rozhodujúca, pretože zvýšením počtu hlasov by sa nedal dosiahnuť väčší vplyv. Ani tretí uvedený dôvod, chýbajúca funkčnosť kapitálu IB, nie je argumentom, pretože kapitál IB bol síce vložený do LSH neobmedzene, ale nie neodvolateľne. |
(69) |
Zrážka z dôvodu chýbajúcej likvidity: Likvidita chýba preto, lebo LSH dostala v dôsledku neúplného začlenenia kapitál IB len ako kapitál druhého radu a potrebnú likviditu si musí zaobstarať na kapitálovom trhu, nakoľko likvidita kapitálu IB je v rukách spolkovej krajiny. Preto je nevyhnutné dodatočné úroky za cudzie zdroje vo výške bezrizikovej úrokovej miery v plnej miere odrátať od požiadaviek investora – spolkovej krajiny – na výnosovosť. Asi o polovicu nižšia zrážka, zdôvodnená Komisiou v konaní proti WestLB znížením zdaniteľného príjmu banky a z toho vyplývajúcej nižšej dane právnickej osoby, nie je namieste. Daň z príjmu právnickej osoby je v prípade štandardnej investície zálohou na daň z príjmu fyzických osôb alebo daň z príjmu korporácie investora. Podľa predpisov nemeckého daňového práva pre právnické osoby nie je preto zaťažením podniku. |
(70) |
Postup pri započítavaní dane z príjmu korporácie: LSH zastáva názor, že ak Komisia chce zostať pri metóde kmeňového kapitálu, potom musí vypočítať zrážkovú daň z výnosov porovnateľného súkromného investora, alebo prirátať príslušnú fiktívnu zrážkovú daň k výnosom spolkovej krajiny. |
(71) |
Vlastnícky efekt, kupónový efekt, zrážka z titulu pevnej odmeny: LSH poukázala na ďalšie ekonomické efekty, ktoré vedú k zníženiu odmeny za kapitál IB, považovanej za „primeranú“. |
(72) |
Okrem toho je z hľadiska posudzovania pomoci jedno, akým spôsobom dostane spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko odmenu od LSH za poskytnutý kapitál IB. Pri posudzovaní odmeny v prospech spolkovej krajiny treba zohľadniť tiež synergické efekty v dôsledku poskytnutia kapitálu IB. Vložením kapitálu IB do LSH mala spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko možnosť dosiahnuť za majetkové účasti WestLB a Landesbank Baden-Württemberg v LSH vyššiu kúpnu cenu, ako by to bolo bývalo možné bez poskytnutia kapitálu. |
(73) |
O účelovej rezerve vo forme nehnuteľností sa hovorilo, že pre LSH neplní ani funkciu financovania, ani rozšírenia obchodu, nakoľko ju BAKred neuznal za základný kapitál. Odmena za majetok, vložený do LSH ako účelová rezerva nehnuteľnosti, sa neuhrádzala, pretože tento vklad nemá pre LSH nijakú hospodársku výhodu, za ktorú by trhovo konajúci investor mohol požadovať odmenu. |
(74) |
Na záver možno konštatovať, že začlenenie majetku spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko na podporu bytovej výstavby do LSH nie je štátnou pomocou. Porovnateľný vklad by bol uskutočnil aj hypotetický súkromný investor. Spolková krajina dostala za tento vklad od LSH primeranú odmenu v obvyklej trhovej výške. |
V. STANOVISKO BDB
(75) |
Podľa názoru BdB LSH nezaplatila primeranú odmenu za prísun základného vlastného kapitálu a teda jej bola poskytnutá štátna pomoc. |
(76) |
Vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 ku konaniu vo veci krajinských bánk, ktoré sa začalo 13. novembra 2002, BdB uvádza, že o otázke, aká odmena je primeraná, možno rozhodnúť s použitím metodiky, ktorá sa stala základom rozhodnutia Komisie 2000/392/ES. |
(77) |
V súlade s tým treba ako prvý krok porovnať poskytnutý kapitál s inými nástrojmi vlastného kapitálu. V druhom kroku treba vypočítať minimálnu výšku odmeny, ktorú môže očakávať investor od konkrétnej investície do základného kapitálu spolkovej banky. A napokon, eventuálne prirážky a zrážky z titulu osobitosti prevodu. |
(78) |
Vo svojom stanovisku dospel BdB k záveru, že začlenenie podporného majetku pre účely bytovej výstavby a iné verejné záujmy vo všetkých piatich spomínaných konaniach proti spolkovým bankám a teda aj prípad LSH je porovnateľné s investíciou do základného kapitálu. |
(79) |
Takmer všetky krajinské banky od roku 1992 potrebovali nový základný kapitál, aby boli schopné vyhovieť prísnejším požiadavkám podľa novej smernice o kapitálovej primeranosti. Bez zvýšenia kapitálu by krajinské banky boli museli zredukovať svoje obchody. Z toho je možné podľa BdB usúdiť, že poskytnutý kapitál je možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného kapitálu, ktoré v roku vkladu v Nemecku boli uznané za základný vlastný kapitál (kapitál prvej triedy) a boli dostupné. Z tohto dôvodu boli z porovnania vopred vylúčené prioritné akcie, ktoré nemajú hlasovacie právo, odberné práva a tzv. perpetual preferred shares. Tieto tri nástroje vlastného kapitálu v Nemecku nepredstavovali uznaný základný vlastný kapitál, ale iba doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy). Perpetual preferred shares okrem toho začiatkom deväťdesiatych rokov v Nemecku ešte vôbec neexistovali. |
(80) |
V Nemecku sa v čase jednotlivých vkladov za základný kapitál uznával iba kmeňový kapitál a tiché podiely. Porovnanie s tichými podielmi je však v každom prípade vylúčené. Po prvé, tiché podiely sú na rozdiel od poskytnutia kmeňového kapitálu časovo ohraničené, resp. je možné ich vypovedať a po uplynutí doby splatnosti je ich potrebné vrátiť investorovi. Investor preto nemôže očakávať za tichý podiel rovnakú odmenu ako za nástroje vlastného kapitálu právne uznané bankovým dohľadom za nástroje bez časového obmedzenia. |
(81) |
Hoci sa, po druhé, v niektorých prípadoch presadilo, že poskytnutý kapitál ručí podľa dohôd medzi vlastníkmi krajinskej banky až na druhom mieste po kmeňovom kapitále, z tejto skutočnosti nie je možné odvodzovať znížené riziko pre investora. Vo všetkých prípadoch prevodu predstavuje poskytnutý kapitál významnú časť celkového základného vlastného kapitálu, v niektorých prípadoch dokonca viac ako 50 %. V dôsledku toho vzniká vysoká pravdepodobnosť, že poskytnutý kapitál by v prípade strát mohol byť aspoň čiastočne použitý (28). |
(82) |
Po tretie, odlišnosť kvality tichých vkladov v porovnaní s kmeňovým kapitálom potvrdil aj Bazilejský výbor pre bankový dohľad so zreteľom na definíciu základného kapitálu na účely bankového dohľadu. Podľa nej je možné uznať tiché vklady na účely bankového dohľadu iba za tzv. kapitál „Lower-Tier-1“. Tento kapitál môže tvoriť iba 15 % požadovaného podielu základného kapitálu, t. j. pri podiele základného kapitálu vo výške 4 % by muselo 3,4 % pozostávať zo základného kapitálu a otvorených rezervných fondov (napr. účelové rezervné fondy vložené do krajinských bánk). Okrem toho nástroje vlastného kapitálu nižšieho stupňa, ako napr. prioritné akcie alebo odberné práva, banky vždy prijímajú iba v malom rozsahu. Na nátlak ratingových agentúr – na rozdiel od posudzovaných prípadov – tieto nástroje takmer nikdy neprekročia hranicu 10 % celkového základného kapitálu banky. Z týchto dôvodov nie je možné tiché podiely použiť pre veľké objemy, ktoré by investor investoval sám. |
(83) |
BdB uvádza, že všetky metódy na výpočet primeranej odmeny (výnosu) za poskytnutý kmeňový kapitál vychádzajú z výnosu bezrizikovej investície, ku ktorému sa pripočíta riziková prémia. Základom všetkých metód je nasledujúca zásada: Očakávaný výnos z investície spojenej s rizikom = bezrizikový výnos + riziková prémia investície spojenej s rizikom |
(84) |
Na výpočet bezrizikového výnosu BdB používa výnos z dlhodobých štátnych dlhopisov, keďže cenné papiere štátneho emitenta s pevným úročením predstavujú investíciu s najnižším alebo žiadnym rizikom (29). |
(85) |
Na odvodenie rizikovej prémie BdB najskôr stanovil tzv. trhovú rizikovú prémiu, teda rozdiel medzi dlhodobým priemerným výnosom z akcií a dlhodobým priemerným výnosom zo štátnych dlhopisov. Vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 BdB najprv stanovil dlhodobú trhovú rizikovú prémiu v jednotnej výške 4,6 %. |
(86) |
Následne BdB určil betahodnotu krajinských bánk, t. j. individuálnu rizikovú prémiu bánk, s ktorou sa porovnáva všeobecná trhová riziková prémia. Betahodnoty pritom BdB stanovil v spomínanom stanovisku podľa vlastných informácií štatistickým spôsobom, čo znamená, že betahodnoty odhadol na základe vzorky historických údajov. BdB pritom dospel k záveru, že všetky betahodnoty pre všetky krajinské banky v týchto obdobiach boli vyššie než jedna (30). |
(87) |
Na základe bezrizikovej základnej úrokovej sadzby vo výške 9,74 % a betafaktoru LSH vo výške 1,1105 BdB vypočítal očakávanú minimálnu odmenu za investíciu do kmeňového kapitálu LSH v čase prevodu kapitálu IB k 31. decembru 1990 vo výške 14,85 % p.a. |
(88) |
BdB ďalej konštatoval, že sadzbu, ktorú Komisia vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES odpočítala od minimálnej odmeny vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetku Wfa, potvrdil súd prvého stupňa. Podľa názoru BdB neexistuje dôvod odkloniť sa v týchto prípadoch od tejto metódy, a aj tu je potrebné uskutočniť zrážku vzhľadom na likviditu. Výška zrážky za chýbajúcu likviditu sa stanoví podľa metodiky WestLB na základe čistých nákladov na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie mínus príslušná daň z príjmu podnikov). |
(89) |
Podľa názoru BdB zvyšovali riziko majetkových prevodov v porovnaní s „normálnou investíciou do kmeňového kapitálu“ tri hľadiská, a to sčasti mimoriadne vysoký objem majetkového prevodu, neuskutočnené vydanie nových obchodných podielov a s tým spojené nepridelenie dodatočných hlasovacích práv ako i chýbajúca funkčnosť investície, t. j. chýbajúca možnosť investovaný kapitál kedykoľvek z podniku stiahnuť. |
(90) |
BdB na záver zdôraznil, že základom výpočtu primeranej odmeny v prípade LSH musí byť celková suma, ktorú bankový dohľad uznal ako základný vlastný kapitál, a nie iba jej skutočne čerpaná časť. Toto tvrdenie zdôvodnil tým, že trhovo konajúci investor by neakceptoval odmenu obmedzujúcu sa iba na skutočne použitú časť svojej investície. Pre súkromného investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je nepodstatné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál skutočne použila na rozšírenie obchodu. Pre neho je skôr rozhodujúce, že on sám s poskytnutou sumou už nemôže hospodáriť a teda ani dosiahnuť zodpovedajúci výnos. |
(91) |
Podľa názoru BdB treba zaplatiť odmenu vo výške 0,3 % aj za účelovú rezervu nehnuteľnosti, ktorú doteraz BAKred neuznal za vlastný kapitál. Aj keď uznanie neprebehlo, je táto suma k dispozícii veriteľom spolkovej banky na krytie strát a investori a ratingové agentúry sa neorientujú len podľa základného kapitálu banky, ale aj podľa vykazovanej bilančnej hodnoty hospodárskeho vlastného kapitálu. Provízia za ručenie vo výške 0,3 % p.a., ktorú Komisia stanovila v rozhodnutí o WestLB, a ktorá bola vypočítaná porovnaním výšky kapitálu a ručenia, je aj v tomto prípade oprávnená. |
VI. REAKCIA NEMECKA NA STANOVISKO BDB A OPAKOVANÉ STANOVISKO NEMECKA
(92) |
Vo svojom stanovisku z 29. októbra 2003 k pripomienkam BdB Nemecko protestuje proti námietke, že treba zaplatiť aj za nečerpaný kapitál IB, uznaný bankovým dohľadom. LSH z tejto časti kapitálu IB nijako hospodársky neprofitovala a teda nie je povinná uhrádzať odmenu. Nie každý dodatočný záručný kapitál, uznaný bankovým dohľadom, predstavuje pre banku automaticky hospodársky prospech alebo výhody. Okrem toho LSH nedostala likvidný kmeňový kapitál, ale nelikvidný majetok, ktorý prinajviac plnil obmedzenú funkciu na ručenie a ktorý LSH neumožňoval jeho použitie na účely investícií alebo úverov. |
(93) |
Ďalej sa Nemecko ohradilo aj proti námietke, že treba zaplatiť aj za časť kapitálu, ktorá nebola uznaná bankovým dohľadom (v prípade LSH účelová rezerva nehnuteľnosti). Tento je z dôvodu neustálej účelovej viazanosti súčasťou finančného kolobehu a neposkytuje LSH výhodu z hľadiska zlepšenej kapitálovej primeranosti. Aj ratingové agentúry sledujú len uznaný záručný základný kapitál. Pre Nemecko je preto nepochopiteľné, prečo by účelová rezerva nehnuteľnosti z hľadiska bankového dohľadu a veriteľov mala byť trvalou majetkovou rezervou. |
(94) |
Nemecko poukázalo na to, že kapitál IB má najbližšie k Perpetual Preferred Shares, upisovacím právam a tichým podielom. |
(95) |
Nemecko argumentovalo, že zriaďovatelia LSH sa v roku 1994 dohodli na alikvótnom dopĺňaní majetku podľa výšky podielov, čím sa malo zabezpečiť, aby aj v – nepravdepodobnom – prípade platobnej neschopnosti LSH nebolo možné siahnuť na kapitál IB. V tomto smere existovalo pre investora do krajinskej banky riziko, ktoré je potrebné uhradiť, spojené nanajvýš s tým, že by v dôsledku priebežných strát banky došlo k zániku kapitálu. Proti tomu je však účinnou ochranou dohoda o podriadenosti ručenia. |
(96) |
Výpočty BdB, týkajúce sa výšky minimálnej odmeny, možno z viacerých dôvodov považovať za chybné. Je to dané použitím nevhodne stanovených faktorov beta v CAPM, nerealistickými predpokladmi o zaručenej pevnej odmene a nejasnými prirážkami a zrážkami. |
(97) |
Okrem toho Nemecko kritizovalo aj fakt, že BdB použil na výpočet minimálnej rentability investícií do kmeňového kapitálu krajinských bánk metódu CAPM. Okrem vhodnosti CAPM na výpočet očakávanej výnosovosti investície, ktorá má byť spojená s pevnou odmenou, podrobilo kritike aj jednotlivé použité faktory (bezriziková úroková miera, trhová riziková prémia a hodnota beta). |
(98) |
Nemecko považuje za nesprávnu metódu BdB, používajúcu pri výpočte bezrizikovej úrokovej miery reálny úrok k rozhodujúcemu dňu a zastáva názor, že mala byť použitá priemerná hodnota za čo najdlhšie obdobie. Nemecko použilo aritmetický stred ročných „total returns“ performačného indexu REX10 na nemeckej burze (Deutsche Börse AG) medzi februárom 1970 a decembrom 1990 a dospelo k hodnote 6,91 %. |
(99) |
Nemecko rovnako nesúhlasilo s tým, že BdB použil trhovú rizikovú prémiu vo výške 4,6 % a zasadzovalo sa za hodnotu 3,0 %. |
(100) |
Pri určovaní faktoru beta pre LSH sú pre banky, vedené v CDAX, ktoré použil BdB, charakteristické skreslenia, pretože prvých päť najväčších bánk má medzi CDAX bankami veľmi vysokú váhu (76 %) a, po druhé, ich obchodné profily sú rozdielne. Na správne určenie faktoru beta pre LSH mala byť skôr použitá porovnateľná skupina, a to IKB, BHF-Bank a Vereins- und Westbank, čo by viedlo k faktoru beta 0,7894. |
(101) |
Na základe toho Nemecko vychádza z minimálnej odmeny za investíciu do LSH podobnú kmeňovému kapitálu (pri zohľadnení betafaktoru vo výške 0,7894, trhovej rizikovej prémie 3 % a uvedenej základnej úrokovej sadzby 6,91 %) vo výške 9,28 % k 31. decembru 1990. |
VII. STANOVISKO SPOLKOVEJ KRAJINY SEVERNÉ PORÝNIE-VESTFÁLSKO A WESTLB
(102) |
V stanovisku k rozhodnutiu Komisie o začatí konania z 13. novembra 2002, doručenom 30. októbra 2003 prostredníctvom spolkovej vlády, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB popierajú, že by majetkové vklady do krajinských bánk boli porovnateľné s kmeňovým kapitálom. Podľa nich sa tiché vklady a tzv. perpetuals v Nemecku už od roku 1991 uznávali ako základný kapitál. Okrem toho sa odmena neriadi podľa zaradenia zo strany bankového dohľadu, ale podľa rizikového profilu danej investície. Keďže tento majetok ručí až v druhom rade, riziková štruktúra je skôr porovnateľná s tichými vkladmi alebo s tzv. perpetuals než s investíciami do kmeňového kapitálu. |
(103) |
Pokiaľ ide o výpočet minimálnej odmeny pri investícii do kmeňového kapitálu, nie je proti metóde CAPM z pohľadu WestLB metodicky čo namietať. Avšak betahodnoty, ktoré vypočítal BdB v hodnote značne presahujúcej 1, nie sú primerané. Betafaktor vyšší než 1 vypovedá o tom, že akcia daného podniku predstavuje vyššie riziko ako celkový trh. Na základe v tom čase nesporne existujúcej inštitucionálnej povinnosti a povinnosti ručiteľa však investičné riziko krajinskej banky bolo iste výrazne nižšie ako celkové trhové riziko. |
(104) |
Okrem toho je osobitne v prípade krajinských bánk chybou zamerať sa na očakávaný výnos v čase vkladu majetku do krajinských bánk. Tento prístup v rámci testu súkromného investora je síce v zásade zmysluplný, avšak v prípade krajinských bánk by to znamenalo, že by sa za základ musel použiť výnos očakávaný v roku 1991. Táto skutočnosť odporuje akejkoľvek hospodárskej realite, že by investor v roku 2003 dosiahol výnos očakávaný v roku 1991, ktorý je oveľa vyšší ako skutočne dosiahnutý výnos. Schematické sústavné používanie výnosovej sadzby vo výške cca 12 % predstavuje neodôvodnené znevýhodnenie krajinských bánk oproti súkromným konkurentom. |
(105) |
V súvislosti so zrážkou vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetkových prevodov WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko zastávajú názor, že sadzbu bezrizikových štátnych dlhopisov je potrebné v plnej výške odpočítať od základného výnosu. Majetkové prevody pre krajinské banky neznamenali prísun likvidity. Zníženie tejto sadzby o daňovú úsporu by nebolo ekonomicky únosné, keďže ocenenie nástrojov kapitálového trhu je nezávislé od daňovej situácie. Okrem toho by v závislosti od daňovej situácie pre nástroj kapitálového trhu vyplynuli odlišné ceny. |
(106) |
Skutočnosť, že chýbajúca likvidita prevedeného majetku neznamená riziko pre celkovú likviditu, je tiež potrebné zohľadniť v zmysle zníženia rizika a tým aj odmeny. Túto skutočnosť je potrebné zohľadniť vo forme zodpovedajúcej zrážky. K zodpovedajúcej zrážke musí dôjsť aj z dôvodu tzv. vlastníckeho efektu, pretože investor, ktorý sa už podieľa na danom podniku, dodatočnú investíciu do tohto podniku hodnotí inak ako noví investori. |
VIII. DOHODA MEDZI BDB, SPOLKOVOU KRAJINOU ŠLEZVICKO-HOLŠTAJNSKO A HSH NORDBANK
(107) |
Dňa 8. októbra 2004 Komisia dostala výsledky dohody medzi sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Šlezvicko-Holštajnsko a HSH Nordbank, ktorá vznikla spojením LSH a Hamburgische Landesbank v roku 2003. Bez toho, aby boli dotknuté naďalej existujúce zásadné právne názory účastníkov dohody, sa títo účastníci dohodli na tom, ktoré parametre považujú za vhodné na určenie primeranej odmeny. Strany dohody požiadali Komisiu, aby výsledky tejto dohody zohľadnila pri svojom rozhodovaní. |
(108) |
Strany dohody najskôr zistili na základe metódy CAPM očakávanú minimálnu odmenu za hypotetickú investíciu do kmeňového kapitálu LSH. Podľa toho by primeraná minimálna odmena za účelový majetok mala predstavovať 9,29 % p.a.. Pri výpočte minimálnej odmeny sa pritom použili dlhodobé bezrizikové úrokové sadzby stanovené krajinskou bankou za použitia indexu REX10 Performance Index nemeckej burzy Deutsche Börse AG a odhady betafaktorov, uskutočnené na základe znaleckého posudku KPMG z 26. mája 2004, vypracovaného na žiadosť krajinskej banky. V prípade LSH z týchto výpočtov vyplynula ku dňu vkladu 31. decembra 1990 bezriziková základná úroková sadzba vo výške 6,61 %. Ako betafaktor sa na základe štúdie KPMG použila hodnota 0,670. Trhová riziková prémia sa stanovila (jednotne pre všetky krajinské banky) na úrovni 4 %. |
(109) |
Následne sa určila zrážka vzhľadom na chýbajúcu likviditu kapitálu. Za základ sa pritom ako hrubé náklady na refinancovanie vzala spomínaná bezriziková úroková sadzba vo výške 6,61 %. Na zistenie čistých nákladov na refinancovanie sa rozhodujúce daňové zaťaženie LSH vzhľadom na moment vkladu paušalizovalo na 50 %, takže výsledná zrážka predstavovala 3,31 %. |
(110) |
Následne sa vyčíslila prirážka vo výške 0,3 % v dôsledku nevydania hlasovacích práv. |
(111) |
Celkove z uvedených komponentov vyplýva primeraná odmena za účelový majetok vo výške 6,28 % p.a. po zdanení za tú časť podporného majetku, ktorú mohla LSH použiť na obchody na voľnom trhu. Táto odmena mala byť splatná od konca mesiaca, v ktorom bol uznaný za základný vlastný kapitál (31. 8. 1991). |
(112) |
Podľa dohody prvok štátnej podpory spočíva v rozdiele medzi odmenou, ktorú LSH skutočne zaplatila a vypočítanou primeranou odmenou vo výške 6,28 %, ktorú musí HSH Nordbank splatiť. |
(113) |
Strany sa takisto dohodli o výške provízie za ručenie 0,3 %, ktorú treba platiť tak za záručný kapitál, použitý samotnou IB, ako aj za účelovú rezervu nehnuteľnosti. HSH Nordbank tiež nemala námietky proti tomu, aby sa za obdobie od začlenenia až do konca mesiaca, kedy bol majetok uznaný BAKred (1. január 1991 – 30. august 1991) ako základný kapitál, platila provízia za ručenie vo výške 0,3 % z bilančne vykazovanej sumy 1 306,05 mil. DEM. |
(114) |
Prvý raz v rámci rokovaní o dohode bolo navrhnuté, aby sa okrem už spomenutej odmeny za majetok IB ako ďalší komponent odmeny vyplatil spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko ročný zisk IB, a to na základe § 17 ods. 2 IBG/= Zákon o zriadení investičnej banky/(znenie z roku 1990), resp. § 19 ods. 2 IBG (v znení z roku 1998). Na základe tejto zákonnej úpravy bol ročný zisk IB z účelovej rezervy nehnuteľnosti (zasa na základe rozhodnutia príslušných grémií krajinskej banky o prevedení zisku) vyplatený spolkovej krajine. Podľa úpravy v príslušnom rozpočtovom zákone spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko bolo toto vyplatenie zisku určené pre účely IB, teda pre podporné úlohy spolkovej krajiny a opätovne prevedené na IB. Týmto postupom zostala zachovaná rozpočtová zvrchovanosť krajinského snemu, pretože o týchto prostriedkoch by nemala rozhodovať vláda, ale parlament. Ekonomickým základom takéhoto postupu je vyplatenie dividend a ich opätovné vrátenie do podniku a nie je protikladom započítateľného vyplatenia dividend. |
(115) |
Tento kolobeh bol okrem toho prerušený individuálnym zrušením účelovej viazanosti vo viacerých sprievodných rozpočtových zákonoch týkajúcich sa ročného zisku. V týchto prípadoch sa neuskutočnilo opätovné vloženie rozdelených ziskov do IB. Na základe zrušenia účelovej viazanosti sa zisk rozdeľovaný v týchto rokoch dostal v plnom objeme spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko na financovanie výdavkov krajinského rozpočtu. Pritom treba podčiarknuť, že dividendy, ktoré sa z tohto dôvodu nevrátili naspäť do IB, ale boli plne k dispozícii spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko, tvoria najväčšiu časť dividend, o ktorých sa tu hovorilo. |
(116) |
Nasledujúca tabuľka zobrazuje vyplácanie dividend IB spolkovej krajine: Tabuľka 3 Dividendy IB vyplatené spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko (v mil. DEM)
|
(117) |
Tieto výplaty dividend z ročného zisku treba obdobne zohľadniť aj pri výpočte prvkov pomoci, a účastníci dohody to vo svojich výpočtoch aj urobili. |
IX. HODNOTENIE OPATRENÍ
1. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY O ES
(118) |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES v prípade, že v Zmluve o ES nie je určené inak, je štátna alebo zo štátnych prostriedkov poskytnutá pomoc, ktorá zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví deformuje, alebo hrozí deformáciou hospodárskej súťaže, nezlučiteľná so zásadami spoločného trhu, ak poškodzuje obchod medzi členskými štátmi. |
1.1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY
(119) |
Prevodom majetku sa spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko rozhodla pre metódu zvýšenia kapitálu, ktorej podstata spočíva v tom, že majetok WKA a WAK a nehnuteľnosti boli prevedené na LSH za účelom posilnenia základne jej vlastného kapitálu. Bez ohľadu na to, že LSH z dôvodu osobitnej účelovej viazanosti účelovej rezervy nedisponovala prevedenými prostriedkami neobmedzene, bol majetok právne uznaný a LSH ho mohla sa teda použiť na účely ručenia v konkurenčnom obchode s inými úverovými ústavmi. To, že LSH dostala štátne prostriedky, je mimo akejkoľvek pochybnosti. |
1.2. ZVÝHODNENIE URČITÉHO PODNIKU
(120) |
Pri skúmaní, či prevod štátnych prostriedkov na podnik verejného sektora tento podnik zvýhodnil a môže ísť teda o poskytnutie štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, uplatňuje Komisia zásadu „trhovo konajúceho investora“. Túto zásadu už Súdny dvor Európskych spoločenstiev a Súd prvého stupňa akceptoval a ďalej rozvinul vo viacerých prípadoch, najmä v rozsudku Súdu prvého stupňa zo 6. marca 2003 v prípade WestLB (31), ktorý významne súvisí s týmto prípadom. |
a) Zásada trhovo konajúceho investora
(121) |
Podľa zásady trhovo konajúceho investora sa za zvýhodnenie podniku nepovažuje, ak štátna pomoc bola poskytnutá za podmienok, „za ktorých by bol súkromný investor, konajúci za normálnych trhových podmienok, ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“ (32). O zvýhodnenie v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES ide vtedy, ak predpokladaná úprava odmeny a/alebo finančná situácia podniku je taká, že sa nedá očakávať normálna výnosnosť v primeranom časovom horizonte. |
(122) |
Zásada trhovo konajúceho investora je použiteľná aj napriek skutočnosti, že LSH bola v čase prevodu podporného majetku prosperujúcim podnikom. Skutočnosť, že zásada sa doteraz uplatňovala hlavne pre podniky v ťažkostiach, ešte neobmedzuje jej použitie aj pre vyššie uvedenú kategóriu podnikov. |
(123) |
Neexistuje nijaké pravidlo, podľa ktorého by okolnosť, že podnik dosahuje zisky, dopredu vylučovala možnosť, že prísun kapitálu obsahuje charakter štátnej pomoci. Aj vtedy, keď podnik pracuje so ziskom, môže trhovo konajúci investor upustiť od (ďalšej) kapitálovej dotácie, ak nemôže očakávať primerané výnosy (v podobe dividend alebo prírastku hodnoty) z investovaného kapitálu. Ak by podnik v čase investície nedosahoval očakávanú primeranú výnosnosť, potom by trhovo konajúci investor požadoval opatrenia na jej zvýšenie. Preto je zásada trhovo konajúceho investora použiteľná pre všetky podniky verejného sektoru nezávisle od toho, či hospodária so ziskom alebo stratou. Tento postoj Komisie bol potvrdený Európskym súdom prvého stupňa v rozsudku týkajúcom sa WestLB (33). |
(124) |
V súvislosti s tým je kľúčovou otázkou tohto hodnotenia otázka, či by trhovo konajúci investor previedol kapitál s rovnakými vlastnosťami ako podporný majetok a nehnuteľnosti spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko, za rovnakých podmienok, najmä čo sa týka predpokladaného výnosu z investície. |
(125) |
Podľa tvrdenia Nemecka bolo hlavným zmyslom tohto kroku spojiť všetky podporné aktivity spolkovej krajiny, hospodárne a efektívne v nich pokračovať, optimalizovať poradenstvo a konkrétnu realizáciu v oblasti podporných obchodov, a tiež vytvoriť predpoklady pre flexibilné použitie prostriedkov. S touto reorganizáciou bolo spojené zvýšenie vybavenia LSH vlastným kapitálom, čo vzhľadom na očakávanú zmenu požiadaviek na vlastný kapitál prispelo k zabezpečeniu expanzného potenciálu LSH. Okrem toho spolková krajina plánovala dôkladnú zmenu hospodárenia s nehnuteľnosťami patriacimi spolkovej krajine a inými nehnuteľnosťami, ktoré používali krajinské a iné pracoviská a ustanovizne spolkovej krajiny, aby sa odstránilo ich neefektívne využívanie. |
(126) |
Trhovo konajúci investor bude aj v prípade, ak už vlastní podiely v nejakom podniku, skúmať iné investičné možnosti mimo tohto podniku. Spravidla sa pre investovanie ďalších prostriedkov do podniku verejného sektoru rozhodne len vtedy, ak môže očakávať primerané výnosy z týchto prostriedkov. Dlhodobé výnosové perspektívy vlastníka podielov, alebo aj hľadisko efektivity a synergií sa teda pri otázke, či je prísun kapitálu štátnou pomocou, v zásade do úvahy neberú. Namiesto toho sa aj prísun kapitálu vlastníka podielov – nech by sa uskutočnil z akýchkoľvek motívov – meria tým, či investor môže za poskytnutie ďalších prostriedkov počítať s normálnymi výnosmi v rámci primeraného časového obdobia. |
(127) |
Tento výklad princípu trhovo konajúceho investora, ktorého sa Komisia pridržiavala už vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES (34), nebol Súdom prvého stupňa napadnutý. Súd sa rovnako nechal viesť úvahou, že ani súkromný investor, ktorý sa už podieľa na kmeňovom kapitále podniku, sa normálne neuspokojí s tým, že investícia nie je stratová, alebo že poskytuje len obmedzený zisk. Naopak, vždy sa bude snažiť o primeraný výnos svojej investície v závislosti od daných okolností a krátkodobých, strednodobých, alebo dlhodobých záujmov (35). |
(128) |
Z hľadiska „zásady trhovo konajúceho investora“ je základnou otázka, či by takýto investor poskytol kapitál, ktorý má charakter podporného majetku spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko, za tých istých podmienok, najmä čo sa týka pravdepodobného výnosu z investície. |
b) Článok 295 Zmluvy o ES
(129) |
Podľa článku 295 vlastnícke usporiadanie v jednotlivých členských štátoch zostáva nedotknuté. To však neospravedlňuje konanie v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže zakotvenými v Zmluve. |
(130) |
Nemecko v súvislosti s konaniami vo veci krajinských bánk uviedlo, že prevedené prostriedky nemohli byť ziskovo použité na iné účely, než na vklad do podobnej verejnej inštitúcie. Preto daný prevod predstavoval komerčne najzmysluplnejšie použitie tohto majetku. Preto akákoľvek odmena za vklad, t. j. akýkoľvek dodatočný výnos z prevedeného kapitálu, je postačujúca na zdôvodnenie tohto prevodu so zreteľom na „zásadu trhovo konajúceho investora“. |
(131) |
Komisia s touto argumentáciou nemôže súhlasiť. Je možno pravda, že vklad podporného majetku do LSH a z toho vyplývajúca možnosť banky využiť tento kapitál na účely platobnej schopnosti predstavovali hospodársky najzmysluplnejšie využitie týchto prostriedkov. Avšak pri využití verejných finančných prostriedkov alebo iných aktív na komerčné, konkurenčne orientované aktivity je potrebné uplatniť bežné trhové pravidlá. To znamená, že štát, ak sa rozhodne (aj) pre komerčné využitie majetku určeného na verejné účely, musí zaň požadovať odmenu, ktorá zodpovedá bežnej trhovej odmene. |
c) Neuskutočnená zmena vlastníckej štruktúry
(132) |
Spôsob, ako si trhovo konajúci investor banky môže zabezpečiť primeranú trhovú odmenu, spočíva v tom, že sa bude primerane podieľať na ziskoch a náraste hodnoty banky. To sa dá dosiahnuť zmenou vlastníckych pomerov, zodpovedajúcou prísunu kapitálu. Takto môže investor primerane participovať na dividendách a možnom prírastku hodnoty ako dôsledku vyššieho výnosového potenciálu. Prostriedkom na zabezpečenie primeraných výnosov z poskytnutého kapitálu by preto bolo zvýšenie majetkovej účasti spolkovej krajiny na LSH, ak celková rentabilita banky zodpovedá normálnym výnosom, ktoré by trhovo konajúci investor od svojej investície očakával. Tým by sa bola ušetrila aj odpoveď na otázku, či je dohodnutá odmena za časť majetku skutočne použitého na krytie obchodov na voľnom trhu, primeraná. Spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko sa však nerozhodla postupovať týmto spôsobom. |
(133) |
Nemecko v tomto smere namietlo, že pre posúdenie pomoci nie je dôležité, akým spôsobom prijala spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko od LSH odmenu za poskytnutý kapitál IB, pretože prísun kapitálu nebol nevyhnutne spojený s podielmi na zisku a hlasovacími právami. Okrem toho treba tiež zohľadniť, že začlenením kapitálu IB do LSH získala spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko možnosť dosiahnuť za podiely WestLB a Landesbank Baden-Württemberg v LSH vyššiu kúpnu cenu, ako by to bolo bývalo možné bez začlenenia. |
(134) |
Ak by však nebolo možné prerozdelenie podielov, trhovo konajúci investor by sa podľa názoru Komisie rozhodol pre investíciu iba v prípade, ak by bola dohodnutá aspoň primeraná priama odmena. Trhovo konajúci investor sa normálne neuspokojí s tým, že investícia nie je stratová, alebo že poskytuje len obmedzený zisk, ale sa snaží o maximalizovanie výnosov zo svojho majetku v závislosti od daných okolností a svojich záujmov (36). Normálne by aj súkromný investor, ktorý už vlastní podiely v zvýhodnenom podniku, trval buď na zmene vlastníckych pomerov, alebo na primeranej fixnej odmene. V opačnom prípade by sa zriekol časti výnosov, dodatočne dosiahnutých vložením kapitálu, pretože aj iní podielnici profitujú z vyšších dividend a rastu hodnoty podniku bez toho, aby sami vniesli zodpovedajúci príspevok. |
(135) |
Na základe toho sa nedá zistiť, či by sa trhovo konajúci investor v situácii, ktorá je porovnateľná s prevodom podporného majetku na LSH, kde sa nedalo presadiť ani prerozdelenie podielov, a ani vlastník druhej polovice nerealizoval kapitálový príspevok, priamo súvisiaci s prísunom kapitálu, bol zriekol primeranej priamej odmeny. |
d) Kapitálová základňa odmeny
(136) |
V súlade s postupom uplatneným v prípade WestLB Komisia zisťuje primeranú odmenu za prevedený podporný majetok a účelovú rezervu nehnuteľnosti na základe ich komerčnej užitočnosti pre LSH. Komisia v danom prípade rozhoduje aj podľa tzv. funkcie rozšírenia obchodu alebo (samotnej) tzv. funkcie ručenia vlastného kapitálu poskytnutého vo forme podporného majetku pre obchodnú činnosť úverovej inštitúcie. |
(137) |
Pod tzv. funkciou rozšírenia obchodu, ktorú plní kapitál, rozumieme rozšírenie potenciálu obchodovania rizikovými aktívami v dôsledku právneho uznania dodatočného vlastného kapitálu banky zo strany bankového dohľadu. Styčným bodom pre bežnú trhovú odmenu je preto odmena, ktorú by požadoval súkromný investor za to, že dal banke k dispozícii základný kapitál. Ak sa poskytnutý kapitál síce v súvahe vykazuje ako vlastný kapitál, ale nebol uznaný ako základný kapitál zo strany bankového dohľadu alebo ak je určený na podloženie podporných činností, nie je k dispozícii na rozšírenie obchodu. Kapitál však nemá význam, iba pokiaľ ide o jeho uznanie bankovým dohľadom. Keďže je veriteľom úverovej inštitúcie k dispozícii prinajmenšom na účely ručenia (tzv. funkcia ručenia), jeho hospodársku funkciu je ešte možné porovnať s funkciou záruky alebo garancie. Výška vlastného kapitálu vykázaná v súvahe dáva investorom banky informácie o jej bonite a vplýva tak na podmienky, za akých banka môže prijímať cudzí kapitál. Bežná trhová odmena za tzv. funkciu ručenia kapitálu sa meria podľa odmeny, ktorú by požadoval súkromný ručiteľ (poskytovateľ záruky) od úverového ústavu porovnateľnej veľkosti a rizikového zamerania ako LSH. |
(138) |
Spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko k 1. januáru 1991 previedla na LSH majetok IB, ktorý podľa konečného prepočtu dosiahol 1 306 mil. DEM. Vložený majetok IB sa každoročne zvyšoval a v roku 2003 dosiahol hodnotu 1 967,6 mil. DEM. |
(139) |
K bilančnému dňu 31. decembra 1999 previedla spolková krajina na LSH aj účelovú rezervu nehnuteľnosti, čo malo za následok zvýšenie bilancovaného vlastného kapitálu o [...] mil. DEM. Po dvoch ďalších prevodoch dosiahla táto účelová rezerva k 31. decembru 2002 celkom [...] mil. DEM. |
(140) |
BAKred uznal každoročne prevedený majetok IB v plnej výške ako dodatočný základný kapitál (37). Na krytie obchodov na voľnom trhu ho však LSH nemala k dispozícii úplne. Rovnako ako v prípade WestLB bola časť účelovej rezervy použitá aj pre podporné úlohy samotnej IB. Takto síce časť účelovej rezervy nemohla byť použitá na rozšírenie obchodov banky na voľnom trhu, plnila si však svoju záručnú úlohu pre LSH. To isté platí aj pre účelovú rezervu nehnuteľnosti, ktorú síce BAKred neuznal za základný kapitál, ale pre banku plnila funkciu ručenia. |
(141) |
Komisia pritom ešte raz zdôraznila, že pri určovaní primeranej odmeny nemôže záležať na tom, v akej výške bol poskytnutý kapitál skutočne využitý. Rozhodujúca je samotná možnosť využitia tohto kapitálu na rozšírenie obchodu. Ani súkromný investor by sa neuspokojil s odmenou v závislosti od skutočného využitia poskytnutých prostriedkov. Komisia teda zdieľa názor BdB, ktorý poukázal na skutočnosť, že pre trhovo konajúceho investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je bezvýznamné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál naozaj používa na rozšírenie obchodu alebo nie. BdB právom poukazuje na to, že pre trhovo konajúceho investora je rozhodujúce iba to, že s poskytnutou sumou už sám nemôže hospodáriť a teda dosiahnuť príslušný výnos. Preto pre skúmanú otázku týkajúcu sa rozhodujúcej kapitálovej základne nehrá žiadnu úlohu skutočnosť, že LSH naplno zaťažila kapitál, ktorý dostala k dispozícii, len v rokoch 1999 až 2003. |
(142) |
Okrem toho Komisia poukazuje na to, že rozhodujúcim momentom pre stanovenie odmeny za funkciu rozšírenia obchodu je moment právneho uznania účelového rezervného fondu ako základného kapitálu zo strany bankového dohľadu BAKred. Podľa údajov poskytnutých Nemeckom mohol byť kapitál použitý na podloženie rizikových aktív až od tohto momentu. |
(143) |
Keďže kapitál už predtým bol v súvahe vykázaný ako vlastné zdroje, mal, ako sa uvádza vyššie, prinajmenšom funkciu ručenia. To isté sa vzťahuje aj na sumu, ktorú použila sama IB a na účelovú rezervu nehnuteľnosti. Je potrebné, aby Komisia túto skutočnosť zohľadnila pri zisťovaní primeranej odmeny. |
e) Porovnanie s inými nástrojmi vlastného kapitálu
(144) |
Ako sa uvádza vyššie, styčným bodom pre bežnú trhovú odmenu je odmena, ktorú by za poskytnutie vlastného kapitálu banke požadoval trhovo konajúci investor. |
(145) |
V tomto prípade je nesporné, že priame porovnanie podporného majetku prevedeného na LSH s inými transakciami nie je možné. Hoci sa transakcia môže v niektorých aspektoch ponášať na niektoré nástroje, v porovnaní s každým z nástrojov však existuje toľko odlišností, že každé takéto porovnanie má len obmedzenú platnosť. Preto je možné v súlade s postupom v prípade WestLB (38) primeranú odmenu aj v danom prípade zistiť porovnaním majetkového prevodu s rozličnými bežnými trhovými nástrojmi vlastného kapitálu a v rámci porovnania podobností určiť nástroj, ktorému majetkový prevod najviac zodpovedá a ktorý teda predstavuje meradlo na určenie odmeny zaň. |
(146) |
Podľa sťažovateľa je podporný majetok, patriaci do účelovej rezervy, porovnateľný len s kmeňovým kapitálom. Spolkový úrad bankového dohľadu uznal účelovú rezervu ako základný kapitál (kapitál prvej triedy), a preto je ho možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného kapitálu, ktoré boli v Nemecku v roku vkladu uznané ako základný kapitál. Pre Nemecko však porovnanie s rozličnými nástrojmi vlastného kapitálu slúži iba na to, aby sa určilo, aký rizikový profil (a teda aj rozsah odmeny) je investícii z hľadiska investora najbližší. Podľa toho je majetok IB najpríbuznejší s Perpetual Preferred Shares, odbernými právami a tichými vkladmi. |
(147) |
Treba si uvedomiť, že nástroje, ktoré Nemecko používa na porovnanie, slúžia bankám spravidla na zaobstaranie len veľmi obmedzenej časti ich vlastných prostriedkov. Sú doplnkovými nástrojmi, ktoré dopĺňajú „základný vlastný kapitál“, ktorý sa skladá hlavne zo základného kapitálu a otvorených rezerv. Naproti tomu prevodom podporného majetku sa vlastné prostriedky LSH pre účely kapitálovej vybavenosti takmer strojnásobili. Ak berieme do úvahy len zvýšenie sumy, ktorú môže LSH použiť na krytie svojej obchodnej činnosti, aj tak to ešte znamená zvýšenie vlastných zdrojov o vyše 50 %. Ako uvádza BdB, iné uvedené nástroje boli použité v podstatne menšej miere. S jedným porovnateľným nástrojom by nebolo bývalo možné zvýšiť kapitál LSH rovnakým spôsobom – a natrvalo. |
(148) |
V tejto súvislosti treba podčiarknuť, že pomerne široké inštrumentárium hybridných kapitálových nástrojov pre základné vlastné prostriedky a doplnkové vlastné prostriedky, ktoré je dnes k dispozícii úverovým ústavom vo viacerých krajinách, ešte v Nemecku neexistovalo, keď bol v roku 1991 uskutočnený prevod majetku IB na LSH a keď v roku 1993 musela LSH splniť prísnejšie požiadavky na kapitálovú primeranosť, ktoré v tomto období vstúpili do platnosti. Niektoré z týchto nástrojov boli vyvinuté až potom, niektoré už síce existovali, ale v Nemecku neboli ešte uznané. V praxi boli k dispozícii a používali sa hlavne odberné práva a podriadený dlh (obidva ako doplnkové vlastné prostriedky, pričom druhý nástroj bol uznaný až od roku 1993). Takto je porovnanie kapitálu IB s takýmito inovatívnymi nástrojmi, ktoré boli väčšinou vyvinuté neskôr a čiastočne sú k dispozícii len v iných krajinách, nepresvedčivé. |
(149) |
Čo sa týka obidvoch nástrojov vlastného kapitálu, ktoré v porovnaní vypracovanom Nemeckom hrajú ústrednú úlohu ako najbližšie referenčné veličiny, a to „Perpetual preferred shares“ a odberné práva, je potrebné upozorniť na niekoľko špecifických bodov. „Perpetual preferred shares“ patria v niektorých krajinách medzi základné vlastné prostriedky (základný kapitál), ale v Nemecku ešte stále nie sú takto uznané. Odberné listy patria len k doplnkovým vlastným prostriedkom, zatiaľ čo kapitál IB má kvalitu základných vlastných prostriedkov. Preto má kapitál IB pre LSH oveľa väčší úžitok, lebo si na jeho základe môže zaopatriť doplnkové vlastné prostriedky (napr. pôžitkové listy) v rovnakej výške a tým si rozšíriť základňu vlastných prostriedkov. A takisto, ak by po rokoch straty nasledovali opäť ziskové roky, na nominálnu hodnotu by sa najprv dopĺňali odberné listy a až potom kapitál IB. Okrem toho je kapitál IB pre LSH k dispozícii bez akéhokoľvek časového obmedzenia, zatiaľ čo odberné listy sa vydávajú zvyčajne na desať rokov. Ďalej treba opakovane upozorniť, že takýto enormný objem prísunu kapitálu je atypický a na poradie v prípade strát sa treba pozerať v tejto súvislosti. Keďže podiel majetku IB je relatívne vysoký, bol by v prípade väčších strát relatívne rýchlo napadnutý. |
(150) |
Na základe všetkých týchto dôvodov zastáva Komisia názor, že porovnanie s inovatívnymi nástrojmi vlastného kapitálu, urobené Nemeckom, nie je kvôli osobitostiam kapitálu IB vhodné na to, aby slúžilo ako základ pre stanovenie primeranej odmeny za kapitál IB. Zúčastnené strany vychádzali aj v dohode z 8. októbra 2004 z toho, že daná transakcia sa podobá investícii do kmeňového kapitálu. |
(151) |
Ďalej sa Komisia prikláňa k názoru BdB, že dohoda o podriadenosti v rámcovej zmluve medzi podielovými vlastníkmi LSH, podľa ktorej je majetok IB použiteľný až v druhom rade po ostatnom vlastnom kapitále LSH, neznižuje riziko pre investora. Poskytnutý kapitál tvoril podstatnú časť celkového základného kapitálu a preto existuje vysoká pravdepodobnosť, že v prípade strát banka aspoň čiastočne po tomto kapitále siahne. |
f) Nevýhody v oblasti likvidity
(152) |
S argumentmi LSH, pokiaľ ide o nevýhody v oblasti likvidity, je možné v zásade súhlasiť. „Normálny“ prísun kapitálu banke vytvára pre túto banku tak likviditu ako i základňu vlastných zdrojov, ktorá je z pohľadu bankového práva potrebná na rozšírenie jej obchodnej činnosti. Aby banka mohla v plnej miere využívať tento kapitál, t. j. aby mohla svojich 100 % rizikovo vážených aktív rozšíriť o faktor 12,5 (t. j. 100 delené koeficient platobnej schopnosti vo výške 8 %), musí sa banka refinancovať na finančných trhoch 11,5-krát. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát prijatými a 11,5-krát zaplatenými úrokmi z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. náklady na správu) predstavuje zisk z vlastného kapitálu (39). Keďže podporný majetok LSH spočiatku neposkytuje žiadnu likviditu – pretože prevedený majetok a všetky výnosy z podporného majetku sú zo zákona vyhradené na podporu bytovej výstavby – LSH by vznikli dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálu, ak by potrebné prostriedky získala na finančných trhoch, aby bola v plnej miere schopná vyčerpať možnosti obchodovania, ktoré jej dodatočný vlastný kapitál otvára, t. j. aby bola schopná rozšíriť hodnotu majetku po zohľadnení rizika o 12,5-násobok kapitálovej sumy (resp. aby bola schopná udržať existujúce majetkové hodnoty v tejto výške) (40). Vzhľadom na tieto dodatočné náklady, ktoré nevznikajú v prípade vlastného kapitálu poskytnutého v likvidnej forme, je potrebné pri určovaní primeranej odmeny zohľadniť zodpovedajúcu zrážku. Trhovo konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako v prípade prísunu hotovostného kapitálu. |
(153) |
Komisia je pritom toho názoru, že nie je potrebné zohľadniť celú úrokovú sadzbu refinancovania. Náklady na refinancovanie sú prevádzkové náklady a teda znižujú zdaniteľný príjem. Čistý hospodársky výsledok banky sa teda neznižuje o sumu dodatočne zaplatených úrokov. Časť týchto nákladov sa totiž vyrovnáva znížením dane z príjmov právnických osôb. Preto iba čisté náklady je potrebné zohľadniť ako dodatočné zaťaženie LSH v dôsledku osobitného charakteru prevedeného kapitálu. Celkove Komisia uznáva, že LSH vznikajú dodatočné „náklady na likviditu“ vo výške „nákladov na refinancovanie mínus podniková daň“ (41). |
g) Primeraná odmena
(154) |
Primeranú odmenu za sumu použiteľnú na krytie obchodov na voľnom trhu je možné bez pochýb určiť rozličnými spôsobmi. Všetky spôsoby určenia odmeny za poskytnutý kmeňový kapitál sledujú však rovnaké základné zásady. Na základe týchto zásad Komisia tento výpočet uskutočňuje v dvoch krokoch: najskôr stanoví minimálnu odmenu, ktorú by investor očakával za (hypotetickú) investíciu do kmeňového kapitálu LSH. Následne preskúma, či by na trhu vzhľadom na osobitnosti tejto transakcie došlo k dohodnutiu prirážky alebo zrážky a či ju prípadne Komisia môže dostatočne kvantifikovať. |
(155) |
Očakávaný výnos investície a investičné riziko sú podstatnými determinantami investičného rozhodnutia trhovo konajúceho investora. Na stanovenie oboch prvkov investor do svojej kalkulácie zapája všetky dostupné informácie o firme a o trhu. Pritom sa opiera okrem iného o priemerný výnos, ktorý vo všeobecnosti predstavuje aj podklad pre budúcu výkonnosť podniku, ako i o analýzu obchodného modelu podniku platného v období investície, stratégiu a kvalitu vedenia podniku alebo o relatívne vyhliadky príslušného odvetvia hospodárstva. |
(156) |
Trhovo konajúci investor investíciu uskutoční iba vtedy, ak mu v porovnaní s druhým najlepším alternatívnym použitím kapitálu umožní vyšší výnos, resp. nižšie riziko. A analogicky, investor neuskutoční investíciu do podniku, ktorého očakávaný výnos je nižší ako priemerný očakávaný výnos ostatných podnikov s porovnateľným rizikovým profilom. V tomto prípade môžeme predpokladať, že k uvedenému investičnému zámeru existuje dostatok alternatív, ktoré sľubujú vyšší očakávaný výnos pri rovnakom riziku. |
(157) |
Na zistenie primeranej minimálnej odmeny existujú rozličné metódy. Počnúc rozličnými variantmi metódy financovania až po metódu CAPM. Na účely zobrazenia rozličných prístupov je vhodné rozlišovať medzi dvomi komponentmi, medzi bezrizikovým výnosom a projektovo špecifickou rizikovou prémiou: primeraný minimálny výnos z investície zaťaženej rizikom = bezriziková základná sadzba + riziková prémia investície zaťaženej rizikom. Primeraný minimálny výnos z investície zaťaženej rizikom teda možno opísať ako súčet bezrizikovej základnej sadzby a dodatočnej rizikovej prémie za prevzatie rizika špecifického pre danú investíciu. |
(158) |
Z uvedeného vyplýva, že základom každého stanovenia výnosu je existencia investičnej formy s nulovým rizikom nezaplatenia s predpokladaným bezrizikovým výnosom. Obyčajne sa na stanovenie bezrizikovej základnej sadzby používa očakávaný výnos z cenných papierov štátnych emitentov s pevným úročením (poprípade index založený na takýchto cenných papieroch), pretože tieto predstavujú investičné formy s relatívne nízkym rizikom. Rozdiely medzi jednotlivými metódami však vznikajú vo vzťahu k určovaniu rizikovej prémie:
Riziková prémia investície do vlastného kapitálu sa vypočíta vynásobením trhovej rizikovej prémie faktorom beta (trhová riziková prémia x beta). Pričom faktor beta kvantifikuje riziko podniku v pomere k celkovému riziku všetkých podnikov. Model CAPM je najčastejšou metódou výpočtu výnosov z investícií v prípade podnikov kótovaných na burze. Keďže LSH nie je podnikom kótovaným na burze, priame odvodenie betahodnoty nie je možné. Použitie modelu CAPM je preto možné iba na základe odhadu betafaktoru. |
(159) |
V stanovisku z 29. júla 2003 BdB pri použití modelu CAPM vypočítal očakávanú minimálnu odmenu za investíciu do kmeňového kapitálu LSH v čase prevodu k 31. decembru 1990 vo výške 14,85 % p.a. Nemecko vyjadrilo zásadné pochybnosti o použití modelu CAPM. Okrem toho BdB vraj vychádzal z príliš vysokého betafaktoru a navyše chybne stanovil bezrizikovú základnú úrokovú sadzbu. Aj trhová riziková prémia vo výške 4,6 % vraj bola stanovená príliš vysoko. Správne by BdB na základe modelu CAPM bol musel dospieť k značne nižšej minimálnej odmene za hypotetickú investíciu do kmeňového kapitálu LSH. V rámci dohody o primeranej trhovej odmene dospeli spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko, HSH Nordbank a BdB k výsledku, že primeraná minimálna odmena by mala byť vo výške 9,29 %. |
(160) |
Strany za základ svojho výpočtu použili model CAPM. Pritom ako základ použili bezrizikovú základnú úrokovú mieru 6,61 %. Zistenie tejto základnej úrokovej miery prebiehalo za predpokladu, že účelový majetok mal byť LSH k dispozícii natrvalo. Strany preto upustili od použitia bezrizikového výnosu pre pevné investičné obdobie (napr. 10-ročné výnosy štátnych dlhopisov) platného na trhu k momentu uskutočnenia vkladu, pretože takéto vnímanie by nezohľadňovalo riziko reinvestície, t. j. riziko, že po skončení investičného obdobia nebude možné investovať vo výške bezrizikovej úrokovej miery. Podľa názoru strán dohody sa investičné riziko najlepšie zohľadní, ak sa za základ použije „Total Return Index“. Preto strany dohody použili index REX10 Performance Index, ktorý zostavuje Deutsche Börse AG a ktorý zobrazuje výkonnosť investície do dlhopisov Nemeckej spolkovej republiky s presne desaťročnou dobou splatnosti. V tomto prípade použitý indexový rad obsahuje príslušné stavy indexu REX10 Performance Index ku koncu roka od roku 1970. Strany dohody potom stanovili výnos per annum, ktorý odráža trend zobrazený v použitom indexe REX10 Performance Index v období 1970 až 1990 a dospeli tak k uvedenej bezrizikovej základnej úrokovej sadzbe vo výške 6,61 %. |
(161) |
Keďže vklad bol LSH skutočne poskytnutý natrvalo, daný postup na stanovenie bezrizikových základných úrokových sadzieb sa v tomto špecifickom prípade javí ako primeraný. Rovnako použitý index REX10 Performance Index predstavuje všeobecne uznávaný zdroj údajov. Stanovená bezriziková základná úroková sadzba sa preto javí ako primeraná. |
(162) |
Odhad betafaktoru – 0,670 sa robil na základe znaleckého posudku KPMG o takzvaných upravených (adjusted) betafaktoroch všetkých úverových inštitúcií v Nemecku kótovaných na burze, ktorý má Komisia k dispozícii. Na základe tejto štúdie a vzhľadom na obchodné zameranie LSH možno tento betafaktor považovať za primeraný. |
(163) |
Z pohľadu Komisie sa ďalej aj trhová riziková prémia vo výške 4,0 % javí ako reprezentatívna. Už konanie v prípade WestLB, ktoré viedlo k rozhodnutiu 2000/392/ES, sa na viacerých miestach zaoberalo tzv. všeobecnou dlhodobou trhovou rizikovou prémiou, čiže rozdielom medzi dlhodobým priemerným výnosom z bežného portfólia akcií a štátnych dlhopisov. V zodpovedajúcich posudkoch ku konaniu sa v závislosti od metodiky, časového hľadiska a databázy stanovili rozmedzia od asi 3 % do 5 %. Tak jeden posudok vypracovaný pre BdB počítal alternatívne s 3,16 % a 5 %, druhý, vypracovaný pre WestLB, v rovnakom konaní počíta alternatívne s 4,5 % a 5 % a spoločnosť Lehman Brothers, pôsobiaca aj pre WestLB, počítala so sadzbou vo výške 4 %. Na tomto pozadí Komisia nemá v predmetnom prípade dôvod odchýliť sa od trhovej rizikovej prémie použitej v dohode. Vychádzajúc z CAPM podľa názoru Komisie neexistujú pochybnosti, že minimálnu odmenu stanovenú stranami dohody možno považovať za primeranú. |
(164) |
Komisia nemá dôvod domnievať sa, že by minimálna odmena zistená stranami dohody pre hypotetickú investíciu do kmeňového kapitálu v tomto prípade neobstála v trhovom teste. Komisia preto určuje primeranú minimálnu odmenu za účelový majetok vo výške 9,29 % p.a. (po podnikovej dani a pred investičnou daňou). |
(165) |
Dlhodobá bezriziková sadzba (nemecké štátne dlhopisy s desaťročnou splatnosťou) predstavovala koncom roka 1990 8,98 %. LSH uviedla, že jej náklady na refinancovanie dosahovali v období prevodu majetku vzhľadom na jej finančnú štruktúru 9,2 %. V dohode strany brali za základ úvah dlhodobú bezrizikovú sadzbu vo výške 6,61 % (42). Okrem toho sa strany dohody dohodli na použití paušálnej daňovej sadzby vo výške 50 %. Na základe uvedeného dospeli strany dohody k čistej sadzbe na refinancovanie vo výške 3,31 %, čo predstavuje zodpovedajúcu zrážku za likviditu. |
(166) |
Na základe tejto dohody a skutočnosti, že uvedená suma spadá do rámca, ktorý Nemecko uviedlo už skôr, nemá Komisia dôvod nepokladať túto sadzbu za primeranú a preto ju použila za základ na stanovenie prvku štátnej pomoci. |
(167) |
V praxi sa pri stanovení odmeny zohľadňujú netypické okolnosti, ktoré predstavujú odchýlku od normálnej investície do kmeňového kapitálu príslušného podniku, vo všeobecnosti formou prirážok a zrážok. Preto je potrebné preskúmať, či vzhľadom na osobitosti, najmä na konkrétny rizikový profil prevodu majetku IB, existujú dôvody takejto úpravy stanovenej minimálnej odmeny vo výške 9,29 %, ktorú by súkromný investor očakával za (hypotetickú) investíciu do kmeňového kapitálu LSH, a či Komisia je v stave uskutočniť metodicky dostatočne spoľahlivú kvantifikáciu. V tejto súvislosti sa javí ako vhodné preskúmanie troch aspektov: po prvé, neuskutočneného vydania nových obchodných podielov na spoločnosti a s tým spojeného nepridelenia hlasovacích práv, po druhé, mimoriadne vysokého objemu majetkového prevodu, a, po tretie, chýbajúcej funkčnosti investície. |
(168) |
Spolková krajina vkladom nezískala žiadne dodatočné hlasovacie práva. Tým, že sa investor vzdá hlasovacích práv, pripraví sa o možnosť ovplyvňovať vedenie banky pri jeho rozhodovaní. Keby spolková krajina bola získala dodatočné hlasovacie práva, vlastnila by viac ako 50 % hlasovacích práv, t.j. spolková krajina by sa stala väčšinovým vlastníkom. Na vyrovnanie toho, že preberá vyššie riziko straty, bez toho, aby toto riziko bolo vyvážené zodpovedajúcim zvýšením vplyvu na podnik, by trhovo konajúci investor (a to aj v prípade zmiernenia rizika prostredníctvom interných dohovorov s ostatnými vlastníkmi podielov) požadoval vyššiu odmenu. Vychádzajúc zo zvýšenej odmeny za prioritné akcie oproti kmeňovým akciám a v zhode so sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Šlezvicko-Holštajnsko a s LSH, ktorí ako výsledok svojich rokovaní z augusta/septembra 2004 považujú za primeranú sadzbu vo výške 0,3 % p.a. (po zdanení), Komisia považuje za primeranú prirážku vo výške najmenej 0,3 % p.a. (po zdanení podniku). Aj strany dohody považujú prirážku vo výške 0,3 % p.a. vzhľadom na chýbajúce vydanie nových hlasovacích práv za primeranú. |
(169) |
Objem prevedeného majetku a vplyv, ktorý mal na LSH z pohľadu smernice o platobnej schopnosti, sa už spomínal. Vkladom majetku IB sa značne zvýšil základný kapitál LSH, pričom bez akvizičných alebo správnych nákladov. Je pravdepodobné, že trhovo konajúci investor by požadoval za prísun kapitálu v podobe relatívne i absolútne veľkého majetku IB prirážku. Na druhej strane, na prísun kapitálu do kmeňového kapitálu vo výške zhruba 1,3 mld. DEM do jednej z najväčších nemeckých univerzálnych bánk sa práve z hľadiska mimoriadnej potreby kapitálu európskych bánk v dôsledku smernice o kapitálovej primeranosti nemožno pozerať ako na niečo, čo sa absolútne vymyká normálnej obchodnej dimenzii. K tomu sa ešte pridáva fakt, že vysoký objem slúži ako dôkaz podobnosti majetkového vkladu s investíciou do kmeňového kapitálu, pretože v čase uskutočnenia vkladu v roku 1990 boli vysoké tiché vklady na trhu netypické. A teda, keby sa pri investícii podobnej kmeňovému kapitálu zohľadnil ešte aj objem prevedeného majetku, aby sa tým zdôvodnila ďalšia prirážka, znamenalo by to nedovolené dvojité zohľadnenie objemu. Komisia preto nepokladá za pravdepodobné, že by trhovo konajúci investor požadoval za danú absolútnu a relatívnu veľkosť kapitálového prísunu osobitnú prirážku. Komisia preto v prospech LSH odhliada od stanovenia prirážky, pokiaľ ide o objem prevedeného majetku. Rovnako dohoda vychádza z toho, že za objem prevedeného majetku by nemalo dôjsť k žiadnej prirážke. |
(170) |
Nakoniec je potrebné poukázať na chýbajúcu funkčnosť vkladu, t. j. na chýbajúcu možnosť kedykoľvek investovaný kapitál znova z podniku stiahnuť. Za normálnych okolností môže investor nástroj vlastného kapitálu predať na trhu tretím osobám a tým ukončiť svoju investíciu. Normálny prísun kmeňového kapitálu, ak sa naň pozrieme presnejšie, prebieha nasledovne: investor vloží na strane aktív súvahy majetok (či už vo forme hotovostného, alebo vecného vkladu). Tomu na strane pasív spravidla zodpovedá obchodovateľný podiel v prospech investora, napr. v prípade akciovej spoločnosti sú to akcie. Tieto akcie môže investor predať tretej osobe. Týmto spôsobom síce nemôže znova stiahnuť pôvodne vloženú majetkovú hodnotu, pretože táto už patrí k záručnému vlastnému kapitálu spoločnosti a nemôže ňou už disponovať. Predajom akcie však investor môže realizovať jej hospodársku protihodnotu. Jeho kapitálový vklad je teda funkčný. Vzhľadom na osobitné okolnosti prevodu majetku IB však spolková krajina túto možnosť nemala k dispozícii. Napriek tomu Komisia nevidí žiaden dôvod pre ďalšiu prirážku. Spolková krajina síce nemá možnosť realizovať hospodársku protihodnotu prostredníctvom voľnej obchodovateľnosti vkladu, ale mala a má v zásade možnosť účelový majetok zákonom znova uvoľniť z LSH a prípadným novým vkladom do iných inštitúcií dosiahnuť vyššie výnosy. Aj v tomto prípade vychádza dohoda medzi BdB, spolkovou krajinou Šlezvicko-Holštajnsko a HSH Nordbank z toho, že pokiaľ ide o chýbajúcu funkčnosť majetku, nemalo by dôjsť k žiadnej prirážke. |
(171) |
Komisia preto celkove považuje za primeranú prirážku k výnosu vo výške 0,3 % p.a. (po zdanení podnikateľskými daňami a pred zdanením dane investora) za vzdanie sa dodatočných hlasovacích práv. |
(172) |
Na základe všetkých týchto úvah a v súlade so sťažovateľom BdB, spolkovou krajinou Šlezvicko-Holštajnsko a LSH Komisia dospela k záveru, že primeraná odmena by predstavovala 6,28 % p.a. (po zdanení podniku), a to v zložení 9,29 % 0,3 % normálny výnos tejto investície plus 0,3 % vzhľadom na osobitosti transakcie mínus 3,31 % vzhľadom na náklady na financovanie, ktoré vznikajú LSH v dôsledku chýbajúcej likvidity prevedeného majetku. |
(173) |
Ako sme objasnili vyššie, majetok IB mal pre LSH materiálnu hodnotu už predtým, ako ho BAKred uznal za základný kapitál v zmysle zákona o bankovníctve, keďže už od momentu vkladu bol uvedený v súvahe ako vlastný kapitál. To isté platí aj pre sumu, ktorú použila IB a pre účelovú rezervu nehnuteľnosti. Ekonomickú funkciu tohto kapitálu je pritom možné porovnať s funkciou ručenia alebo záruky. Trhovo konajúci investor by za vystavenie sa takémuto riziku požadoval primeranú odmenu. Nemecko sprvoti nepovažovalo za primeranú východiskovú sadzbu odmeny za funkciu ručenia v prospech LSH vo výške 0,3% p.a., ktorú uznala Komisia vo svojom rozhodnutí 2000/392/ES (43). V rozhodnutí 2000/392/EG došlo k prirážke k uvedenej sadzbe vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením) o ďalších 0,3 % p.a., pretože zmenkové záruky sú obyčajne spojené s určitými transakciami a sú časovo obmedzené (v prípade WestLB tomu tak nebolo) a, na druhej strane, suma poskytnutá WestLB vo výške viac ako 3,4 miliardy DEM presahuje sumu, ktorú za normálnych okolností takéto bankové záruky kryjú. |
(174) |
Na základe toho, že WestLB a LSH sú v zásade porovnateľné, ako i pre nedostatok iných podkladov vychádza Komisia z toho, že táto sadzba zodpovedá odmene, ktorú by LSH bola musela na trhu zaplatiť za prevzatie zmenkovej záruky v jej prospech. |
(175) |
Aj tu vychádza dohoda medzi BdB, spolkovou krajinou Šlezvicko-Holštajnsko a LSH z toho, že prirážku 0,3 % p.a. možno považovať za oprávnenú. Komisia preto považuje prirážku v LSH za oprávnenú a preto stanovila za základ sadzbu vo výške 0,3 % p.a. ako primeranú odmenu za funkciu ručenia kapitálu od momentu vloženia kapitálu a jeho zaradenia do súvahy k 1. januáru 1991 až do uznania zo strany BAKred. Sadzbu 0,3 % p.a. po zdanení použili aj strany dohody za základ výpočtu prvku pomoci v tabuľke, ktorá tvorí prílohu dohody. |
(176) |
Nemecko požiadalo, aby sa dividendy z majetku IB vo výške 99,9 mil. DEM, vyplatené v rokoch 1993 až 2002 spolkovej krajine, odpočítali od hodnoty odmeny. Odmena za investície a realizované prírastky hodnoty nemôžu byť podľa zásady trhovo konajúceho investora rozhodujúce, keďže tento na základe informácií, ktoré má k dispozícii v momente investície, môže buď očakávať primeraný výnos, alebo sa dohodnúť na priamej odmene. Dividendy alebo prírastky hodnoty, ktoré sa nedajú kalkulovať dopredu, preto nemôžu byť rozhodujúcim činiteľom. |
(177) |
Komisia preto zastáva názor, že v tomto prípade nemožno odrátať vyplatené dividendy IB od hodnoty odmeny. |
h) Synergické efekty
(178) |
LSH zastáva názor, že pri posudzovaní výšky odmeny v prospech spolkovej krajiny by sa mali zohľadniť aj synergické efekty, ktoré majetkový prevod sprevádzali. Je však zrejmé, že vlastný účel prevodu spočíval v tom, aby sa základňa vlastného kapitálu LSH dostala do súladu s novými predpismi o kapitálovej primeranosti. Synergické efekty boli považované za pozitívny (vedľajší) efekt, ale v tomto období určite neboli hlavným dôvodom pre uskutočnenie transakcie. |
(179) |
Mimochodom, ak takéto synergie a úspory vzniknú, bude to na prospech WKA a WAK (a teda aj spolkovej krajiny) vďaka redukcii nákladov, nemožno to však považovať za protihodnotu, ktorú LSH platí za poskytnutie základných vlastných prostriedkov. Nakoľko sa týmito synergiami neznižuje ani použiteľnosť prevedeného kapitálu pre LSH, ani sa nezvyšujú náklady, vyplývajúce z prevodu pre LSH, nemôžu mať synergie ani nijaký vplyv na výšku odmeny, ktorú by za poskytnutie vlastného kapitálu banke mohol požadovať trhovo konajúci investor. Aj keby spolková krajina naozaj profitovala zo synergií, každý účastník hospodárskej súťaže by bol už konkurenciou nútený „zaplatiť“ spolkovej krajine za finančný nástroj (kapitál IB) dodatočne k primeranej odmene za poskytnutý vlastný kapitál aj „odmenu“ vo forme takýchto výhod. |
(180) |
Napokon synergie v dôsledku spojenia normálne vznikajú v oboch podnikoch, ktoré sa ho zúčastňujú. Len ťažko možno pochopiť, prečo LSH vôbec nemala z toho profitovať. |
i) Zmena zákona k 1. júnu 2003
(181) |
Nemecko objasnilo, že s účinnosťou od 1. júna 2003 bola IB odčlenená z majetku LSH. Účelový majetok nehnuteľnosti bol odčlenený od LSH s účinnosťou od 1. júna 2003. |
(182) |
Toto ustanovenie bráni LSH od 1. júna 2003 kryť rizikové aktíva z konkurenčného obchodu LSH účelovým majetkom alebo ich používať na účely ručenia. |
(183) |
Komisia preto považuje za preukázané, že odčlenením účelového majetku došlo k ukončeniu posudzovaného zvýhodnenia k 1. júnu 2003. |
j) Prvok pomoci
(184) |
Po uvedených výpočtoch dospela Komisia k výsledku, že odmena za účelový majetok, ktorý BAKred uznal ako základný kapitál a ktorú by LSH mala zaplatiť, predstavuje 6,28 % p.a. po zdanení a 0,3 % po zdanení za rozdiel medzi touto čiastkou a sumou vykazovanou v súvahe LSH ako vlastný kapitál a tiež za účelovú rezervu nehnuteľnosti. |
(185) |
Táto odmena sa mala realizovať od 1. januára 1991 až do ukončenia existencie pomoci 31. mája 2003. |
(186) |
LSH zaplatila odmenu len za tú sumu, ktorú mohla použiť na krytie svojej vlastnej obchodnej činnosti. |
(187) |
Prvok pomoci je možné vypočítať ako rozdiel medzi skutočnými platbami a platbami, ktoré by boli zodpovedali trhovým podmienkam. |
(188) |
Nasledujúca tabuľka zobrazuje výpočet prvku pomoci: Tabuľka 4 Výpočet prvku pomoci (v mil. DEM)
|
(189) |
Podľa toho predstavuje prvok pomoci za obdobie od poskytnutia pomoci do 31. mája 2003 vrátane, vyjadrený v nemeckých markách, 845,6 mil. DEM. Táto suma po prepočte na euro predstavuje 432,3 mil. EUR. |
1.3. DEFORMÁCIA HOSPODÁRSKEJ SÚŤAŽE A NEPRIAZNIVÝ VPLYV NA OBCHOD MEDZI ČLENSKÝMI ŠTÁTMI
(190) |
Liberalizáciou finančných služieb a integráciou finančných trhov sa bankovníctvo Spoločenstva stáva čoraz citlivejším na deformáciu hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa v súčasnosti ešte vyostruje vznikom hospodárskej a menovej únie, ktorými sa odstraňujú zvyšné prekážky hospodárskej súťaže na trhoch finančných služieb. |
(191) |
Zvýhodnená LSH pôsobila tak v regionálnom ako i v medzinárodnom bankovníctve. LSH sa považovala za univerzálnu obchodnú banku, centrálnu banku sporiteľní, štátnu a komunálnu banku. Napriek svojmu menu, svojej tradícii a zákonom upraveným úlohám LSH v žiadnom prípade nebola iba lokálnou či regionálnou bankou. |
(192) |
Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že LSH poskytovala bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a – keďže banky z iných európskych krajín pôsobia v Nemecku – v rámci Nemecka. |
(193) |
Je tiež potrebné poukázať na to, že medzi vlastným kapitálom úverovej inštitúcie a jej bankovými aktivitami je veľmi úzka súvislosť. Banka môže pracovať a rozširovať svoje komerčné činnosti iba s dostatočným uznaným vlastným kapitálom. Keďže LSH prostredníctvom štátneho opatrenia bola vybavená takýmto vlastným kapitálom na účely platobnej schopnosti, došlo k bezprostrednému ovplyvneniu obchodných možností banky. |
(194) |
Preto je potrebné konštatovať, že pomoc v prospech LSH viedla k deformácii hospodárskej súťaže a negatívne vplývala na obchod medzi členskými štátmi. |
1.4. VÝSLEDOK
(195) |
Na základe všetkých týchto úvah je možné konštatovať, že sú splnené všetky kritériá článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a prevod účelového majetku teda predstavuje štátnu pomoc v zmysle príslušného článku. |
2. ZLUČITEĽNOSŤ SO SPOLOČNÝM TRHOM
(196) |
Ďalej je potrebné preskúmať, či štátnu pomoc je možné vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom. Pritom je potrebné poznamenať, že z hľadiska prípadných prvkov pomoci v rámci prevodu kapitálu a nehnuteľností LSH vyhovuje iba výnimke podľa článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES. |
(197) |
Žiadne z ustanovení o výnimkách článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Pomoc ani neodstraňuje škody vzniknuté v dôsledku prírodných katastrôf alebo iných mimoriadnych udalostí, ani nevyrovnáva žiadne hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
(198) |
Keďže pomoc nemá regionálne ciele – nie je určená ani na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo značne zníženou zamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých hospodárskych oblastí – neplatí ani článok 87 ods. 3 písm. a) ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Pomoc nepodporuje ani žiadny dôležitý zámer spoločného európskeho záujmu. Cieľmi pomoci nie sú ani podpora kultúry ani zachovanie kultúrneho dedičstva. |
(199) |
Keďže ďalšia hospodárska existencia LSH nebola ohrozená v čase, keď sa opatrenie uskutočnilo, nevzniká otázka, či by zrútenie jednej jedinej veľkej úverovej inštitúcie ako LSH mohlo v Nemecku viesť ku všeobecnej kríze bankového sektora, čo by na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES mohlo opodstatňovať pomoc na nápravu značnej poruchy vo fungovaní nemeckého hospodárstva. |
(200) |
Podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES možno pomoc vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom, ak podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. Toto by mohlo v zásade platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V tomto prípade však nie sú splnené predpoklady na použitie ustanovenia o výnimke. LSH nebola podnikom v ťažkostiach, ktorému mala štátna pomoc poskytnúť podporu na obnovenie rentability. |
(201) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky zo zmluvných predpisov o štátnej pomoci, platí v zásade aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách vo všeobecnom hospodárskom záujme v bankovom sektore“ (45). LSH uviedla, že poskytuje služby vo všeobecnom hospodárskom záujme a to v rozsahu, v akom sa používajú eventuálne príspevky spolkovej krajiny Šlezvicko-Holštajnsko na úlohy, realizované ako verejná objednávka, resp. výkony vo všeobecnom hospodárskom záujme a nejde pritom o protiprávnu štátnu pomoc. LSH však na to nespĺňa formálne predpoklady: neboli uvedené ani konkrétne úlohy, ktoré LSH vykonáva pri poskytovaní služieb vo všeobecnom hospodárskom záujme, ani konkrétne náklady, ktoré z tejto činnosti vznikajú. Z toho je jasné, že k prevodu došlo s cieľom umožniť LSH vyhovieť novým požiadavkám na vlastný kapitál, a to bez zreteľa na akékoľvek služby vo všeobecnom hospodárskom záujme. Preto v tomto prípade nie je použiteľné ani toto ustanovenie o výnimke. |
(202) |
Keďže žiadna z výnimiek zo zásadného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES nie je použiteľná, táto pomoc sa nemôže považovať za zlučiteľnú so zmluvou. |
3. ŽIADNA EXISTUJÚCA POMOC
(203) |
Napriek vyjadreniam Nemecka, resp. LSH nemožno prísun kapitálu považovať ani za inštitucionálnu povinnosť (Anstaltslast) ani za povinnosť ručiteľa (Gewährträgerhaftung) v rámci existujúcej úpravy pomoci. |
(204) |
Na jednej strane skutkový stav povinnosti ručiteľa ručiť v prípade neplnenia voči veriteľom pre prípad, že majetok banky už nestačí na ich uspokojenie, už vopred nie je splnený. Prísun kapitálu sa jednak nezameriava na uspokojenie veriteľov krajinskej banky, pričom na druhej strane ani majetok krajinskej banky nebol vyčerpaný. |
(205) |
Na druhej strane nemožno uplatniť ani skutkový stav inštitucionálnej povinnosti. Inštitucionálna povinnosť zaväzuje zriaďovateľa (spolková krajina Šlezvicko-Holštajnsko), vybaviť LSH prostriedkami potrebnými na riadnu prevádzku krajinskej banky, pokiaľ sa rozhodne pre jej ďalšiu existenciu. LSH však v čase prísunu kapitálu v žiadnom prípade nebola v stave, v akom by riadna prevádzka napríklad pre nedostatok vlastných zdrojov nebola už možná. Prísun kapitálu teda nebol nevyhnutný na udržanie riadnej prevádzky krajinskej banky. K prísunu kapitálu došlo skôr na základe zákonnej úpravy v snahe umožniť krajinskej banke vzhľadom na sprísnenie predpisov týkajúcich sa podielu základného vlastného kapitálu/vlastných zdrojov z 30. júna 1993 v snahe vyhnúť sa inak potrebnému zníženiu obchodného objemu/rizikových aktív krajinskej banky, resp. (okrem toho) umožniť krajinskej banke, aby v budúcnosti mohla expandovať. LSH mohla preto v zmysle vedomého hospodárskeho zreteľa spolkovej krajiny ako spoluvlastníka aj v budúcnosti využívať trhové príležitosti v rámci hospodárskej súťaže. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny ako spoluvlastníka však nie je možné použiť „núdzový predpis“ v rámci inštitucionálnej povinnosti. Vzhľadom na to, že žiadne z existujúcich ustanovení o pomoci podľa článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES nie je uplatniteľné, prísun kapitálu je potrebné v zmysle článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES klasifikovať ako novú pomoc a príslušným spôsobom prešetriť. |
X. ZÁVER
(206) |
Komisia konštatuje, že Nemecko protiprávne poskytlo opatrenie pomoci v rozpore s článkom 88 ods. 3 Zmluvy o ES, podľa čoho je pomoc protiprávna. |
(207) |
Pomoc nie je možné považovať za zlučiteľnú ani na základe článku 87 ods. 2, resp. ods. 3 Zmluvy o ES, ani na základe akéhokoľvek iného zmluvného predpisu. Preto je potrebné pomoc vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom, neplatnú, a žiadať od nemeckej vlády vrátenie prvku pomoci protiprávneho opatrenia- |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 432,3 mil. EUR, ktorú Nemecko poskytlo v období od 1. januára 1999 do 31. mája 2003 v prospech Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale, dnešná HSH Nordbank AG, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby príjemca vrátil pomoc uvedenú v článku 1, ktorá mu bola poskytnutá protiprávne.
Článok 3
Vrátenie pomoci prebehne bezodkladne podľa vnútroštátnych postupov, pokiaľ tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
Spätne požadovaná suma obsahuje úroky splatné od momentu, keď mal príjemca pomoc protiprávne k dispozícii až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa počítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (46).
Článok 4
Nemecko Komisii do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia oznámi opatrenia prijaté na jeho vykonanie s použitím dotazníka uvedeného v jeho prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli 20. októbra 2004
Za Komisiu
Mario MONTI
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 76, 28.3.2003, s. 2.
(2) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9.
(3) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1; opravné prostriedky podali Nemecko (vec C 376/99), Severné Porýnie-Vestfálsko (vec T 233/99) a WestLB (vec T 228/99); Komisia začala konanie o porušení zmluvy (vec C 209/00).
(4) Zb. s. 2003, s. II-435.
(5) Norddeutsche Landesbank: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 2; Bayerische Landesbank: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 13; Hamburgische Landesbank: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 24; Landesbank Hessen-Thüringen: Ú. v. EÚ C 73, 26.3.2003, s. 3.
(6) Porovnaj výročnú správu Investitionsbank 1998, s. 1.
(7) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 84.
(8) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 89.
(9) Dôverná informácia.
(10) Oznámenie Nemecka z 30. septembra 2004.
(11) Teraz Spolkový úrad pre dohľad nad finančnými službami („BaFin“).
(12) Ú. v. ES L 386, 30.12.1989, s. 14. Nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5.2000, s. 1.).
(13) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, s. 16. Nahradená smernicou 2000/12/ES.
(14) V skutočnosti mali nové požiadavky na kapitálovú primeranosť nadobudnúť platnosť už 1. januára 1993; v Nemecku boli uvedené do platnosti oneskorene.
(15) Podľa smernice o platobnej schopnosti musia úverové inštitúcie vlastniť vlastné zdroje vo výške najmenej 8 % svojich rizikovo vážených aktív, kým podľa starej nemeckej úpravy bol potrebný podiel vo výške 5,6 %. Tento podiel sa však zakladal na definícii vlastných zdrojov, ktorá bola užšia ako definícia platná v čase nadobudnutia účinnosti smernice o vlastných zdrojoch.
(16) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 90.
(17) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 91.
(18) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 94.
(19) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 64.
(20) List BAKred z 25. mája 1999.
(21) Oznámenie Nemecka z 3. mája 2001, s. 2.
(22) Oznámenia Nemecka z 8. decembra 1999, s. 96 a z 29. októbra 2003, s. 18.
(23) Oznámenie Nemecka zo 14. apríla 2003, príloha 1, a z 30. septembra 2004.
(24) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 86.
(25) Oznámenie Nemecka z 8. decembra 1999, s. 88.
(26) Oznámenie Nemecka z 29. októbra 2003, s. 2.
(27) Vo výročnej správe LSH za rok 1990 sa na strane 28 uvádzajú hodnoty medzi 8,8 % a vyše 9 %. Vo výročnej správe za rok 1991 sa na strane 27 pre tento rok uvádzajú hodnoty medzi 8,4 % a 9,17 %. Keďže prevod majetku WAK a WKA sa uskutočnil k 1. januáru 1991, výška bežnej trhovej odmeny by bola vychádzala z výnosov dosiahnutých v roku 1990.
(28) Okrem toho sa riziková, resp. prémia na ručenie platí v prvom rade vzhľadom na riziko straty v prípade insolventnosti. V takom prípade dochádza k nenávratnej strate kapitálu. Pri bežnej (čiastočnej) strate, teda nie pri insolventnosti, vždy existuje možnosť, že sa vlastný kapitál prostredníctvom ziskov znova naplní.
(29) V snahe odstrániť inflačné vplyvy je pritom pri každom vklade potrebné stanoviť sadzbu výnosu z dlhodobého štátneho dlhopisu najskôr bez zohľadnenia inflačných očakávaní. Na účely odhadu dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzby sa potom k „reálnej základnej úrokovej sadzbe“ v rozhodujúcom momente pripočíta odhad dlhodobých priemerných inflačných očakávaní vo výške 3,60 %.
(30) BdB na porovnanie uvádza aj teoretické betahodnoty podľa metódy Capital Asset Pricing Model („CAPM“), ktoré sa, ako konštatuje, takmer nelíšia od empiricky určených hodnôt.
(31) Pozri poznámku pod čiarou č. 4.
(32) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatňovanie článku 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. V tomto oznámení ide síce výslovne o spracovateľský priemysel, ale zásada platí bezpochyby rovnako pre všetky odvetvia hospodárstva. Čo sa týka finančných služieb, bolo to potvrdené celým radom rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(33) Pozri poznámku pod čiarou č. 4 bod 206 a nasl.
(34) Pozri poznámku pod čiarou 3 bod 161nasl.
(35) Pozri poznámku pod čiarou 4, bod 241, 314.
(36) Pozri poznámku pod čiarou 4, bod 320, 335.
(37) Predmetný prípad sa teda líši od skutkového stavu v konaní WestLB, v ktorom orgán bankového dohľadu právne uznal iba časť likvidnej hodnoty majetku na podporu bytovej výstavby vykázaného v súvahe ako vlastný kapitál.
(38) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 19.
(39) V skutočnosti je situácia prirodzene oveľa komplikovanejšia, napr. vzhľadom na podsúvahové položky, odlišné rizikové zaťaženie jednotlivých aktív a položky s nulovým rizikom. Jadro úvahy však zostáva nedotknuté.
(40) Situácia je rovnaká, ak zohľadníme možnosť získať doplnkové vlastné zdroje až do výšky základných vlastných zdrojov (Faktor 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné zdroje).
(41) Potvrdené rozsudkom Súdu prvého stupňa, pozri pozn. pod čiarou 4, bod 321 až 331.
(42) Strany pritom brali za základ bezrizikové úrokové sadzby vypočítané podľa indexu REX10 Performance Index, ktorý zostavuje Deutsche Börse AG.
(43) Pozri poznámku pod čiarou 3, bod 221.
(44) Kapitál IB bol zaradený do súvahy k 1.1.1991 a LSH ho mala k dispozícii prvých 8 mesiacov roku 1991 vo funkcii ručenia. Po uznaní zo strany BAKred, t.j. posledné 4 mesiace roku 1991, mohol byť použitý aj pre obchody na voľnom trhu.
Od 1. januára 1999 sa DEM prepočítava kurzom 1,95583 na euro. Údaje je preto potrebné prepočítať na euro.
(45) Táto správa bola predložená Rade pre hospodárstvo a financie 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. Správa je k dispozícii na generálnom riaditeľstve Komisie pre hospodársku súťaž, ako i na internetovej stránke Komisie.
(46) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE O VYKONANÍ ROZHODNUTIA KOMISIE
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Uveďte podrobnosti o výške štátnej pomoci poskytnutej protiprávne príjemcovi:
Pripomienky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite výpočet úrokov splatných z tej sumy pomoci, ktorá sa má vrátiť. |
2. Opatrenia prijaté alebo plánované na vrátenie pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké sa plánujú prijať na účely okamžitého a účinného vrátenia pomoci. Vysvetlite, aké alternatívne opatrenia na výkon vrátenia pomoci sú k dispozícii podľa vnútroštátneho práva. Uveďte, pokiaľ je k dispozícii, právny základ prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
Do akého termínu sa vrátenie pomoci ukončí? |
3. Realizované vrátenie
3.1. |
Uveďte informácie o pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte informácie dokladujúce vrátenie súm pomoci uvedenej v tabuľke v bode 3.1. |
(°) |
Dátum, keď sa pomoc alebo jednotlivé splátky pomoci príjemcovi poskytli (ak opatrenie pozostáva z viacerých splátok a odmien, použite samostatné riadky) |
(2) Výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalenty pomoci)
(°) |
Dátum vrátenia pomoci |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/159 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 20. októbra 2004
o pomoci Nemecka v prospech Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale
(oznámené pod číslo C(2004) 3931)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/742/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 pododsek 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve účastníkov, aby podľa uvedených ustanovení zaujali k vyjadreniu stanovisko (1), a po zohľadnení týchto stanovísk,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Bundesverband deutscher Banken e.V. (Spolkový zväz nemeckých bánk, registrované združenie, ďalej len „BdB“), ktorý zastupuje súkromné banky so sídlom v Nemecku, listami z 31. mája 1994 a 21. decembra 1994 Komisii okrem iného oznámil, že došlo, resp. dochádza k vkladu pôžičiek na podporu bytovej výstavby do ručiaceho vlastného imania krajinských bánk v spolkových krajinách Severné Porýnie-Vestfálsko, Dolné Sasko, Šlezvicko-Holjštajnsko, Bavorsko, Hamburg a Berlín, t. j. v prospech Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank a Landesbank Berlin. BdB zvýšenie vlastných zdrojov uvedených krajinských bánk spojené s týmito vkladmi vníma ako deformáciu hospodárskej súťaže v ich prospech, keďže zaň nebola dohodnutá odmena v súlade so zásadou trhovohospodársky konajúceho investora. V druhom z uvedených listov preto BdB podal formálnu sťažnosť a vyzval Komisiu, aby voči Nemecku začala konanie podľa článku 93 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 88 ods. 2). Vo februári a v marci 1995 a v decembri 1996 k sťažnosti pristúpili viaceré jednotlivé banky združené v BdB. |
(2) |
Neskôr BdB Komisiu informoval o ďalších dvoch majetkových prevodoch, a to listom zo 6. augusta 1997 v spolkovej krajine Šlezvicko-Holštajnsko v prospech krajinskej banky Landesbank Schleswig-Holstein a listom z 30. júla 1998 v Hesensku v prospech Landesbank Hessen-Thüringen.. Komisia listom z 31. júla 1998 požiadala Nemecko o poskytnutie informácií súvisiacich so spomínaným postupom. Nemecko odpovedalo listom z 2. októbra 1998, že v tejto súvislosti v danom momente ide iba o referentský návrh, a v súčasnosti neexistujú a ani neskôr nevzniknú príčiny pre odôvodnené obavy zo strany Komisie. |
(3) |
Komisia najskôr prešetrila majetkový prevod v prospech Westdeutsche Landesbank (ďalej len „WestLB“), ale vyhlásila, že vzhľadom na výsledky vo veci WestLB (2) prešetrí i prevody v prospech ostatných bánk. Vo veci WestLB Komisia nakoniec v roku 1999 vydala rozhodnutie 2000/392 z 8. júla 1999 o opatrení zo strany Nemecka v prospech Westdeutsche Landesbank Girozentrale (3), v ktorom opatrenie pomoci (rozdiel medzi zaplatenou odmenou a bežnou trhovou odmenou) vyhlásila za nezlučiteľné so spoločným trhom a nariadila vyžiadanie vrátenia tejto pomoci. Súd prvého stupňa toto rozhodnutie 6. marca 2003 vzhľadom na nedostatočné zdôvodnenie dvoch prvkov pri výpočte výšky odmeny zrušil (4). Komisia vydala 20. októbra 2004 nové rozhodnutie, v ktorom zohľadnila kritiku zo strany súdu. |
(4) |
Komisia listom z 1. septembra 1999 zaslala Nemecku žiadosť o poskytnutie informácií týkajúcich sa prevodov na iné krajinské banky, medzi inými aj na Helaba. Nemecko vzápätí listom z 8. decembra 1999 poskytlo informácie o prevode osobitného majetku spolkovej krajiny na Helaba, ktoré spolková vláda na ďalšiu žiadosť o informácie zo strany Komisie z 31. októbra 2000 doplnila listom z 21. januára 2001. |
(5) |
Komisia listom z 13. novembra 2002 Nemecku oznámila svoje rozhodnutie začať formálne konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES vo veci vkladu osobitného majetku spolkovej krajiny Hesensko vo forme vkladu tichého spoločníka vkladu tichého spoločníka do Helaba. Zároveň Komisia začala konania i vo veci podobných majetkových prevodov v prospech Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (ďalej len „NordLB“), Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale (ďalej len„LSH“), Hamburgische Landesbank – Girozentrale (ďalej len „HLB“) a Bayerische Landesbank – Girozentrale (ďalej len „BayernLB“). Komisia predtým už v júli 2002 začala konanie vo veci ďalšieho podobného prevodu podporného majetku zo strany spolkovej krajiny Berlín na Landesbank Berlin. |
(6) |
Rozhodnutia o začatí konania sa uverejnili v Úradnom vestníku Európskej únie (5). Komisia vyzvala ostatných účastníkov, aby k nim zaujali stanovisko. |
(7) |
Nemecko listom z 9. apríla 2003 zaujalo stanovisko k začatiu konania vo veci Helaba. |
(8) |
BdB listom z 29. júla 2003 zaujal spoločné stanovisko ku všetkým rozhodnutiam o začatí konania z 13. novembra 2002, ktoré Nemecko dostalo v liste z 28. júla 2003 so žiadosťou o zaujatie stanoviska. |
(9) |
Nemecko listami z 10. októbra a zo 4. decembra 2003 zaujalo stanovisko k vyjadreniam BdB vo veci Helaba. Listom z 30. októbra 2003 Nemecko okrem toho doručilo vyjadrenia krajinskej vlády spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB k stanovisku BdB. |
(10) |
Komisia listom zo 7. apríla 2004 požiadala Nemecko o poskytnutie ďalších informácií ku všetkým konaniam vo veci krajinských bánk a listami z 19. mája 2004 a 3. augusta 2004 osobitne vo veci Helaba. Nemecko odpovedalo listami z 1. júna 2004, z 23. júna 2004 a z 23. augusta 2004. |
(11) |
V septembri a októbri 2004 sa uskutočnili rozhovory medzi BdB, spolkovou krajinou Hesensko a jej krajinskou bankou Helaba o otázke primeranej odmeny za poskytnutý kapitál. Nedošlo však k dohode. Listom z 28. septembra 2004 BdB znova zaujal stanovisko ku konaniu. Komisia nato požiadala Nemecko o ďalšie stanovisko, ktoré dostala listami z 1. októbra 2004 a zo 6. októbra 2004. |
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENÍ
1. HELABA
(12) |
Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Helaba) so sídlom vo Frankfurte nad Mohanom a v Erfurte je s bilančnou sumou koncernu vo výške asi 140 miliárd eur (k 31. decembru 2003) jednou z najväčších bánk v Nemecku. Bilančná suma banky predstavuje asi 130 miliárd eur, čo predstavuje asi 90 % koncernu. Banka je verejno-právnou úverovou inštitúciou s právnou formou verejnoprávnej inštitúcie. Vlastníkmi a ručiteľmi banky sú od 1. januára 2001 Zväz poisťovní Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen s 85 %, ktorý bol v čase vkladu koncom roka 1998 jediným vlastníkom a ručiteľom, ako i spolkové krajiny Hesensko s 10 % a Durínsko s 5 %. V roku 2003 vo výročnej správe koncern vykázal vlastné zdroje vo výške asi 4,1 miliárd eur. K 31. decembru 2003 dosahoval koncern podiel základného kapitálu vo výške 7,8 % a podiel vlastných zdrojov vo výške 11,3 %. |
(13) |
Vzhľadom na štruktúru vlastníkov Helaba pôsobí ako centrálna banka spolkovej krajiny Hesensko a slobodného štátu Durínsko a ako centrálny inštitút pre hesenské a durínske sporiteľne. Okrem toho Helaba pôsobí ako klientsky a trhovo orientovaná obchodná banka, ktorá realizuje najmä obchody s veľkými klientmi, ako partner rovnako podporuje verejných klientov, spolkové krajiny a územné celky pri financovaní a realizácii ich investičných zámerov. Prostredníctvom účasti na krajinských podporných inštitúciách Helaba podporuje hospodárske a štrukturálne ciele v Hesensku a Durínsku. |
(14) |
Koncern Helaba k 31. decembru 2003 zamestnával asi 3 500 zamestnancov. Helaba je prítomná v dôležitých finančných centrách sveta. Okrem svojich dvoch hlavných sídiel vo Frankfurte nad Mohanom a v Erfurte má Helaba medzinárodné zastúpenie v Londýne, New Yorku, Zürichu, Dubline, Madride, Paríži a Luxemburgu. |
2. VKLAD OSOBITNÉHO MAJETKU POD NÁZVOM „BYTOVÁ POLITIKA A INVESTÍCIA DO BUDÚCNOSTI“ VO FORME VKLADU TICHÉHO SPOLOČNÍKADO HELABA
(15) |
Spolková krajina Hesensko vytvorila zákonom zo 17. decembra 1998 osobitný majetok pod názvom „Bytová politika a investícia do budúcnosti“. Tento zákon splnomocnil hesenské ministerstvo financií vložiť tento majetok v celku alebo po častiach vo forme vkladu tichého spoločníka alebo v inej dozorno-právne uznanej forme ako kapitálovú účasť do úverovej inštitúcie za trhovú odmenu, ktorá zostane súčasťou osobitného majetku. |
(16) |
Osobitný majetok pozostáva z pohľadávok spolkovej krajiny z úverov poskytnutých v období rokov 1948 až 1998 na podporu sociálnej bytovej výstavby. K 31. decembru 1998 tieto pôžičky celkove predstavovali 7,829 miliardy DEM (podiel spolkovej krajiny 6,026 miliárd DEM). Ich reálnu hodnotu určili dva nezávislé posudky vo výške 2,473 miliardy DEM (1,264 miliardy eur). Tento osobitný majetok sa zmluvou z decembra 1998 medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba s účinnosťou k 31. decembru 1998 vložil do Helaba vo forme vkladu tichého spoločníka. |
(17) |
Zo zmluvne dohodnutého nového ocenenia majetku v posudku k 31. decembru 2003 vyplynula hodnota podporného majetku vo výške […] (6) milióna eur. Zvýšenie hodnoty vyplýva z toho, že od roku 1999 boli prírastky do podporného majetku vyššie ako úbytky z neho. Až do konečného odsúhlasenia ocenenia stanoveného v posudku k 31. decembru 2003 zo strany Spolkového úradu pre finančné služby (Bundesanstalt für Finanzdienstleistungen, ďalej len „BaFin“), predtým Spolkový úrad pre bankový dohľad (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen, ďalej len „BAKred“), však mala Helaba k dispozícii rovnako ako predtým iba dovtedajšiu referenčnú sumu. |
(18) |
S vkladom osobitného majetku vo forme vkladu tichého spoločníka sa pre banku nespája ani prísun likvidity ani výnosov. Príjemcom prostriedkov (úroky a splátky) plynúcich z pôžičiek na podporu bytovej výstavby nie je banka, ale stávajú sa súčasťou osobitného majetku a sú určené na opätovné použitie na účely podpory. |
(19) |
Vklad osobitného majetku do Helaba je potrebné vidieť v súvislosti so snahou spolkovej krajiny upevniť a zvýšiť účinnosť svojich nástrojov podpory a nástrojov štrukturálnej politiky. |
(20) |
Podľa informácií poskytnutých Nemeckom spolková krajina najskôr zvažovala odpis stavu pôžičiek na podporu bytovej výstavby, jeho rozloženie na viacero tranží a následný predaj súkromným právnickým osobám pokiaľ možno v reálnej hodnote. Rozdelenie osobitného majetku na tranže by síce malo tú výhodu, že by sa rozšíril okruh možných bankových partnerov spolkovej krajiny, keďže okruh potenciálnych záujemcov o majetok v hodnote asi 2,5 miliardy DEM je vopred úzko obmedzený. Argumentom proti však bola skutočnosť, že osobitný majetok sa ako samoobnovovací fond refinancuje z prostriedkov, ktoré plynú z poskytnutých pôžičiek, a predstavuje preto jeden celok. Periodické určovanie hodnoty tranží pripadajúcich na jednotlivé inštitúcie by podľa Nemecka bolo značne nákladné. Spolková krajina by okrem toho bola musela počítať so stratou časti flexibility pri presune ťažísk v rámci jednotlivých účelov podpory. |
(21) |
Spolková krajina sa preto rozhodla majetok na bytovú výstavbu ponechať nerozdelený, prostriedky z neho plynúce naďalej používať na podporné účely v oblasti bytovej výstavby, jeho spravovanie zorganizovať čo možno najúčinnejšie a s čo najnižšími nákladmi a iným využitím tohto majetku vytvoriť dodatočné príjmy. |
(22) |
V rámci týchto strategických zámerov ohľadne použitia podporného majetku Helaba prejavila ochotu prevziať celý podporný majetok v celkovom objeme 2,473 miliardy DEM (1,264 miliardy eur) ako vklad a spravovať ho. V prospech prevodu na Helaba svedčila aj skutočnosť, že Helaba už od roku 1953 spravovala ako obchodnú oblasť bez právnej subjektivity inštitúcie krajinskej majetkovej správy Landestreuhandstellen (ďalej len „LTH“) a realizovala programy podpory. Helaba podľa štátnej zmluvy a svojich stanov musí pri svojej obchodnej politike dodržiavať všeobecné hospodárske zásady. Tieto tri faktory viedli k presvedčeniu spolkovej krajiny, že Helaba je ako bankový partner spolkovej krajiny najvhodnejšia na dosiahnutie cieľov zákona o osobitnom majetku. |
(23) |
Podľa […] v súlade s § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve z 30. decembra 1998 spolková krajina previedla osobitný majetok ako „majetkový vklad tichého spoločníka“ vo forme vnútornej spoločnosti na Helaba. To znamená, že spolková krajina a Helaba spoločne založili tichú spoločnosť podľa § 230 a nasl. Obchodného zákonníka, čiže osobnú spoločnosť, v ktorej sa tichý spoločník podieľa na obchodnom podnikaní aktívneho spoločníka kapitálovo tým, že vklad tichého spoločníka prejde do majetku aktívneho spoločníka. |
(24) |
Podľa […] došlo k prevodu vkladu za tým účelom, aby „v banke trvalo slúžil ako ručiace vlastné imanie, a to vo forme základného kapitálu v zmysle § 10 ods. 2 a 2a veta 1 a ods. 4 zákona o bankovníctve a pri zohľadnení požiadaviek, ktoré 27. októbra 1998 formuloval Bazilejský výbor pre bankový dohľad (Banka pre medzinárodné zúčtovanie)“. |
(25) |
Na začlenenie vkladu tichého spoločníka do ručiaceho vlastného imania úverovej inštitúcie je podľa § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve najmä potrebné, aby sa tento v plnej výške podieľal na strate a aby sa v prípade konkurzu alebo likvidácie úverovej inštitúcie vyplácal až po uspokojení všetkých veriteľov. Vzhľadom na dohodnutú nevypovedateľnosť vkladu tichého spoločníka zo strany spolkovej krajiny Hesensko tento vklad podľa informácií poskytnutých Nemeckom nespadá pod 15 %-nú hranicu stanovenú Bazilejským výborom pre inovatívne finančné nástroje, ale v plnom rozsahu bol uznaný zo strany BAKred ako ručiace vlastné imanie prvej triedy (základnýkapitál). |
(26) |
Alternatívnu možnosť vložiť majetok bytovej výstavby vo forme kmeňového imania namiesto vkladu tichého spoločníka spolková krajina podľa informácií poskytnutých Nemeckom nezvolila preto, lebo v tom čase sa nechcela angažovať ako bezprostredný vlastník podielu a ručiteľ, čo si neželal ani vtedajší jediný vlastník Helaba, zväz Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen. |
(27) |
Majetkový prevod zo strany spolkovej krajiny Hesensko v prospech Helaba, ktorý sa uskutočnil v roku 1998, časovo nesúvisí so skoršími prevodmi podporného majetku na krajinské banky v Nemecku, ktoré sú tiež predmetom sťažnosti BdB ako i prešetrovacích konaní zo strany Komisie. Podľa Nemecka však tieto prevody do určitej miery slúžili spolkovej krajine Hesensko ako vzor, hoci v čase majetkového prevodu v prospech Helaba sa už zohľadňoval i pokrok v rozvoji kapitálového trhu a pravidiel bankového dohľadu, ku ktorému medzičasom došlo, smerom k častejšiemu používaniu a uznávaniu hybridných, resp. inovatívnych nástrojov vlastného imania, ktoré v prvej polovici 90. rokov v Nemecku v tejto forme alebo v tomto rozsahu ešte neboli k dispozícii, resp. neboli zohľadniteľné zo strany práva bankového dohľadu. |
3. POŽIADAVKY NA IMANIE PODĽA SMERNICE O VLASTNÝCH ZDROJOCH A SMERNICE O PLATOBNEJ SCHOPNOSTI
(28) |
Podľa smernice Rady 89/647/EHS (7) (ďalej len „smernica o platobnej schopnosti“) a smernice Rady 89/299/EHS (8) (ďalej len „smernica o vlastných zdrojoch“), ktorými sa mení a dopĺňa zákon o bankovníctve, musia banky disponovať ručiacim imaním vo výške 8 % svojich aktív po zohľadnení rizika. Najmenej 4 percentuálne body z neho musia predstavovať takzvaný základný kapitál (kapitál prvej triedy), ktorý sa skladá z tých častí imania, ktoré sú úverovej inštitúcii k dispozícii neobmedzene a bezprostredne na krytie rizík a strát, akonáhle sa tieto vyskytnú. Základný kapitál má pre celkové vybavenie banky vlastnými zdrojmi v zmysle dozorného práva rozhodujúci význam, pretože doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy) sa na podloženie bankových obchodov zaťažených rizikom uznáva iba do výšky základnéhokapitálu. |
4. ÚČINKY VKLADU NA VYBAVENIE HELABA VLASTNÝM IMANÍM
(29) |
Objem obchodov úverovej inštitúcie do veľkej miery závisí od výšky jej vlastného imania. Prevodom osobitného majetku na Helaba došlo k zvýšeniu jej vlastného imania, a to v nezanedbateľnej miere. |
(30) |
Z hodnoty vkladu tichého spoločníka, stanovenej v posudku, vykázanej v súvahe Helaba a dozorno-právne uznanej ako základný kapitál vo výške 2,473 miliardy DEM (1,264 miliardy eur), má Helaba na krytie konkurenčného obchodu potenciálne k dispozícii sumu vo výške asi 2,3 miliardy DEM (asi 1,2 miliardy eur), ktorá každoročne podlieha výkyvom. Zvyšok vkladu je podľa informácií poskytnutých Nemeckom viazaný na samotné krytie osobitného majetku vlastným imaním. Spolková krajina Hesensko a Helaba sa však v uvedenej zmluve dohodli na stupňovitej úprave, podľa ktorej Helaba v rokoch 1999 až 2002 môže na krytie konkurenčného obchodu použiť len istú z roka na rok rastúcu časť použiteľného základnéhokapitálu, pričom za ňu musí poskytnúť zodpovedajúcu odmenu. Až od roku 2003 podľa tejto zmluvy mala byť suma uznaná zo strany BaFin, za predpokladu, že nebude viazaná podporným obchodom, použiteľná na krytie konkurenčného obchodu v plnej výške. Presné sumy, ktoré mala Helaba k dispozícii ako základný kapitál na krytie konkurenčného obchodu, resp. sumy, ktoré naozaj na tieto účely využila, vyplývajú z nasledujúcej tabuľky: Diagram: Objem, dozorno-právne uznanie a použitie, resp. použiteľnosť vkladu tichého spoločníka v jednotlivých rokoch (v miliónoch eur; hodnoty ku koncu roka = priemerné ročné hodnoty) (9)
|
(31) |
Až do konečného odsúhlasenia ocenenia podporného majetku stanoveného v posudku k 31. decembru 2003 zo strany BAFin mala Helaba k dispozícii dovtedajšiu referenčnú sumu (použiteľnú na krytie konkurenčného obchodu) vo výške […] miliónov eur. |
(32) |
Kapitálovým prevodom sa podľa informácii poskytnutých Nemeckom zvýšil podiel základnéhokapitálu nahlásený BAKred, v súčasnosti BAFin, podľa Bazilejského dohovoru o vlastnom imaní z 5,4 % (k 31. decembru 1997) na 9,3 % (k 31. decembru 1998) a podiel vlastných zdrojov vzrástol z 9,6 % (k 31. decembru 1997) na 13,1 % (k 31. decembru 1998). Nahlásený podiel základného kapitálu, resp. vlastných zdrojov sa teda zvýšil približne o 72 %, resp. 36 %. |
(33) |
Prísunom prostriedkov sa zvýšila možnosť rozšírenia obchodu s rizikovými aktívami zaťaženými 100 %-ným rizikom za predpokladu multiplikačného faktora vo výške 12,5, ktorý zodpovedá podielu vlastných prostriedkov vo výške 8 %, o približne 28 miliardy DEM (14 miliardy eur). V skutočnosti je však zvýšením vlastných zdrojov o 2,3 miliardy DEM možné rozšíriť prípustný úverový objem v oveľa vyššej miere, keďže aktíva banky za normálnych okolností nie sú zaťažené 100 %-ným rizikom. |
(34) |
Keďže zvýšenie základného kapitálu Helaba prinieslo možnosť prijať ďalší doplnkový kapitál, jej skutočná úverová kapacita sa nepriamo zvýšila v ešte vyššej miere. |
(35) |
Nasledujúca tabuľka znázorňuje zhrnutie absolútneho a relatívneho vývoja základného kapitálu Helaba, vrátane majetkového vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva, ako aj ďalších majetkových vkladov tichého spoločníka od roku 1997, pričom sa rozlišuje medzi situáciou podľa uznania zo strany bankového dohľadu (podľa dozorného práva) a situáciou podľa zmluvne dohodnutého stupňovitého modelu.
|
5. ODMENA ZA PREVEDENÉ VLASTNÉ ZDROJE
(36) |
Za vklad do tichého spoločníctvaplatí Helaba spolkovej krajine Hesensko podľa informácií poskytnutých Nemeckom odmenu (tzv. províziu za ručenie) vo výške 1,4 % p. a., ktorá sa skladá z odmeny za funkciu ručenia vo výške 1,2 % p. a. a z prirážky vo výške 0,2 % za trvalý charakter vkladu a jednostranné výpovedné právo banky, plus s tým spojenú podnikovú daň z príjmov pripadajúcu na tú časť osobitného majetku, ktorú môže banka použiť, teda celkove vo výške 1,66 %. Podľa tzv. stupňovitého modelu sa dohodlo, že v prvých štyroch rokoch (1998 až 2002) sa odmena neodvádza z celej hodnoty majetku, ale z dohodnutých, každoročne narastajúcich tranží (referenčných súm), ktoré by sa podľa ustanovení zmluvy o vklade mali použiť na krytie konkurenčného obchodu. Podľa informácií poskytnutých Nemeckom vzniká platobná povinnosť na základe stupňovitého modelu nezávisle od toho, či sa vklad tichého spoločníka použije na krytie konkurenčného obchodu alebo na obchod v rámci verejnej zákazky, alebo či sa vložený kapitál vôbec použije na účely platobnej schopnosti. |
6. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(37) |
V rozhodnutí o začatí konania z 13. novembra 2002 dospela Komisia k predbežnému odhadu, že pri vklade pôžičiek na podporu bytovej výstavby zo strany spolkovej krajiny Hesensko do Helaba pravdepodobne išlo o novú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, ktorá, pokiaľ nie sú splnené ustanovenia o výnimke v článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES, ako i v článku 86 ods. 2 Zmluvy o ES, nie je zlučiteľná so spoločným trhom. |
(38) |
Východiskom pri prešetrovaní bola zásada trhovohospodársky konajúceho investora. Podľa nej ide o zvýhodnenie prostredníctvom prísunu štátnych prostriedkov v prípade, ak podnik dostane k dispozícii štátne prostriedky za podmienok, ktoré by za bežných trhových podmienok nebol získal. |
(39) |
Vzhľadom na skutočnosť, že dlhodobá bezriziková úroková sadzba (dlhopisy spolkovej vlády s dobou splatnosti 10 rokov) koncom roka 1998 dosahovala asi 4 %, mala Komisia pochybnosti o tom, či dohodnutú odmenu je možné vnímať ako primeranú, najmä pri zohľadnení primeranej rizikovej prirážky. Na druhej strane Komisia priznala, že pri stanovení bežnej trhovej odmeny je v danom prípade potrebné zohľadniť chýbajúcu likviditu prevedeného kapitálu. Podporné pôžičky vložené vo forme vkladu tichého spoločníka sa rovnako ako pred ich vložením museli použiť na verejné podporné účely. Preto Helaba nemohla používať prevedené prostriedky bezprostredne na vlastné obchody. Rozšírením základne vlastného imania však došlo k rozšíreniu úverovej kapacity Helaba (funkcia rozšírenia obchodu vlastného imania). Banka mohla dosiahnuť zvýšenie obchodného objemu v plnom rozsahu iba vtedy, keby dodatočný úverový objem v plnom rozsahu refinancovala na kapitálovom trhu. Podľa názoru Komisie preto spolková krajina nemohla očakávať presne rovnaký výnos ako poskytovateľ likvidného kapitálu, a musela počítať s primeranou zrážkou. Z pohľadu daňovej odpísateľnosti nákladov na refinancovanie je však sporné, či táto skutočnosť môže byť odôvodnením odpočtu celkových hrubých nákladov na refinancovanie z bežnej trhovej odmeny za likvidný vklad tichého spoločníka. |
(40) |
Komisia tiež vyjadrila pochybnosti o tom, či základná odmena dohodnutá za vklad tichého spoločníka vo výške 1,2 % p. a. spadá do trhového rozpätia pre porovnateľné transakcie, a to najmä vzhľadom na skutočnosť, že absolútny objem vkladu prevyšoval bežný trhový objem. Pochybnosti vznikli ďalej o tom, či prirážka vo výške 0,2 % p. a. za trvalosť vkladu je bežnou trhovou prirážkou, a či dodatočnú platbu podnikovej dane z príjmu vo výške 0,26 % p. a. na rozdiel od prípadov príjmu vkladov tichého spoločníka od podnikových investorov možno považovať za ďalšiu súčasť odmeny, resp. za relevantnú pre trhové porovnanie. |
(41) |
Okrem toho Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či by trhovohospodársky konajúci investor v porovnateľnej situácii súhlasil s obmedzením odmeny v prvých rokoch na čiastkové sumy. V tejto súvislosti je potrebné okrem toho preskúmať, či pre Helaba z tej časti vkladu tichého spoločníka, za ktorú neplatila odmenu, vyplývali ďalšie výhody, za ktoré by bolo potrebné poskytnúť odmenu, najmä zlepšenie bonity, keďže vklad tichého spoločníka sa od samotného začiatku v plnej výške vykázal v súvahe a bol teda k dispozícii na účely ručenia. |
III. STANOVISKO NEMECKA
(42) |
Nemecko uviedlo, že spolková krajina Hesensko v rokoch 1997/98 hľadala možnosti ako dosiahnuť dodatočné príjmy zo svojho majetku bytovej výstavby prostredníctvom jeho vkladu do úverovej inštitúcie pri zachovaní jeho účelového viazania. Majetok mal pritom zostať nerozdelený. Helaba bola jedinou úverovou inštitúciou, ktorá bola ochotná pristúpiť na takéto podmienky. Vlastníci podielov Helaba by neboli súhlasili s investíciou spolkovej krajiny do kmeňového imania banky. Spomedzi nástrojov základného kapitálu preto prichádzala do úvahy iba forma vkladu tichého spoločníka. |
(43) |
Na Helaba sa podľa Nemecka nevzťahovalo nič z toho, čo Komisia uviedla vzhľadom na iné krajinské banky. Banka bola najmä zisková a nebola ani relatívne slabo vybavená ručiacim imaním, čiže nebola závislá na prevode podporného majetku, aby bola schopná udržať si existujúci objem obchodov či zabezpečiť svoj rast. Helaba mohla pokryť svoju potrebu kapitálu u svojho vlastníka, zväzu Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen, ako i na kapitálovom trhu. |
(44) |
Potom, čo Bazilejský výbor pre bankový dohľad 21. októbra 1998 v tzv. „Vyhlásení zo Sydney“ formuloval nové smernice pre dozorno-právne uznávanie nástrojov základného kapitálu pre medzinárodné úverové inštitúcie, sa spolková krajina a banka priklonili k časovo neobmedzenému vkladu prostriedkov, aby vyhoveli novým ustanoveniam týkajúcim sa uznania prostriedkov prekračujúcich 15 %-nú hranicu za základný kapitál. Spolková krajina však požadovala prirážku odmeny vo výške 0,20 % p. a. za trvalosť vkladu a za jednostranné výpovedné právo na strane banky. |
(45) |
Podľa Nemecka sa v súvislosti so spomínaným vyhlásením Bazilejského výboru pre bankový dohľad vyvinul fungujúci trh vkladov do tichého spoločníctva, ktorý sa na strane investorov vyznačuje širokou diverzifikáciou, pričom paleta investorov siaha od súkromných investorov až k veľkým inštitucionálnym investorom. |
(46) |
Podiel vo forme tichého spoločníctvasa pritom zásadne odlišuje od podielu na kmeňovom alebo základnom imaní. Tichý spoločník sa nepodieľa na podnikaní a má iba rudimentárne kontrolné práva. Kým za upísané imanie sa poskytuje odmena vo forme dividend po zdanení, odmena za vklad do tichého spoločníctvapredstavuje daňovo odpočítateľný prevádzkový výdavok. Podľa nemeckého práva bankového dohľadu sa vklady tichého spoločníka uznávali ako základný kapitál bez ohraničenia výšky poskytnutej sumy už od roku 1998, pričom od „Vyhlásenia zo Sydney“ v októbri 1998 sa vklady tichého spoločníka uznávali ako základný kapitál aj podľa medzinárodného práva bankového dohľadu. V rokoch 1998/99 úverové inštitúcie využívali vklady tichého spoločníka v rastúcej miere. Pokiaľ ide o ich výšku, niektoré dosahovali až 1 miliardu USD, resp. 1,2 miliardy DEM (asi 0,6 miliardy eur). Kým začiatkom 90. rokov vklady tichého spoločníka ešte neboli veľmi rozšírené, v období rokov 1998/99 už v žiadnom prípade nešlo o okrajovú formu nástrojov na financovanie. |
(47) |
Pri právnej úprave a dohode o odmene sa spolková krajina opierala o porovnateľné transakcie súkromných úverových inštitúcií. Podľa informácií poskytnutých Nemeckom v roku 1998 sa napríklad SGZ-Bank dohodla na odplate za ručenie vo výške 1,2 % p. a., HypoVereinsbank Luxemburg vo výške 1,6 % p. a. a v roku 1999 sa Dresdner Capital LLC dohodla na odplate vo výške 1,65 %, HypoVereinsbank Luxemburg vo výške 1,25 % p. a. a Deutsche Bank sa za tzv. perpetual dohodla na odplate vo výške 1,15 % p. a. nad príslušnou referenčnou úrokovou sadzbou. Prirážky odmeny za prostriedky prijaté súkromnými úverovými inštitúciami sa pohybovali v zásade v rozmedzí medzi 0,80 % nad 12-mesačným Libor (10) a 2,15 % nad štátnymi dlhopismi USA (11). Okrem toho poskytli sporiteľne v Hesensku a Durínsku s účinnosťou od 5. decembra 1997 Helaba vklad tichého spoločníka, pričom dohodnutá odmena zaň bola 1,2 % p. a. nad referenčnou úrokovou sadzbou. |
(48) |
Nemecko ďalej uvádza, že pri variabilnom úročení sa referenčné úrokové sadzby vzťahujú na nástroje peňažného trhu (Libor a Euribor), pri pevnom úročení na nástroje trhu s cennými papiermi s pevným úročením (štátne dlhopisy s pevným úročením ako napr. štátne obligácie USA alebo dlhopisy nemeckej spolkovej vlády) alebo na úrokové sadzby na swapovom trhu. Na eurovom peňažnom trhu sa výpožičky na medzibankovom trhu obyčajne uskutočňujú bez ďalších prirážok na základe Libor, resp. Euribor. Pokiaľ sa v prípade vkladov tichého spoločníka zvolia tieto referenčné úrokové sadzby, prirážky sú identické s odmenou vkladov tichého spoločníka za ručenie. Na trhu s pevne úročenými cennými papiermi sa ako referenčné úrokové sadzby obyčajne používajú výnosy štátnych dlhopisov a od konca 90. rokov sa čoraz častejšie ako referenčná sadzba používa sadzba „Mid-Swaps“ (= stredová sadzba medzi rozpätím nákupu a predaja na swapovom trhu). Dokonca i v prípade prvotriednych bankových dlhopisov museli banky v porovnaní so štátnymi dlhopismi s rovnakou splatnosťou z dôvodov bonity a/alebo likvidity platiť odlišnú prirážku, podliehajúcu výkyvom v závislosti od aktuálnej trhovej situácie. Táto prirážka sa označuje ako prirážka za refinancovanie. Pre posúdenie majetkových vkladov úverových inštitúcií do tichého spoločníctva s pevným úročením je preto potrebné od prirážok odmeny odpočítať tieto prirážky za refinancovanie. |
(49) |
Tieto prirážky za refinancovanie pre eurobanky (Senior Bonds, JP Morgan-Index) sa oproti dlhopisom spolkovej vlády v dvojročnom období 1998 a 1999 pohybovali v rozsahu od necelých 20 po vyše 40 bázických bodov. Koncom roka 1998 predstavovali niečo menej ako 40 bázických bodov (12). Pokiaľ sa za referenčnú veličinu zvolí swapová sadzba („Mid-Swaps“), úroková prirážka vkladu tichého spoločníka bude do veľkej miery zodpovedať špecifickej odmene za ručenie vkladu tichého spoločníka, keďže úroková prirážka swapovej sadzby dlhopisov spolkovej vlády sa trhovo približuje úrokovej prirážke „krytých“ bankových dlhopisov oproti dlhopisom spolkovej vlády, a preto ju je možné transformovať na úrokové prirážky oproti Euribor. |
(50) |
Rokovania o vklade a odmene medzi Helaba a spolkovou krajinou sa viedli ako rokovania dvoch navzájom nezávislých partnerov. Konečná dohodnutá odmena vo výške 1,4 % p. a. (1,2 % plus prirážka za trvalosť vkladu a jednostranné výpovedné právo na strane banky vo výške 0,2 %) sa pritom riadila uvedeným rozpätím a celým radom trhových informácií, vypovedajúcich o vtedajšej situácii. |
(51) |
Pokiaľ ide o prirážku za trvalosť vkladu, Nemecko jednotlivo uvádza, že doba vkladu pri porovnateľných transakciách predstavovala 10 alebo 12 alebo aj 32 rokov. Prirážka vo výške 0,2 % p. a. za trvalosť vkladu je bežnou trhovou odmenou so zreteľom na rating bonity Helaba, ktorý bol v rozhodnom čase AAA/Aaa, aký nedosahovala žiadna z porovnateľných úverových inštitúcií. Pri transakciách na kapitálovom trhu, ktoré sa použili pri porovnaní, okrem toho nič nenasvedčovalo tomu, že výška odmeny je závislá od výšky prijatých prostriedkov, a to ani z pohľadu úverových inštitúcií (celková výška danej emisie) ani zo strany investora (výška danej upísanej tranže). |
(52) |
Z odmeny vo výške 1,4 % Helaba naviac platila podnikovú daň z príjmov, ktorej spolková krajina Hesensko nepodlieha, z čoho vyplývalo celkové zaťaženie vo výške 1,66 % (pred zdanením). Podľa Nemecka je preto potrebné pri porovnaní odmien zohľadniť účinok podnikovej dane z príjmov, vzťahujúcej sa na vklad tichého spoločníka do Helaba, vo výške 0,26 % p. a. Podnikoví investori pôsobiaci v Nemecku platia z podielov na zisku z tichých účastín podnikovú daň z príjmov. Spolková krajina Hesensko však podnikovej dani nepodlieha. Miesto nej teda musela podnikovú daň z príjmov vzťahujúcu sa na odmenu za vklad tichého spoločníka platiť Helaba. Trhovohospodársky konajúci inštitucionálny investor by preto požadoval vyššiu odmenu ako spolková krajina, aby vyrovnal svoje zaťaženie podnikovou daňou z príjmov. A naopak Helaba by bola bez váhania investorovi ochotná zaplatiť prirážku odmeny, pretože by jej bolo v zásade jedno, či prirážku odvedie vo forme odmeny investorovi alebo vo forme podnikovej dane z príjmov daňovému úradu. Vrátane účinku podnikovej dane z príjmov vo výške 0,26 % p. a. predstavovalo zaťaženie Helaba vyplývajúce z povinnosti platiť odmenu vo výške 1,40 % p. a. za vklad tichého spoločníka celkove 1,66 % p. a., pričom táto výška odmeny jednoznačne spadá do trhového rozpätia a predstavuje výsledok rokovaní medzi Helaba a spolkovou krajinou Hesensko. |
(53) |
Podľa údajov Nemecka platená odmena prestavuje pre Helaba daňovo odpočítateľný prevádzkový výdavok. Vklady tichého spoločníka predstavujú vlastné imanie iba pri výpočte platobnej schopnosti zo strany bankového dohľadu, pričom z pohľadu spoločenského a daňového práva sa k nim pristupuje ako k cudziemu kapitálu. |
(54) |
Banka naviac na svoj plánovaný ročný rast potrebovala vlastné imanie iba vo výške […] mil. DEM, kým hodnota podporného majetku, ktorá bola v zmysle dozorného práva uznaná ako ručiace vlastné imanie, predstavovala viac než […] miliardy DEM. Helaba by podľa informácií poskytnutých Nemeckom nebola prijala vklad tichého spoločníka v objeme asi 2,5 miliardy DEM naraz, pretože táto suma pokrývala jej potrebu vlastných zdrojov na niekoľko rokov, takže by skôr bola využila kapitálový trh opakovane. Napriek týmto vplyvom zaťažujúcim Helaba nedošlo k dohodnutiu žiadnej zrážky sadzby odmeny vo výške 1,4 %. Spolková krajina a Helaba sa miesto toho dohodli na prechodnom riešení, a to na postupnom čerpaní vkladu tichého spoločníka, a teda aj na postupnej odmene zaň (tzv. stupňovitý model). Banka sa pritom usilovala dosiahnuť takú úpravu, pri ktorej by odmena za vklad zodpovedala iba výške skutočného využitia na krytie rizikových aktív v súlade s rastovými cieľmi dohodnutými s jej vlastníkom. To by však bolo nevýhodné, a teda i neprijateľné pre spolkovú krajinu Hesensko. Po rokovaniach zameraných na vyrovnanie protichodných záujmov sa nakoniec zmluvné strany dohodli na úprave, podľa ktorej sa odmena platila za každoročne sa zvyšujúce tranže vkladu (1999: […] milióna DEM, 2000: […] miliardy DEM, 2001: […] miliardy DEM, 2002: […] miliardy DEM, 2003: […] miliardy DEM, resp. horná hranica využiteľného základného kapitálu). Tento tzv. stupňovitý model predpokladal v prvých rokoch značne rýchlejšie zvyšovanie tranží, než by bolo bývalo potrebné pre plánovaný rast banky. Predstavenstvo preto požiadalo správnu radu o schválenie dodatočného osobitného kontingentu vo výške […] milióna DEM pre použitie ručiacich vlastných zdrojov, z výnosov z ktorého sa mala financovať odmena za rozdiel v záujme takej obsluhy vkladu, ktorá by mala nulový vplyv na hospodársky výsledok. To podľa názoru Nemecka dokazuje, že „predotovanosť“ banky nielenže neviedla k vzniku dodatočných výhod, ale bez vytvorenia osobitného kontingentu by skôr bola viedla k zaťaženiu výnosov banky, keďže odmena za tie časti stupňovito narastajúceho vymeriavacieho základu, ktoré neboli použité na krytie dodatočného obchodu, nebola kompenzovaná žiadnymi príjmami. |
(55) |
Takýmto spôsobom každoročne narastajúca platobná povinnosť od roku 2003 dosiahla výšku asi 33 miliónov DEM. Okrem odmeny za vklad tichého spoločníka banka musela znášať náklady na refinancovanie poskytnutých úverov. |
(56) |
Nemecko sa ďalej vyjadrilo k zásade trhovohospodársky konajúceho investora. Z judikatúry vyplýva, že to, či plnenie, resp. odmena zaň zodpovedajú bežnému trhovému plneniu a odmene, je potrebné posudzovať z pohľadu investora. Preto vznikajú pochybnosti o tom, že Komisia, ako sa uvádza v rozhodnutí o začatí konania, chce prípad preskúmať najmä z pohľadu príjemcu, teda či Helaba získala hospodárske zvýhodnenie, ktoré by nebolo možné získať za bežných trhových podmienok. |
(57) |
Preto nie je správne, ak Komisia nezávisle od toho, či by trhovohospodársky konajúci investor bol prijal stupňovito narastajúci vymeriavací základ odmeny, chce preskúmať, či Helaba z tej časti vkladu tichého spoločníka, za ktorú neplatila odmenu, vznikli ďalšie výhody (zlepšenie všeobecnej bonity). Podľa článku 327 rozsudku v prípade WestLB nie je možné obmedziť sa iba na samotný podnik, ktorý je investíciou zvýhodnený. Dodatočná výhoda príjemcu by bola bezvýznamná, pokiaľ by trhovohospodársky konajúci investor za túto výhodu – z akýchkoľvek dôvodov – nežiadal odmenu. Žiadna inštitúcia by nebola bývala ochotná poskytnúť okamžitú odmenu za celkový objem prostriedkov v prípade, ak mohla na funkciu rozšírenia využívať iba pomaly narastajúce čiastkové sumy, a dokonca ani pre tieto sumy často nemala žiadne použitie. Spolková krajina Hesensko však chcela svoj osobitný majetok bytovej výstavby napriek jeho rozsahu zachovať nerozdelený a vložiť ho celý do jednej úverovej inštitúcie. Súkromný investor by v takomto prípade nebol trval na okamžitej odmene za celý vklad, resp. bol by na nej trval iba vtedy, keby bol našiel úverovú inštitúciu, ktorá by buď vzhľadom na explozívne rozširovanie svojej obchodnej činnosti alebo na krytie vzniknutých obrovských strát bola bývala odkázaná na prísun kapitálu v danej výške. V danom prípade to však neplatilo. Helaba z tých častí vkladu tichého spoločníka, ktoré v prvých rokoch vôbec podľa dozorného práva nemohla čerpať a vzhľadom na vôľu svojich vlastníkov ani čerpať nemala, neplynuli žiadne výhody. |
(58) |
Na základe stupňovitého modelu dohodnutého so spolkovou krajinou Hesensko Helaba čerpala na rozšírenie obchodu iba tranže vo výške asi […] miliónov DEM p. a. plus uvedený osobitný kontingent vo výške asi […] miliónov DEM. Z hospodárskeho hľadiska stupňovitý model zodpovedal časovo odstupňovanému prijatiu viacerých vkladov tichého spoločníka Jednotlivé tranže je teda v každom prípade možné porovnať so sumami, ktoré prijali súkromné úverové inštitúcie. Už len z tohto dôvodu môžeme hovoriť o bežnej trhovej veľkosti vkladu. Spolková krajina za prijatie nerozdeleného osobitného majetku, ktorý bola ochotná prijať iba Helaba, nemohla požadovať prirážku odmeny, naopak, skôr musela ako výsledok rokovaní prijať úpravu, podľa ktorej sa odmena platila iba za stupňovito narastajúce čiastkové sumy tejto investície. |
(59) |
Za vklad sa oprávnene neposkytovala odmena v podobe záručnej provízie vzhľadom na jeho dodatočnú ručiacu funkciu, keďže ho banka podľa dozorného práva ešte nevyužila na rozšírenie obchodu. Nebolo by totiž hospodársky rozumné, keby úverová inštitúcia, ktorá už vo všetkých ratingových agentúrach disponuje najvyšším možným stupňom bonity, platila za funkciu ručenia dodatočne prijatých prostriedkov. Podmienky, za akých mohla inštitúcia získať cudzie zdroje sa v dôsledku vkladu nezlepšili, takže neexistovala žiadna výhoda vyjadriteľná v peňažnej hodnote. Investor, v záujme ktorého sa celý kapitál vložil do banky nerozdelený, by preto nebol býval schopný presadiť odmenu za funkciu ručenia. |
(60) |
Pochybnosti, ktoré Komisia vyjadrila v rozhodnutí o začatí konania s ohľadom na chýbajúcu likviditu kapitálu, sčasti spočívali v metodike rozhodnutia v prípade WestLB, ktorú však z dôvodu veľkých rozdielov medzi týmito prípadmi nie je možné uplatniť v prípade Helaba. Podľa Nemecka je v danom prípade potrebné od odmeny za inak porovnateľné ale likvidné vklady tichého spoločníka odpočítať hrubé a nie iba čisté náklady na refinancovanie. Pretože aj pri súkromných úverových inštitúciách je odmena za funkciu likvidity, ktorú plnia prijaté vklady tichého spoločníka daňovo odpočítateľná. Ak by sa v prípade Helaba od fiktívnej odmeny za likvidný vklad tichého spoločníka odpočítali iba čisté náklady na refinancovanie, pri súkromných úverových inštitúciách by sa malo s odmenou, ktorú tieto inštitúcie skutočne platia za likvidné vklady tichého spoločníka, postupovať rovnako. V opačnom prípade by došlo k deformácii porovnania. |
IV. STANOVISKO ÚČASTNÍKOV
1. STANOVISKO SŤAŽOVATEĽA BDB
(61) |
Helaba podľa názoru BdB neplatila za poskytnutý základný kapitál primeranú odmenu a dostala teda štátnu pomoc. |
(62) |
Bdb vo svojom stanovisku z 29. júla 2003 ku konaniu vo veci krajinských bánk začatému 13. novembra 2002 uvádza, že odpoveď na otázku, aká odmena by bola primeraná, sa určuje pomocou metodiky, ktorá bola podkladom rozhodnutia Komisie v prípade WestLB. |
(63) |
Podľa tejto metodiky je v prvom kroku potrebné uskutočniť porovnanie poskytnutého kapitálu s inými nástrojmi vlastného imania. V druhom kroku je potrebné stanoviť minimálnu odmenu, ktorú by investor očakával za konkrétnu investíciu do vlastného imania krajinskej banky. No a nakoniec je potrebné vyčísliť prípadné prirážky a zrážky vzhľadom na osobitosti daného prevodu. |
1.1. POROVNANIE S INÝMI NÁSTROJMI VLASTNÉHO IMANIA
(64) |
Takmer všetky krajinské banky podľa BdB od roku 1992 potrebovali nový základný kapitál, aby boli schopné vyhovieť prísnejším požiadavkám podľa novej smernice o platobnej schopnosti. Bez zvýšenia imania by krajinské banky boli museli zredukovať svoje obchody. Z toho je možné podľa BdB usúdiť, že poskytnutý kapitál je možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré sa v roku vkladu v Nemecku uznávali ako základný kapitál (kapitál prvej triedy) a boli dostupné. Z tohto dôvodu sa z porovnania vopred vylúčili prioritné akcie, ktoré nemajú hlasovacie právo, pôžitkové práva a tzv. perpetual preferred shares. Tieto tri nástroje vlastného imania v Nemecku nepredstavovali uznaný základný kapitál, ale iba doplnkový kapitál (kapitál druhej triedy). |
(65) |
V Nemecku sa v čase jednotlivých vkladov ako základný kapitál uznávali iba kmeňové imanie a podiely vo forme tichého spoločníctva. Podľa názoru BdB mala pritom Helaba po správnosti k dispozícii pre konkrétnu investíciu jedine právnu formu základného, resp. kmeňového imania. BdB pritom nespochybňuje skutočnosť, že vklady boli uznané zo strany menovaných úradov. Skôr dáva do popredia skutočnosť, že k takémuto uznaniu nemalo dôjsť, keďže konkrétny dohodnutý vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva nie je hospodársky a právne porovnateľný s „bežnými“ vkladmi tichého spoločníka, ale skôr so samotným základným, resp. kmeňovým imaním. Keďže však k takémuto uznaniu skutočne došlo, odmena za vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva sa teda musí prinajmenšom orientovať podľa odmeny za základné, resp. kmeňové imanie, keďže trhovohospodársky konajúci investor by bol na základe podobnosti vkladu s kmeňovým imaním a na základe konkrétnej rizikovej štruktúry požadoval práve takúto odmenu. |
(66) |
BdB pritom podľa katalógu kritérií analyzuje, prečo je podľa jeho názoru vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva hospodársky a právne porovnateľný s kmeňovým imaním a nie s vkladmi tichého spoločníka pozorovateľnými na trhu. |
(67) |
BdB sa pritom v rozhodujúcej miere opiera o skutočnosť, že „bežné“ vklady tichého spoločníka sa poskytujú na obmedzenú dobu, resp. je možné ich vypovedať a podľa zásad Bazilejského výboru pre bankový dohľad sa nemôžu použiť pre objemy prekračujúce 15 % základného kapitálu, kým vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva je rovnako ako kmeňové imanie časovo neobmedzený a umožňuje prekročenie 15 %-nej hranice. Okrem toho z dohody o druhoradosti nie je možné odvodzovať zmenšené riziko pre investora, keďže poskytnutý kapitál predstavuje významnú časť celkového základného kapitálu, v niektorých prípadoch viac než 50 % z neho. V dôsledku toho je tu podstatne vyššia pravdepodobnosť, že poskytnutý kapitál by mohol byť použitý v prípade straty, za čo je potrebné zaplatiť vyššiu rizikovú prémiu. Okrem toho BdB uplatňuje názor, že bankový dohľad by mal vklady tichého spoločníka uznávať ako tzv. kapitál Lower-Tier-1, a preto by tieto vklady na základe „Vyhlásenia Bazilejského výboru pre bankový dohľad zo Sydney“ z roku 1998 mali tvoriť iba 15 % potrebnej kvóty základného kapitálu. Preto podiely vo forme tichého spoločníctva nie sú použiteľné pre vysoké objemy, ktoré prekračujú túto hranicu. Z toho vyplýva, že perpetuals banky Deutsche Bank, ako tieto vklady nazýva Nemecko, nie je možné použiť ako meradlo primeranej odmeny, keďže všetky z nich podliehajú tejto 15 %-nej hranici, a z tohto dôvodu koncom roku 1998 nepredstavovali možné alternatívy pre Helaba. |
(68) |
Okrem toho spolková krajina dala svoj vklad k dispozícii Helaba bez vlastnej možnosti vklad vypovedať, čiže na neobmedzenú dobu. Ani akcionár síce nemôže svoj „akciový kapitál“„vypovedať“, avšak môže sa slobodne rozhodnúť, že svoje akcie predá a bude investovať inde. Nezávisle od konkrétnej právnej úpravy v danom prípade chýba takáto prevoditeľnosť, pretože v každom prípade trh pre investíciu takéhoto objemu a na neobmedzenú dobu prakticky neexistuje. Súkromní investori by si naopak spravidla ponechali otvorenú možnosť svoj kapitál pri dlhodobo zlých výsledkoch stiahnuť a uložiť výnosnejšie. Trvalú viazanosť rizikového kapitálu by súkromný investor – ak vôbec – prijal iba za podmienky vyššieho výnosu. |
(69) |
V danom prípade zvolená forma prísunu kapitálu teda predstavuje bežnú investíciu do kmeňového imania, za ktorú by trhovohospodársky konajúci investor očakával zodpovedajúci výnos. Predovšetkým nepostačí, ak sa neobmedzená doba vkladu zohľadní prostredníctvom prirážky k základnému výnosu (časovo obmedzeného) vkladu tichého spoločníka stanovenému takýmto porovnaním. |
(70) |
Obidve nasledujúce tabuľky poukazujú na podstatné rozdiely medzi „vkladom tichého spoločníka“ do Helaba a inými formami vlastného imania, ktoré boli k dispozícii v momente investície:
|
1.2. DAŇOVÁ ODPOČÍTATEĽNOSŤ
(71) |
BdB vyjadril pochybnosti o daňovej odpočítateľnosti podielu na zisku spolkovej krajiny Hesensko ako prevádzkového výdavku. Možno sa domnievať, že spolková krajina vkladom vo forme tichého spoločníctva preberá značné podnikateľské riziko. V prospech tohto tvrdenia vypovedá popri vysokom nasadení kapitálu i nevypovedateľnosť podielu. Toto podnikateľské riziko opodstatňuje existenciu spolupodnikania (tzv. atypické tiché spoločníctvo), daňovú kvalifikáciu vkladu tichého spoločníka ako vlastné imanie spolupodnikateľa a daňovú neodpočítateľnosť podielu tichého spoločníka na zisku ako prevádzkového výdavku. |
1.3. MINIMÁLNA ODMENA ZA INVESTÍCIU DO KMEŇOVÉHO IMANIA KRAJINSKEJ BANKY
(72) |
BdB uvádza, že všetky metódy na zistenie primeranej odmeny (výnosu) za poskytnuté vlastné imanie vychádzajú z výnosu bezrizikovej investície, ku ktorému sa pripočítava riziková prémia. Všetky metódy sa v zásade zakladajú na nasledujúcom princípe: Očakávaný výnos investície spojenej s rizikom = bezrizikový výnos + riziková prémia investície spojenej s rizikom |
(73) |
Na výpočet bezrizikového výnosu BdB používa výnos dlhodobých štátnych dlhopisov, keďže cenné papiere štátneho emitenta s pevným úročením predstavujú investíciu s najnižším alebo žiadnym rizikom (13). |
(74) |
Na odvodenie rizikovej prémie BdB najskôr stanovil tzv. trhovú rizikovú prémiu, teda rozdiel medzi dlhodobým priemerným výnosom z akcií a dlhodobým priemerným výnosom zo štátnych dlhopisov. V prípade nemeckého trhu s akciami vychádza BdB na základe štúdie Stehle-Hartmond (1991) z dlhodobej trhovej rizikovej prémie v jednotnej výške 4,6 %. |
(75) |
V druhom kroku BdB určil betahodnotu krajinských bánk, t. j. individuálnu rizikovú prémiu bánk, s ktorou sa porovnáva všeobecná trhová riziková prémia. Betahodnoty pritom BdB stanovuje podľa vlastných informácií štatistickým spôsobom, čo znamená, že betahodnoty odhaduje na základe vzorky historických údajov. BdB pritom dospel k záveru, že všetky betahodnoty pre všetky krajinské banky v predmetných obdobiach boli vyššie než 1 (14). |
(76) |
Očakávaná mininálna odmena za investíciu do kmeňového imania Helaba v momente vkladu podporného majetku k 31. decembru 1998 podľa výpočtov BdB predstavuje 11,66 % p. a. |
1.4. PRIRÁŽKY A ZRÁŽKY VZHĽADOM NA OSOBITOSTI TRANSAKCIÍ
(77) |
BdB uvádza, že 4,2 %-nú sadzbu, ktorú Komisia odpočítala od minimálnej 12 %-nej odmeny v rozhodnutí v prípade WestLB vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetku Wfa, potvrdil súd prvého stupňa. Neexistuje teda dôvod odkloniť sa v daných prípadoch od tejto metódy, a aj tu je potrebné uskutočniť zrážku vzhľadom na likviditu. Výška odpočtu za chýbajúcu likviditu sa stanoví podľa metodiky WestLB na základe čistých nákladov na refinancovanie (hrubé náklady na refinancovanie mínus príslušná podniková daň z príjmov). |
(78) |
V prípade Helaba sa odpočet vypočíta na základe hrubej sadzby na refinancovanie vo výške 6,57 % p. a. (ktorá zodpovedá dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzbe v momente vkladu v roku 1998), na ktorú je na účely výpočtu čistej sadzby na refinancovanie potrebné uplatniť platnú sadzbu celkovej dane. |
(79) |
Podľa názoru BdB pri procesoch prevodu pôsobili oproti „bežnej investícii do kmeňového imania“ na zvýšenie rizika tri aspekty: sčasti mimoriadne vysoký objem majetkového prevodu, neuskutočnené vydanie nových obchodných podielov a s tým spojené nepridelenie dodatočných hlasovacích práv, ako i chýbajúca fungibilita investície, t. j. chýbajúca možnosť investovaný kapitál kedykoľvek z podniku stiahnuť. BdB preto v súlade s metodikou WestLB považuje za opodstatnenú prirážku vo výške minimálne 1,5 % p. a. |
1.5. KAPITÁLOVÁ ZÁKLADŇA A ZLOŽKY ODMENY
(80) |
BdB ďalej zdôrazňuje, že základom výpočtu primeranej odmeny v prípade Helaba musí byť celková suma, ktorú bankový dohľad uznal ako základný kapitál na krytie konkurenčného obchodu, a nie iba jej skutočne použitá, resp. použiteľná časť. Toto tvrdenie zdôvodnil BdB tým, že trhovohospodársky konajúci investor by neakceptoval odmenu obmedzujúcu sa iba na skutočne použitú časť svojej investície. Pre súkromného investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je nepodstatné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál skutočne použila na rozšírenie obchodu. Pre neho je skôr rozhodujúce, že on sám s poskytnutou sumou už nemôže hospodáriť, a teda dosiahnuť zodpovedajúci výnos. |
(81) |
Výpočet odmeny v rokoch 1998 až 2002 na základe každoročne sa zvyšujúcich tranží nebol opodstatnený, a to ani ako zrážka vzhľadom na „nerozdelenie“ vloženého kapitálu, resp. ani vzhľadom na to, že vklad kapitálu „en bloc“ u Helaba vyvolal zaťažujúci efekt. Hoci prísun kapitálu možno nebol nevyhnutný na splnenie kritérií platobnej schopnosti, základňa vlastného imania Helaba sa značne zvýšila a umožnila banke rozšírenie jej konkurenčnej činnosti. Trhovohospodársky konajúci investor by bol počnúc uznaním vkladu za ručiace vlastné imanie požadoval celú odmenu bez akýchkoľvek obmedzení. |
(82) |
Províziu za ručenie vo výške 0,3 % p. a., ktorú Komisia použila za základ v rozhodnutí v prípade WestLB a ktorú stanovila porovnaním kapitálovej sumy so zárukou, je potrebné vymerať v prípade tej časti vloženého základného imania, ktorú Helaba nemohla použiť na krytie konkurenčného obchodu. |
(83) |
Ako súčasti odmeny je možné brať do úvahy iba tzv. „províziu za ručenie“ a „prirážku za trvalosť vkladu“. Podniková daň z príjmov, ktorá sa z väčšej časti odvádza nie spolkovej krajine ale obci, nie je súčasťou odmeny. Predstavuje dodatočné zaťaženie, ktoré nezávisle od zámerov zmluvných strán nadväzuje na daňovú situáciu. |
(84) |
Výnos sa v konečnom dôsledku neplatí spolkovej krajine Hesensko, ale – po odpočte dane z kapitálových výnosov – „ako čistá suma plynie do osobitného majetku“. Keďže Helaba je (jediným) vlastníkom osobitného majetku, v konečnom dôsledku platí odmenu sama sebe. Súkromný investor by takúto skutočnosť ako kompenzáciu za svoju investíciu neakceptoval. |
2. PRIPOMIENKY SPOLKOVEJ KRAJINY SEVERNÉ PORÝNIE-VESTFÁLSKO A WESTLB
(85) |
V stanovisku k rozhodnutiu Komisie o začatí konania z 13. novembra 2002, ktoré Komisii 30. októbra 2003 doručila spolková vláda, spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko a WestLB popierajú, že by majetkové vklady do krajinských bánk boli porovnateľné s kmeňovým imaním. Podľa nich sa vklady tichého spoločníka a tzv. perpetuals v Nemecku už od roku 1991 uznávali ako základný kapitál. Okrem toho sa odmena neriadi podľa zaradenia zo strany bankového dohľadu, ale podľa rizikového profilu danej investície. Keďže je ručenie tohto majetku druhoradé, riziková štruktúra je skôr porovnateľná s vkladmi tichého spoločníka alebo s tzv. perpetuals než s investíciami do kmeňového imania. |
(86) |
Pokiaľ ide o výpočet minimálnej odmeny pri investícii do kmeňového imania, nie je proti metóde CAPM z pohľadu WestLB metodicky čo namietať. Avšak betahodnoty, ktoré vypočítal BdB v hodnote značne presahujúcej 1, nie sú primerané. Betafaktor vyšší než 1 vypovedá o tom, že akcia daného podniku predstavuje vyššie riziko ako celkový trh. Na základe v tom čase nesporne existujúcej inštitucionálnej povinnosti a ručenia zriaďovateľa však investičné riziko krajinskej banky bolo iste výrazne nižšie ako celkové trhové riziko. |
(87) |
Okrem toho je osobitne v prípade krajinských bánk chybou zamerať sa na očakávaný výnos v čase vkladu majetku do krajinských bánk. Tento prístup v rámci testu súkromného investora je síce v zásade zmysluplný, avšak v prípade krajinských bánk by to znamenalo, že by sa za základ musel použiť výnos očakávaný v roku 1991. Táto skutočnosť odporuje akejkoľvek hospodárskej realite, že by investor v roku 2003 dosiahol výnos očakávaný v roku 1991, ktorý je oveľa vyšší ako skutočne dosiahnutý výnos. Schematické sústavné používanie výnosovej sadzby vo výške asi 12 % predstavuje neodôvodnené znevýhodnenie krajinských bánk oproti súkromným konkurentom. |
(88) |
V súvislosti so zrážkou vzhľadom na chýbajúcu likviditu majetkových prevodov WestLB a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko zastávajú názor, že sadzbu bezrizikových štátnych dlhopisov je potrebné v plnej výške odpočítať od základného výnosu. Majetkové prevody pre krajinské banky neznamenali prísun likvidity. Zníženie tejto sadzby o daňovú úsporu by nebolo ekonomicky únosné, keďže ocenenie nástrojov kapitálového trhu je nezávislé od daňovej situácie. Okrem toho by v závislosti od daňovej situácie pre nástroj kapitálového trhu vyplynuli odlišné ceny. |
(89) |
Skutočnosť, že chýbajúca likvidita prevedeného majetku neznamená riziko pre celkovú likviditu, je tiež potrebné zohľadniť v zmysle zníženia rizika a tým aj odmeny. Túto skutočnosť je potrebné zohľadniť vo forme zodpovedajúcej zrážky. K zodpovedajúcej zrážke musí dôjsť aj z dôvodu tzv. vlastníckeho efektu, pretože investor, ktorý sa už podieľa na danom podniku, dodatočnú investíciu do tohto podniku hodnotí inak ako noví investori. |
V. REAKCIA NEMECKA NA STANOVISKO BDB
(90) |
Podľa názoru Nemecka sa BdB nepodarilo ani urobiť z vkladu tichého spoločníka investíciu do kmeňového imania ani vyvolať pochybnosti o primeranosti dohodnutej a v prospech spolkovej krajiny Hesensko zaplatenej odmeny. Nejde tu teda o štátnu pomoc. |
(91) |
Nie je správne pri výpočte odmeny odbočovať k odmene za fiktívnu investíciu do kmeňového imania. Spolková krajina Hesensko majetok na podporu bytovej výstavby od začiatku vložila ako vklad tichého spoločníka, pričom ide o nástroj financovania, ktorý je definovaný v spoločenskom, daňovom práve i v práve bankového dohľadu a ktorý sa zásadne líši od investície do kmeňového imania, o ktorú spolková krajina nemala záujem a ktorú by vôbec neboli chceli vlastníci banky. |
(92) |
BdB na jednej strane zanedbal dôležité rozlišovacie znaky medzi kmeňovým imaním a vkladmi tichého spoločníka a na druhej strane sa odvolával na rozdiely medzi „bežnými“ vkladmi tichého spoločníka a vkladom spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva, ktoré neexistujú. |
(93) |
BdB v podstate argumentoval tým, že tiché podiely sú časovo obmedzené, resp. je možné ich vypovedať, a preto sa podľa zásad Bazilejského výboru pre bankový dohľad uznávajú ako základný kapitál len do výšky 15 % celkového základného kapitálu úverovej inštitúcie. Keďže vklad tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko bol Helaba poskytnutý na neobmedzenú dobu a nespadá pod 15 %-nú hranicu, podľa BdB teda z funkčného hľadiska nepredstavuje „bežný“ vklad tichého spoločníka ale kmeňové imanie, a pri výpočte odmeny sa je podľa neho potrebné opierať nie o iné vklady tichého spoločníka alebo inovatívne kapitálové nástroje, ale o investície do kmeňového imania. |
(94) |
Tento kľúčový argument BdB je chybný z viacerých dôvodov. Napr. obmedzená doba vkladu alebo vypovedateľnosť nepredstavujú ani z pohľadu spoločenského práva ani z pohľadu práva bankového dohľadu nevyhnutný podstatný znak podielov vo forme tichého spoločníctva. Rovnako platí, že kmeňové imanie nie je nevyhnutne časovo neobmedzené a nevypovedateľné. Podľa nemeckého spoločenského práva je skôr možné všetky spoločnosti nezávisle od ich právnej formy zakladať na dobu určitú a je teda možné dohodnúť sa na vypovedateľnosti vkladu, čo neodporuje uznaniu za základný kapitál podľa nemeckého práva bankového dohľadu. |
(95) |
BdB ďalej vo svojom stanovisku zamlčal, že 15 %-ná hranica uznania za základný kapitál podľa medzinárodného práva bankového dohľadu podľa „Vyhlásenia zo Sydney“ Bazilejského výboru pre bankový dohľad a z neho vyplývajúcej praxe nemeckého úradu pre bankový dohľad neplatí pre trvalé kapitálové nástroje, ktoré je možné vypovedať iba z podnetu emitenta (avšak nie zo strany investora). Okrem toho prax nemeckého bankového dohľadu medzičasom vychádza z toho, že vklad s dobou minimálne 30 rokov a s vysloveným vylúčením výpovede zo strany investora sa poskytuje „natrvalo“, a teda nespadá pod 15 %-nú hranicu. Aj táto skutočnosť dokazuje, že rozdiel medzi časovo ohraničenými a časovo neohraničenými vkladmi nie je v žiadnom prípade taký rozhodujúci, ako to znázorňuje BdB. V žiadnom prípade časová neohraničenosť – čo sa týka primeranej odmeny – nie je príčinou ani ospravedlnením zmeny štatútu vkladov tichého spoločníka na kmeňové imanie. |
(96) |
Iba niekoľko mesiacov po Helaba prijala Deutsche Bank „večný“ vklad vo forme tzv. „perpetuals“, a to na kapitálovom trhu. Na rozdiel od tvrdenia BdB pre takéto vklady podľa príslušnej predloženej novinovej správy neplatí 15 %-ná hranica, keďže sa nedohodlo žiadne zvýšenie úrokovej sadzby pre prípad, že by banka neuplatnila právo výpovede, ktoré jej bolo udelené (žiadna klauzula „step-up“). Perpetuals Deutsche Bank v žiadnom prípade nemajú povahu výnimky, pretože následne mnohé ďalšie úverové inštitúcie, príklady ktorých Nemecko predložilo, prijali na trhu „večné“ vklady. Ani jedna z emisií, ktorých objem pri vysokom dopyte siahal od 150 miliónov eur až do výšky viac než 2 miliardy eur, nedosahovala výnosy čo i len sa približujúce výnosom kmeňového imania, odmena sa skôr pohybovala v rozmedzí 110 a 290 bázických bodov nad Mid-Swaps. Dokonca už v roku 1999 trh, pokiaľ išlo o odmenu, nepripisoval rozhodujúci význam rozlišovaniu časovo ohraničených a časovo neohraničených kapitálových nástrojov ani otázke, či výnos z emisie spadá pod hranicu 15 % alebo nie. |
(97) |
Ani kritériá selektívne uplatnené zo strany BdB, ktoré na jednej strane majú dokladovať spoločné črty medzi kmeňovým imaním a vkladom spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva a na druhej strane rozdiely medzi týmto vkladom do tichého spoločníctva a „bežným“ vkladom tichého spoločníka, nie sú presvedčivé. BdB zanedbáva na jednej strane mieru, do akej úprava vkladov tichého spoločníka závisí od konkrétnej dohody zmluvných strán, a na druhej strane znaky, ktoré sú podstatné a nevyhnutné pre rozlíšenie medzi kmeňovým imaním a podielom vo forme tichého spoločníctva. |
(98) |
Kmeňové imanie sa „neúročí“, ale poskytuje nárok na výplatu dividendy, ktorá nielenže závisí od zisku, ale predstavuje aj podiel na zisku. Odmena za vklad tichého spoločníka je naopak nezávislá od zisku. Či sa pri vklade do tichého spoločníctva dohodnú doplatky alebo nie, je vecou dohody medzi zmluvnými stranami a v každom prípade to patrí ku konštitutívnym znakom „bežného“ podielu vo forme tichého spoločníctva. Aj tak je podľa […] podľa § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve vyslovene predpísaná druhoradá povinnosť doplatku v prípade straty, ktorá je typická pre vklady tichého spoločníka. Z budúcich ziskov sa potom vklad prednostne znovu dopĺňa na pôvodnú sumu (15). |
(99) |
Tvrdenie, že pre absolútne veľké objemy je možné použiť iba kmeňové imanie a nie „bežné“ podiely vo forme tichého spoločníctva, vyvracia výška vkladov tichého spoločníka, ktoré v rokoch 1998/99 boli ochotné prijať a aj aktuálne prijali súkromné úverové inštitúcie na kapitálovom trhu. Tieto vklady tichého spoločníka siahajú až do výšky asi 1 miliardy eur. Z relatívneho pohľadu sa každý vklad tichého spoločníka uznáva za základný kapitál aj nad rámec 15 %-nej hranice v prípade, ak vyhovuje zámerom Bazilejského výboru pre bankový dohľad a z nich vyplývajúcej praxi nemeckých orgánov dohľadu. |
(100) |
Aktuálny doklad o možnosti prekročenia 15 %-nej hranice poskytuje úverová inštitúcia, ktorá je členom BdB, Deutsche Bank, a to kapitálovým opatrením z 2. decembra 2003. Ide pritom o prijatie majetkových vkladov do tichého spoločníctva zo strany súkromných investorov v celkovej výške 300 miliónov eur na neobmedzenú dobu (tzv. „perpetual“) (16). Táto skutočnosť znova svedčí o tom, aký likvidný a transparentný je trh s majetkovými vkladmi do tichého spoločníctva nemeckých bánk aj v prípade veľkých objemov. S dohodnutou prirážkou za ručenie vo výške 0,99 % je toto opatrenie naviac ďalším dôkazom toho, že výmera odmeny za ručenie dohodnutá za vklad tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko do Helaba sa orientuje podľa trhu a je primeraná trhu. |
(101) |
Na žiadosť Komisie Nemecko predložilo tabuľkový prehľad vývoja majetkových vkladov do tichého spoločníctva a ostatného hybridného základného kapitálu vo vybraných súkromných veľkých bankách v rokoch 1998 až 2003. Podľa názoru Nemecka z neho jasne vyplýva, v akom rozsahu uvedené úverové inštitúcie prijímali aj hybridný základný kapitál nad rámec 15 %-nej hranice uznanej právom bankového dohľadu, keďže ich podiel na celkovom základnom kapitále prekračoval 15 % (17):
|
(102) |
Na rozdiel od tvrdenia BdB by ako vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva tak i vklady tichého spoločníka prijaté na kapitálovom trhu boli v prípade insolventnosti vyplatené skôr ako kmeňové imanie, teda vo vzťahu ku kmeňovému imaniu prednostne. Na rozdiel od tvrdenia BdB by spolková krajina Hesensko, ako i investori ostatných vkladov do tichého spoločníctva v prípade insolventnosti podniku dostali vyplatený konkurzný podiel, kým vlastník (investor kmeňového imania) by vyšiel naprázdno, z čoho vyplýva nižšie riziko v porovnaní s kmeňovým imaním. |
(103) |
Tichá spoločnosť sa podstatne líši od kmeňového imania tým, že tichý spoločník sa nepodieľa na majetku podniku a nemá ani hlasovacie právo. Toto BdB vo svojom vymedzení neuvádza a dokonca za to požaduje prirážku. Na trhu však takáto logika neplatí. |
(104) |
Pochybnosti BdB, pokiaľ ide o daňovú odpočítateľnosť odmeny sú neodôvodnené. Spolková krajina Hesensko neprevzala ani podnikateľské riziko potrebné na prijatie spolupodnikateľstva ani potrebnú podnikateľskú iniciatívu. Spolková krajina sa tak – ako každý typický tichý spoločník – podľa ustanovení zmluvy o zriadení tichej spoločnosti iba podieľa na bežnom zisku a strate Helaba, avšak nie na jej tichých rezervách, ani na hodnote podniku ani na zvýšení hodnoty podnikového majetku. Pri ukončení tichého spoločníctva spolková krajina dostane naspäť iba svoj vklad. Spolková krajina Hesensko nedostala možnosť vykonávať práva spoločníka, ktoré by zodpovedali hlasovaciemu právu, kontrolnému právu a právu vyjadriť námietky komanditistu či právam spoločníka v spoločnosti podľa občianskeho práva podľa § 716 ods. 1 Občianskeho zákonníka. Okrem toho štátna zmluva medzi spolkovými krajinami Hesensko a Durínsko o vytvorení spoločnej organizácie sporiteľní banke neumožňuje prijatie atypického tichého spoločníctva. Keďže tu chýba črta spolupodnikania aj daňové úrady by uznali daňovú odpočítateľnosť odmeny, ktorú banka platí spolkovej krajine Hesensko. |
(105) |
Rozdiely vznikajú aj zo súvahového hľadiska. Kmeňové imanie sa zvyšuje zo súvahového zisku (prebytok aktívnych položiek nad pasívnymi). Pri vklade spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva odmena naopak znižuje operatívny hospodársky výsledok banky prostredníctvom zaťaženia úrokového prebytku (odmena je súčasťou nákladových úrokov) a nepredstavuje použitie zisku, takže na jej vyplatenie nie je potrebné rozhodnutie spoločníkov. Tento povinný predpísaný prístup k vkladu tichého spoločníka z hľadiska súvahy zaťažuje Cost-Income-Ratio, ako aj súvahovú výnosnosť vlastného imania. |
(106) |
Na rozdiel od tvrdenia BdB by podľa Nemecka trhovohospodársky konajúci investor bol prijal obmedzenie vymeriavacieho základu pre výpočet svojej odmeny na tú časť, ktorá bola naozaj použitá na rozšírenie obchodu, a za zvyšnú časť by nebol požadoval odmenu vo výške 0,3 % v nadväznosti na rozhodnutie Komisie v prípade WestLB. Na základe dopredu oznámenej obmedzenej potreby Helaba by ani iný investor nebol schopný dosiahnuť lepší výsledok rokovaní ako spolková krajina Hesensko. |
(107) |
Pokiaľ ide o výšku primeranej odmeny, argumentácia BdB je chybná už v samom jej východisku. Meradlom môžu byť iba tie odmeny, ktoré boli dohodnuté v predmetnom časovom období na trhu pre porovnateľné vklady tichého spoločníka do úverových inštitúcií. Pri porovnaní odmien prostredníctvom prirážok a zrážok z týchto odmien je potrebné zohľadniť rozdiely v konkrétnej forme rozličných vkladov tichého spoločníka, ako aj v kvalite prijímajúcej úverovej inštitúcie, a nie vychádzať z odmeny za hypotetickú investíciu do kmeňového imania. |
(108) |
Okrem toho i samotné stanovenie výnosu investície do kmeňového imania zo strany BdB je chybné. Pri stanovení reálnej hodnoty nie je možné zrovnávať krajinské banky s tzv. úverovými bankami s nadpriemerným systematickým rizikom. Správnejšie by bolo vyhádzať z jasne definovanej skupiny bánk kótovaných na burze, z tzv. bánk CDAX. Helaba vykazuje na súvahovom súčte vysoký podiel nízkorizikových komunálnych, medzibankových a hypotekárnych pohľadávok. V rámci objektivizovaného ocenenia podniku odborný posudok k 1. januáru 1999 stanovil pre sedem úverových inštitúcií na základe obchodného rizika, štruktúry klientov a veľkosti podniku s porovnateľnou štruktúrou rizika betafaktor vo výške […], ktorý je teda výrazne nižší než jedna. Odborný posudok vychádzal z dlhodobého trhového výnosu vo výške 5,0 % a z dlhodobej bezrizikovej úrokovej sadzby vo výške 6,0 %. Z toho k 1. januáru 1999 vyplýva východisková sadzba nákladov na vlastné imanie vo výške […] %. Tvrdenie BdB, že výnos vlastného imania Helaba predstavuje k 31. decembru 199811,66 %, sa zakladá na veľmi nadsadenom betafaktore a naviac i na neaktuálnych historických údajoch. Úroková úroveň sa v priebehu minulých desaťroční podstatne zmenila a vyjadrenia BdB ohľadne inflácie a inflačných očakávaní nie sú v tejto súvislosti pochopiteľné. |
(109) |
Dohodnutú odmenu v priebehu doby trvania vkladu tichého spoločníka je ďalej možné porovnávať iba s meniacou sa konkrétnou výnosnosťou kmeňového imania a nie s výnosnosťou kmeňového imania podniku v čase investície. Vlastníkovi banky nikto negarantoval zachovanie výnosnosti vlastného imania na úrovni z konca roka 1998, čiže nevyhnutne musel znášať riziko výnosových výkyvov. |
(110) |
Vyjadrenia BdB k výške odpočtu nákladov na refinancovanie nie sú pochopiteľné. Z čistých nákladov na refinancovanie je možné vychádzať iba v prípade, ak sa od odmien, ktoré platia porovnávané súkromné úverové inštitúcie za vklady tichého spoločníka prijaté na kapitálovom trhu, tiež odpočíta teoretická, resp. efektívna daňová kvóta týchto inštitúcií. Za vklady prijaté na kapitálovom trhu sa však spravidla neudáva celková odmena, ale iba prirážka odmeny, ktorá je pri nástrojoch s variabilným úročením a pri vecných vkladoch identická s odmenou za ručenie. Nie je teda možné uskutočniť priame porovnanie medzi odmenou za vklad tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko a odmenami platenými na trhu. Okľuka cez fiktívnu celkovú odmenu za fiktívny hotovostný vklad, od ktorej by potom bolo potrebné odpočítať náklady na refinancovanie, je nepotrebná a okrem toho niekoľkonásobne zvyšuje neistotu kvantitatívneho ocenenia, keďže na viacerých stupňoch je potrebné zaviesť odhady veličín. |
(111) |
Na rozdiel od tvrdení BdB nie sú opodstatnené žiadne prirážky odmeny. Nie je empiricky doložené, že by sa v prípade obzvlášť veľkého vkladu na trhu platila prirážka. Z porovnateľných kapitálových vkladov do súkromných úverových inštitúcií nevyplýva súvislosť medzi ich sumou a odmenou za ne. Spolková krajina viac-menej musela prijať dohodnutý stupňovitý model, keďže Helaba pre nerozdelený osobitný majetok predbežne nemala žiadne použitie. Na trhu by sa žiadnemu investorovi nebolo podarilo okamžite získať ani len odmenu za celkovú sumu, nehovoriac už o dodatočnej prirážke. |
(112) |
Okrem toho myšlienku, že pri investíciách do kmeňového imania je potrebné vzdanie sa hlasovacieho práva kompenzovať dodatočnou odmenou, nie je možné preniesť na tichú spoločnosť. Tichému spoločníkovi nevyplýva zo zákona žiadne hlasovacie právo a trh „vzdanie sa“ možnosti vplyvu zo strany tichého spoločníka nehonoruje. |
(113) |
Je síce v zásade správne, že na trhu si investor chýbajúcu fungibilitu svojej investície nechá kompenzovať vyšším výnosom. Práve tak došlo pred realizáciou transakcie k zohľadneniu chýbajúcej fungibility vkladu spolkovej krajiny do tichého spoločníctva v porovnaní s pôžitkovými právami. Zmluvné strany práve tak zohľadnili i trvalosť vkladu, a to prirážkou k odmene vo výške 0,20 % p. a. Súkromný investor by však bol tiež bral do úvahy skutočnosť, že v prípade danej investície nejde o hotovosť ale o rozsiahly nedeliteľný osobitný majetok s účelovým viazaním, ktorý je možné vložiť iba vo forme vecného vkladu. Ak BdB uplatňuje tvrdenie, že trh pre takéto investície prakticky neexistuje, neplatí to iba pre opätovné investovanie (fungibilita), ale i pre samotnú prvotnú investíciu. Nie je vierohodné, že by súkromný investor vzhľadom na danú skutočnosť požadoval ešte vyššiu prirážku, resp. že by bol schopný získať ešte vyššiu prirážku než prirážku vo výške 0,20 % p. a. za trvalosť vkladu. BdB toto tvrdenie ani bližšie nerozviedol ani neodôvodnil. |
(114) |
Pri trhovom porovnaní je na rozdiel od tvrdenia BdB potrebné brať do úvahy vplyv podnikovej dane z príjmov. Vklady tichého spoločníka do úverových inštitúcií spravidla realizujú inštitucionálni investori, ktorí by mali povinnosť sami odviesť podnikovú daň z prijatej odmeny. Spolková krajina je naopak oslobodená od podnikovej dane, a práve preto by sa uspokojila so zodpovedajúcim znížením odmeny. Na vyrovnanie daňového oslobodenia spolkovej krajiny na druhej strane vzniká platobná povinnosť zo strany banky, ktorá musí podnikovú daň z príjmov odviesť sama. Skutočnosť, či sa daň odvádza spolkovej krajine alebo obci, pritom nehrá žiadnu úlohu, rovnako ako skutočnosť, že podniková daň z príjmov sa vymeriava podľa zdaniteľného príjmu – spravidla príjemcu odmeny, avšak v tomto prípade banky, pokiaľ banka vôbec nejaký príjem dosiahla. V prípade, že banka dosahuje stratu, odpadá nielen platba podnikovej dane z príjmov ale i platba odmeny za vklad. |
(115) |
Na rozdiel od tvrdenia BdB Helaba odmenu neplatí sama sebe. Podľa rozhodnutia spolkovej krajiny Hesensko nemá výnos po zdanení z vkladu osobitného majetku plynúť do všeobecného rozpočtu, ale má tiež podliehať účelovému viazaniu a má sa použiť na posilnenie podporného obchodu. Ide o otázku použitia prostriedkov, ktoré Helaba platí spolkovej krajine. |
VI. POSÚDENIE OPATRENIA
1. ŠTÁTNA POMOC V ZMYSLE ČLÁNKU 87 ODS. 1 ZMLUVY O ES
(116) |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES sú, pokiaľ v Zmluve o ES nie je stanovené inak, štátne pomoci alebo pomoci poskytnuté zo štátnych prostriedkov, ktoré zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví deformujú hospodársku súťaž alebo hrozia jej deformáciou, nezlučiteľné so spoločným trhom, keďže majú negatívny vplyv na obchod medzi členskými štátmi. |
1.1. ŠTÁTNE PROSTRIEDKY
(117) |
Vložením vkladu do tichého spoločníctva sa spolková krajina Hesensko rozhodla pre metódu prísunu prostriedkov, ktorej podstata spočívala v prevode verejného podporného majetku na Helaba s cieľom posilniť jej základňu vlastného imania, ako aj dosiahnuť dodatočné príjmy pre spolkovú krajinu Hesensko. Bez ohľadu na to, že prostriedky plynúce zo splácania týchto pohľadávok boli naďalej k dispozícii podpornému majetku a slúžili teda na všobecneprospešné účely, tento majetok bol uznaný zo strany bankového dohľadu a mohol teda byť použitý na účely ručenia Helaba v hospodárskej súťaži s inými úverovými inštitúciami. Došlo tým k prevodu štátnych prostriedkov na Helaba. |
1.2. ZVÝHODNENIE URČITÉHO PODNIKU
(118) |
Pri skúmaní, či prevod štátnych prostriedkov na podnik vo verejnej správe mohol viesť k zvýhodneniu tohto podniku, a teda predstavovať štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, Komisia uplatňuje zásadu „trhovohospodársky konajúceho investora“. Európsky súdny dvor a súd prvého stupňa túto zásadu uznali a ďalej rozvinuli v rade právnych prípadov, v súvislosti relevantnej pre daný prípad najmä v rozsudku v prípade WestLB (20). |
a) Zásada trhovohospodársky konajúceho investora
(119) |
Podľa tejto zásady sa prípad, keď sú kapitálové prostriedky poskytnuté za podmienok, „za akých by súkromný investor, konajúc za bežných trhovohospodárskych podmienok, bol ochotný prenechať prostriedky súkromnému podniku“, nehodnotí ako zvýhodnenie podniku (21). K zvýhodneniu v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES podľa tejto zásady dochádza v prípade, ak dohodnutá úprava odmeny a/alebo finančný stav podniku sú také, že z investície nie je možné očakávať normálny výnos v primeranej časovej lehote. |
(120) |
Zásada trhovohospodársky konajúceho investora sa rovnakým spôsobom vzťahuje na všetky verejné podniky, a to bez ohľadu na to, či sú ziskové alebo stratové. Tento postoj Komisie potvrdil súd prvého stupňa v rozsudku v prípade WestLB (22). |
(121) |
Na základe uvedeného je teda kľúčovou otázku daného prešetrovania, či by trhovohospodársky konajúci investor bol za rovnakých podmienok vložil kapitál s rovnakými znakmi ako podporný majetok spolkovej krajiny Hesensko do Helaba, najmä pokiaľ ide o dohodnutý výnos z investície. |
b) Právne a hospodárske zaradenie vloženého kapitálu
(122) |
Spolková krajina Hesensko k 31. decembru 1998 vložila do Helaba vo forme vkladu tichého spoločníka podporný majetok v nominálnej hodnote podielu spolkovej krajiny na pôžičkách vo výške 6,026 miliardy DEM (3,081 miliardy eur) a s reálnou hodnotou stanovenou v znaleckom posudku na 2,473 miliardy DEM (1,264 miliardy eur). BAKred, ako sa uvádza vyššie, tento vklad uznal v plnom rozsahu za základné vlastné prostriedky podľa práva bankového dohľadu. Tento vklad bol iba v malom rozsahu potrebný na krytie podporného obchodu, a to vo výške, ktorá sa každoročne mení. Táto časť vkladu tichého spoločníka vykázaného v súvahe mala pre Helaba iba funkciu ručenia. Zvyšné prostriedky mala Helaba prevažne k dispozícii na krytie, resp. rozšírenie svojho konkurenčného obchodu. |
(123) |
V súlade s postupom v prípade WestLB Komisia stanovila primeranú odmenu za prevedený podporný majetok na základe jeho komerčnej využiteľnosti pre Helaba. Na základe uvedeného je východiskovým bodom pre bežnú trhovú odmenu v danom prípade odmena, ktorú by požadoval za poskytnutie vlastného kapitálu banke v tejto forme trhovohospodársky konajúci investor. |
(124) |
Sťažovateľ pritom uplatňuje tvrdenie, že v prípade kapitálu poskytnutého Helaba rovnako ako pri prevode majetku WfA na WestLB ide o investíciu podobnú kmeňovému imaniu. Nemecko naopak podobnosť vkladu s kmeňovým imaním popiera. Kapitál je podľa neho podobný skôr vkladu tichého spoločníka, čo sa prejavuje vo výške odmeny. |
(125) |
Nemecko, Helaba a sťažovateľ sa zhodujú v tom, že podporný majetok zhrnutý vo vklade tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko predstavuje základný kapitál. BAKred uznal účelový rezervný fond za základný kapitál (kapitál 1. triedy), a preto ho je možné porovnávať iba s takými nástrojmi vlastného imania, ktoré sa v Nemecku v čase vkladu uznávali ako základný kapitál a ktoré by bola mala Helaba k dispozícii v čase vkladu na investíciu danej veľkosti, teda značne prevyšujúcu 15 % základného kapitálu. |
(126) |
Komisia je do tej miery rovnakého názoru ako účastníci konania. Už vo svojom rozhodnutí v prípade WestLB z roku 1999 jasne vyjadrila, že porovnanie majetku Wfa, ktorý bol tiež uznaný za základný kapitál, s kapitálovými nástrojmi, ktoré mohli byť použité iba ako doplnkový kapitál, ako napr. pôžitkové listy či prioritné akcie bez hlasovacích práv, nemôže slúžiť ako základ pre určenie primeranej odmeny za prevedený kapitál (rozhodnutie 2000/392/ES, bod 199 a nasl.). Základný kapitál predstavuje pre podnik väčší úžitok, keďže má schopnosť získať doplnkové vlastné zdroje (napr. pôžitkové listy) do rovnakej výšky, a tak rozšíriť základňu vlastných zdrojov. Predpokladom uznania za základné vlastné zdroje je zvýšená riziková expozícia poskytnutého kapitálu, ktorá sa v zásade odráža aj vo vyššej bežnej trhovej odmene za takéto nástroje. Porovnateľnosť s tzv. doplnkovými zdrojmi, ktoré sa dajú použiť na rozšírenie obchodu iba v obmedzenom rozsahu, je preto možné vopred vylúčiť. |
(127) |
Podľa názoru BdB však mala Helaba po správnosti pre konkrétnu investíciu k dispozícii jedine právnu formu základného, resp. kmeňového imania. Podľa názoru Nemecka mala k dispozícii i právnu formu vkladu tichého spoločníka s neobmedzenou dobou vkladu (perpetual), ktorá spĺňa požiadavky § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve, ako i kritériá tzv. „Vyhlásenia zo Sydney“ Výboru pre bankový dohľad Banky pre medzinárodné zúčtovanie v Bazileji, ktorým sa riadi rozhodovacia prax nemeckého úradu pre bankový dohľad BAKred. Predmetom dohody medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba preto bola právna forma vkladu tichého spoločníka s neobmedzenou dobou vkladu, ktorú ako takú uznal aj príslušný úrad pre bankový dohľad BAKred, ako i príslušný daňový úrad. |
(128) |
Podľa názoru Komisie Nemecko dostatočne dokázalo, že vyjadrenia BdB nie sú presvedčivé. BdB argumentuje tým, že vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva predstavuje zneužitie formy „bežného“ vkladu tichého spoločníka. Podľa BdB vraj tento vklad tichého spoločníka z hospodárskeho hľadiska vykazuje toľko spoločných znakov s kmeňovým imaním, že by bol investor trval na úročení zodpovedajúcom odmene za kmeňové imanie. |
(129) |
Komisia berie predbežne na vedomie, že spolková krajina a Helaba sa dohodli vyslovene na vklade tichého spoločníka ako takom, pričom tento vklad tichého spoločníka ako taký bol uznaný i zo strany príslušných nemeckých úradov. Na to, aby sa mohlo predpokladať zneužitie formy, muselo by byť možné bez akýchkoľvek pochybností konštatovať, že príslušné nemecké orgány uznali vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva ako taký neprávom. Na to však neexistujú žiadne dôvody. Komisia sa teda v tejto otázke pripája k názoru Nemecka, podľa ktorého obmedzená doba a vypovedateľnosť vkladu tichého spoločníka nie sú ani podľa spoločenského práva ani podľa práva bankového dohľadu nevyhnutným podstatným znakom pre uznanie vkladu tichého spoločníka za základný kapitál v zmysle § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve. Komisia ďalej interpretuje „Vyhlásenie zo Sydney“ Bazilejského výboru pre bankový dohľad z októbra 1998 tak, že toto vyhlásenie stanovuje 15 %-nú hranicu iba pre uznanie určitých, najmä časovo ohraničených inovatívnych kapitálových nástrojov za základný kapitál. Z toho však automaticky nevyplýva, že trvalé inovatívne kapitálové nástroje vôbec nie je možné uznať za základný kapitál, alebo že tieto tiež spadajú pod túto hranicu. O použiteľnosti stálych inovatívnych kapitálových nástrojov ako základného kapitálu nad hranicou 15 % okrem toho svedčí i prax súkromných bánk v posledných rokoch, ktorú Nemecko podložilo početnými dôkazmi. |
(130) |
Ani selektívne kritériá uplatnené zo strany BdB Komisia nepovažuje za dostatočne presvedčivé. Na základe rizikovej analýzy je vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva typologicky porovnateľný skôr s „bežným“ vkladom tichého spoločníka než s kmeňovým imaním. Komisia sa teda aj v tejto otázke pripája k vyjadreniam Nemecka. |
(131) |
Pre Komisiu je v tejto súvislosti podstatné, že rovnako ako vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva tak i ostatné „bežné“, t. j. časovo obmedzené vklady tichého spoločníka prijaté na kapitálovom trhu sa v prípade insolventnosti vyplácajú pred kmeňovým imaním, čím investor získava konkurzný podiel, kým pri investícii do kmeňového imania by vyšiel naprázdno. Nemecko predložením právneho posudku doložilo, že v súlade so zmluvnou úpravou by vklad tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko počas celej doby trvania vkladu v prípade insolventnosti alebo likvidácie, pokiaľ nebol znížený alebo vyčerpaný v dôsledku strát, bol uspokojený z konkurzného zostatku prednostne pred kmeňovým imaním. |
(132) |
Okrem toho, pokiaľ podnik nedosahuje straty, spolková krajina Hesensko ako investor časovo obmedzeného vkladu tichého spoločníka dostane vyplatenú celú dohodnutú odmenu, kým investor do kmeňového imania má nárok iba na výplatu dividendy zo svojho podielu na zisku. Aj z tohto hľadiska predstavuje vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva typický vklad tichého spoločníka v zmysle § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve. |
(133) |
Ani námietka BdB, že vklad tichého spoločníka je potrebné zrovnať s kmeňovým imaním už len z toho dôvodu, že dlhodobo viedol k zvýšeniu základného kapitálu Helaba takmer o 50 %, nie je presvedčivá. Tu je najmä potrebné poukázať na stupňovitú úpravu dohodnutú medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba, podľa ktorej Helaba v rokoch 1999 až 2002 v závislosti od skutočnej potreby kapitálu mohla použiť na krytie jadrového obchodu iba každoročne narastajúcu časť základného kapitálu použiteľného na takéto krytie. Okrem toho Komisia v tejto súvislosti vyslovene poukazuje na to, že aj v prípade WestLB vysoký objem kapitálového prísunu bol náznakom, avšak nebol rozhodujúci pre predpoklad podobnosti s kmeňovým imaním. V rozhodnutí v prípade WestLB 2000/392/ES, ako aj v obnovenom rozhodnutí z 20. októbra 2004 Komisia na základe celkového posúdenia dospela k záveru, že prevažuje podobnosť posudzovanej transakcie s investíciou do kmeňového imania. Dôležitým hľadiskom tu bola napríklad okolnosť, že majetok Wfa bol rovnako ako kmeňové imanie vystavený úplnému riziku straty v prípade insolventnosti, resp. likvidácie. Okrem toho Komisia v prípade WestLB zohľadnila aj skutočnosť, že v čase vkladu majetku Wfa v roku 1991 – na rozdiel od momentu umiestnenia vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva v Helaba v roku 1998 – trh pre hybridné nástroje základného kapitálu v Nemecku ešte nebol vyvinutý a úverová inštitúcia ako WestLB mohla získať porovnateľný objem základného kapitálu na trhu iba vo forme kmeňového imania. V predmetnom prípade Helaba mohla bez problémov svoju odhadovanú potrebu kapitálu v rokoch 1998 až 2002 pokryť aj prostredníctvom časovo odstupňovaného prijatia objemovo menších vkladov tichého spoločníka od rozličných inštitucionálnych investorov na trhu. |
(134) |
BdB ďalej poukazuje na to, že po vložení vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva zásoby kmeňového imania Helaba prestavovali iba 50 %, kým v prípade súkromných úverových inštitúcií podiel hybridných nástrojov na jadrovom kapitále bol nižší ako 20 %, pričom zásoby kmeňového imania predstavovali viac než 80 %. Inštitucionálny investor by podľa BdB vzhľadom na vysoký podiel na celkovom jadrovom kapitále Helaba nebol ochotný pristúpiť k porovnateľnému vkladu. Nemecko potvrdzuje, že podiel vkladov tichého spoločníka na jadrovom kapitále v roku 2003, po tom, čo sa dosiahol posledný stupeň v rámci stupňovitého modelu, predstavoval […] % a podiel všetkých vkladov tichého spoločníka (t. j. nielen vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva) v roku 2003 dosahoval […] %. Napriek tomu z uvedeného podľa názoru Komisie nie je potrebné nutne odvodzovať, že inštitucionálny investor by vzhľadom na vysoký podiel na celkovom vlastnom imaní nebol uskutočnil porovnateľný vklad tichého spoločníka. Nemecko uviedlo, že krajinské banky vo všeobecnosti vo veľkej miere využívajú vklady tichého spoločníka prekračujúce 15 %-nú hranicu ako nástroj získavania základného kapitálu, a to najmä z kruhu zriaďovateľov, ale i od nezávislých investorov. Podiel vkladov tichého spoločníka podľa informácií Nemecka predstavoval v […] (23) roku 2003 72 %, v […] (24) i 39 %, v […] (25) ii 33 %, v […] (26) v 39 % a v […] (27) 42 % (28). Dôvody tohto vysokého podielu hybridných nástrojov spočívajú v tom, že krajinské banky vzhľadom na ich verejno-právnu štruktúru nesmú získavať kapitál na akciových trhoch. Okrem toho sa zdá, že investori sú v prípade krajinských bánk skôr ochotní akceptovať nižšie zásoby kmeňového imania, keďže kapitál vložený do krajinských bánk vzhľadom na ich odlišné komerčné zameranie a s tým spojenú nižšiu rizikovú štruktúru inštitúcie podlieha nižšiemu riziku. Prinajmenšom v prípade Helaba, ktorá sa i v rámci samotnej skupiny menovaných krajinských bánk v porovnaní s ostatnými považuje za málo rizikovú úverovú inštitúciu, nemôže teda Komisia vylúčiť, že by napriek tomu, že zásoby kmeňového imania predstavujú (iba) asi 50 %, inštitucionálny investor nebol realizoval porovnateľnú investíciu do Helaba vo forme vkladu tichého spoločníka. |
(135) |
Komisia ďalej dôkladne preskúmala, do akej miery trvalosť vkladu, teda skutočnosť, že vklad je časovo neobmedzený a zo strany spolkovej krajiny Hesensko nevypovedateľný, má vplyv na predmetnú rizikovú analýzu. |
(136) |
BdB k tejto otázke uvádza, že na kapitálovom trhu neexistujú žiadne časovo neobmedzené hybridné nástroje. Inštitucionálni investori sú v zásade ochotní nadobudnúť iba hybridné nástroje vlastného imania s časovo ohraničenou dobou alebo také nástroje, pri ktorých je možné počítať s ich spätným vyplatením, keďže sa u nich časom zvyšuje vyplácaná sadzba, alebo pri ktorých v určitom momente dochádza k zmene nástroja na inú formu vkladu. Klauzuly o postupnom zvyšovaní sadzby (ďalej len klauzuly „step-up“) pritom pre dlžníka (emitenta) predstavujú silný hospodársky stimul, aby vklady tichého spoločníka čo najskôr vrátil. Klauzula „step-up“ o postupnom zvyšovaní sadzby de facto v konečnom dôsledku mení perpetual na nástroj s pevnou dobou vkladu. Okrem toho inovatívne nástroje základného kapitálu podľa BdB využívajú typicky iba súkromní investori. |
(137) |
Nemecko a Helaba sú naopak toho názoru, že investori aj v prípade perpetuals s klauzulou „step-up“ musia počítať s tým, že napriek možným očakávaniam v momente nadobudnutia účinnosti tejto klauzuly nedôjde k vráteniu vkladu „načas“, a aj tu teda existuje riziko trvalosti vkladu. Vyplýva to po prvé z toho, že „právo vypovedať vklad“ má výlučne dlžník (emitent), po druhé pre „včasné“ vrátenie je rozhodujúca hospodárska situácia emitenta v momente účinnosti klauzuly „step-up“, a po tretie s výpoveďou musí súhlasiť orgán dohľadu, ktorý súhlas udelí iba v prípade, keď dlžník v momente výpovede z hľadiska dozorného práva disponuje vyhovujúcim vybavením vlastným imaním, resp. ak na trh uvedie náhradnú transakciu. Okrem toho príklady dokazujú, že aj inštitucionálni investori využívajú hybridné nástroje s neobmedzenou dobou vkladu, a to aj bez klauzuly „step-up“, pričom Nemecko uviedlo ako príklad druhoradý, časovo neobmedzený dlhopis spoločnosti Air Canada z roku 1987, ktorý, ako sa Komisia presvedčila, naozaj neobsahuje klauzulu „step-up“. Nemecko ďalej uviedlo, že existencia výpovedného práva sa síce zohľadňuje v cenách, avšak rozpätie odmeny sa tým veľmi nerozširuje. |
(138) |
Pre Komisiu je v predmetnej súvislosti rozhodujúce predovšetkým to, že stálosť vkladu sa v danom prípade v prvom rade týka rizika investora, že tento nebude môcť využiť zvýšenie úrokov na trhu, keďže nemá možnosť vklad vypovedať a na druhej strane sa nemôže spoľahnúť na klauzulu „step-up“. Trvalosť vkladu sa však netýka rizika straty v prípade insolventnosti alebo likvidácie. Na tomto pozadí a pri zohľadnení opisu trhu, ktorý Nemecko poskytlo, Komisia preto dospela k názoru, že časová neobmedzenosť vkladu v predmetnom prípade neopodstatňuje zmenu referenčného produktu „vklad tichého spoločníka“ na „kmeňové imanie“. Komisia však neskôr bližšie preskúma, či vzhľadom na trvalosť nie je potrebné poskytnúť prirážku k bežnej trhovej odmene za vklady tichého spoločníka. |
(139) |
Výsledne je potrebné konštatovať, že v prípade Helaba sa vklad bez pochýb uskutočnil vo forme vkladu tichého spoločníka, ktorý vykazuje viac spoločných znakov s inými vkladmi tichého spoločníka než s kmeňovým imaním. Podľa Komisie neexistujú postačujúce dôvody domnievať sa, že ide o zneužitie právnej formy vkladu tichého spoločníka pre prísun kapitálu, ktorý by v skutočnosti predstavoval kmeňové imanie. Východiskom pre výpočet odmeny za daný kapitálový nástroj sú teda „bežné“ t. j. časovo obmedzené vklady tichého spoločníka veľkosti typicky sa vyskytujúcej na trhu, odmenu za ktoré je prípadne potrebné navýšiť o prirážku. Vyjadrenia BdB ohľadne primeranej odmeny za kmeňové imanie je teda ďalej možné považovať za bezpredmetné. |
c) Určenie kapitálovej základne rozhodujúcej pre odmenu
(140) |
Komisia rozlišuje pri určovaní kapitálovej základne, za ktorú sa má poskytnúť odmena, v prvom rade medzi tzv. funkciou rozšírenia obchodu a (samotnou) tzv. funkciou ručenia, ktoré podporný majetok poskytnutý ako vlastné imanie plní pre obchodnú činnosť úverovej inštitúcie. |
(141) |
Pod tzv. funkciou rozšírenia obchodu, ktorú plní kapitál, rozumieme rozšírenie potenciálu obchodovania rizikovými aktívami v dôsledku právneho uznania dodatočného vlastného imania banky zo strany bankového dohľadu. Východiskom pre bežnú trhovú odmenu je preto odmena, ktorú by požadoval súkromný investor za to, že dal banke k dispozícii vlastné imanie. Ak sa poskytnutý kapitál síce v súvahe vykazuje ako vlastné imanie, nebol však uznaný ako vlastné imanie zo strany bankového dohľadu alebo ak je určený na krytie podporných činností, nie je k dispozícii na rozšírenie obchodu. Kapitál však nemá význam, iba pokiaľ ide o jeho uznanie zo strany bankového dohľadu. Keďže je veriteľom úverovej inštitúcie k dispozícii prinajmenšom na účely ručenia (tzv. funkcia ručenia), jeho hospodársku funkciu je ešte možné porovnať s funkciou záruky alebo garancie. Výška vlastného imania vykázaná v súvahe dáva osobám, ktoré banke poskytujú peniaze, informácie o jej bonite a vplýva tak na podmienky, za akých banka môže prijímať cudzí kapitál. Bežná trhová odmena za tzv. funkciu ručenia kapitálu sa meria podľa odmeny, ktorú by požadoval súkromný ručiteľ (poskytovateľ záruky) od úverovej inštitúcie porovnateľnej veľkosti a rizikového zamerania ako Helaba v konkrétnej situácii. |
(142) |
Na účely výpočtu odmeny je pritom potrebné rozdeliť vklad tichého spoločníka v plnej miere uznaný ako základný kapitál na dve odlišné kapitálové základne. Odmena za tú kapitálovú základňu, ktorá bola Helaba k dispozícii na krytie konkurenčného obchodu, má byť taká, akú by rozumne požadoval trhovohospodársky konajúci investor za vklad tichého spoločníka s rovnakými vlastnosťami v konkrétnej situácii. Odmena za kapitálovú základňu, ktoré nebola Helaba k dispozícii na krytie konkurenčného obchodu, má byť taká, akú by rozumne požadoval trhovohospodársky konajúci investor v konkrétnej situácii. |
(143) |
Komisia je v zásade toho názoru, že pri určovaní primeranej odmeny nemôže záležať na tom, v akej výške bol poskytnutý kapitál skutočne využitý. Rozhodujúca je samotná možnosť využitia tohto kapitálu na rozšírenie obchodu. Ani súkromný investor by sa neuspokojil s odmenou v závislosti od skutočného využitia poskytnutých prostriedkov. Komisia teda v zásade zdieľa názor BdB, ktorý poukázal na skutočnosť, že pre trhovohospodársky konajúceho investora, ktorý znáša riziko straty svojho vkladu, je bezvýznamné, či úverová inštitúcia poskytnutý kapitál naozaj používa na rozšírenie obchodu alebo nie. BdB právom poukazuje na to, že pre trhovohospodársky konajúceho investora je rozhodujúce iba to, že s poskytnutou sumou už sám nemôže hospodáriť, a teda dosiahnuť primeraný výnos. Na znázornenie je možné použiť prípad prenájmu bytu: Prenajímateľ bude trvať na zaplatení nájomného aj vtedy, ak nájomca z akýchkoľvek dôvodov v byte nebýva, pretože sa daným prenájmom vzdáva možnosti prenajať tento inak a konkrétne miesto pobytu nájomcu okrem toho nemôže ovplyvniť. Predmetom nájomnej zmluvy je teda použiteľnosť bytu. |
(144) |
Komisia predbežne berie na vedomie, že kapitálová základňa, za ktorú sa má podľa dohody poskytnúť odmena, ktorú mala Helaba k dispozícii na krytie konkurenčného obchodu, nie je závislá od jej skutočného použitia na krytie, ale vychádza zo samotnej použiteľnosti na podloženie konkurenčného obchodu. Do tej miery úprava zodpovedá stanoveným kritériám Komisie. |
(145) |
Spolková krajina Hesensko a Helaba sa však dohodli na uvedenom, tzv. stupňovitom, modeli. Podľa neho sa už k 31. decembru 1998 v súvahe vykázala reálna hodnota celého podporného majetku, aby sa podporný majetok nemusel rozdeliť. Tento majetok bol teda už od začiatku z prevažnej časti, t. j. s výnimkou tej časti, ktorá bola potrebná na krytie podporného obchodu, de facto použiteľný na krytie konkurenčného obchodu banky. Helaba však už od začiatku spolkovej krajine dala jasne najavo, že v súlade so svojim obchodným plánom tento majetok na krytie konkurenčného obchodu bude potrebovať iba postupne, t. j. podľa dohodnutých stupňov. V rámci týchto stupňov sa pri výpočte odmeny vychádzalo z použiteľnosti kapitálu na krytie konkurenčného obchodu ako takej, t. j. odmena bola nezávislá od jeho skutočného využitia na krytie. Na základe tohto jednoznačného plánu využitia kapitálu na krytie konkurenčného obchodu bola kapitálová základňa, na ktorú sa vzťahovala odmena, pre spolkovú krajinu Hesensko od začiatku jasne predvídateľná. Nemožno teda tvrdiť, že spolková krajina prenechala využitie kapitálu na krytie čisto na obchodné posúdenie banke, ale iba na základe pochopiteľného priania Helaba súhlasila s takouto úpravou. |
(146) |
Komisia tento postup považuje za porovnateľný so správaním trhovohospodársky konajúceho investora, ktorý by v situácii spolkovej krajiny Hesensko reálne nebol býval schopný presadiť rýchlejšie zvyšovanie kapitálovej základne, za ktorú sa mala poskytnúť odmena, keďže by Helaba na takéto zvyšovanie vzhľadom na svoj obchodný plán nebola pristúpila. Na základe uvedeného je Komisia toho názoru, že od roku 1999 do 2002 sa má odmena poskytovať iba za stanovené stupne a až od roku 2003 za celú sumu použiteľnú na krytie konkurenčného obchodu, a to tak, ako by to požadoval trhovohospodársky konajúci investor za vklad tichého spoločníka s rovnakými vlastnosťami v konkrétnej situácii. |
(147) |
Ako sa uvádza, v súvahe Helaba k 31. decembru 1998 bola vykázaná aj tá časť vkladu tichého spoločníka, ktorá sa nemohla použiť na krytie konkurenčného obchodu. V plnej výške bola súčasťou ručiaceho vlastného imania a od začiatku bola k dispozícii veriteľom banky ako zábezpeka. Táto skutočnosť predstavuje prinajmenšom potenciálne pre banku výhodu, keďže výška vlastného imania vykázaná v súvahe poskytuje veriteľom banky informácie o jej bonite, a môže teda vplývať na podmienky, za akých je banka schopná získať cudzie zdroje. |
(148) |
Nemecko namieta, že zo skutočnosti, že Helaba majetkový vklad tichého spoločníka v celkovej výške 1 264,4 miliónov eur bezprostredne po jeho prijatí vykázala v súvahe, sa nedajú odvodzovať žiadne účinky na zlepšenie bonity. Helaba od polovice 80. rokov 20. storočia bola zaradená v dlhodobom ratingu bonity, ktorý je rozhodujúci pre veriteľov banky, v najvyššej kategórii AAA/Aaa, v prvom rade vďaka v tom čase existujúcej úprave ručenia vo forme inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa, teda vďaka bonite zriaďovateľa. Vykázanie vkladu tichého spoločníka v súvahe teda už nemohlo viesť k ďalšiemu zlepšeniu tejto vynikajúcej bonity najvyššieho stupňa (29). |
(149) |
Nemecko na ďalšiu žiadosť Komisia uvádza, že dokonca i pri zohľadnení tzv. ratingu finančnej sily agentúry Moody’s Investors’ Service a tzv. Individual Ratings agentúry Fitch sa v relevantnom časovom období v prípade Helaba nezaznamenal žiaden vplyv vkladu tichého spoločníka na klasifikáciu finančnej sily Helaba. Obidva uvedené ratingy, bez ohľadu na existujúce štátne ručenie vo forme inštitucionálnej zodpovednosti, ručenia zriaďovateľa a vlastníckej štruktúry, vychádzajú výlučne a bezprostredne z výnosovej situácie danej úverovej inštitúcie, z kvality jej manažmentu, z trhového postavenia a z vybavenia vlastným imaním (30). Obidva uvedené ratingy zostávali v rokoch 1997 až 2000, a to napriek vloženiu vkladu tichého spoločníka koncom roka 1998, nezmenené (rating finančnej sily agentúry Moody’s C+ a Individual-Rating agentúry Fitch B/C) a od roku 2001 sa zhoršovali (rating finančnej sily agentúry Moody’s C+ (neg.), resp. C(neg.) a Individual-Rating agentúry Fitch C). Tento vývoj podľa názoru Nemecka dokladuje, že vklad tichého spoločníka nemal žiaden vplyv na bonitu Helaba, a to napriek existujúcim štátnym ručeniam (31). |
(150) |
Komisia nemôže súhlasiť s tvrdeniami Nemecka. Tvrdenia Nemecka týkajúce sa ratingu finančnej sily, resp. ratingu individuálnej sily skôr dokazujú, že vybavenie finančnej inštitúcie vlastným kapitálom je práve podstatným hľadiskom pre ratingové hodnotenie a v dôsledku toho i pre bonitu. Z perspektívy ex ante, t. j. v čase dohody o vklade do tichého spoločníctva medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba, obidve zmluvné strany museli vychádzať z toho, že vykázanie základného kapitálu vo výške asi 1,2 miliardy eur povedie k ďalšiemu zlepšeniu bonity banky. Ratingy finančnej sily agentúr Moody’s a Fitch práve dokazujú, že ďalšie zlepšenie bolo možné, keďže banka zďaleka nedosahovala najvyšší ratingový stupeň. Skutočnosť, že ex post nedošlo k žiadnej zmene ratingu finančnej sily, neznamená automaticky, že neexistoval žiadny pozitívny vplyv na rating finančnej sily. Pretože pozitívny vplyv značného zvýšenia kapitálovej základne mohol práve za určitých okolností zabrániť zníženiu ratingu finančnej sily z iných dôvodov, resp. toto zníženie oddialiť, t. j. možno práve vďaka zvýšeniu kapitálovej základne v skutočnosti k zníženiu ratingu došlo až od roku 2001. |
(151) |
Komisia pri posudzovaní potenciálneho vplyvu opatrenia na bonitu banky a/alebo na budúce podmienky financovania pripisuje popri dlhodobom ratingu na základe existujúceho štátneho ručenia vo forme inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa samostatný význam aj ratingu finančnej sily krajinskej banky. |
(152) |
Pokiaľ ide o budúci príjem cudzích zdrojov z pohľadu roku 1998, Helaba na základe inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa v roku 1998 a v nasledujúcich rokoch dosahovala najlepší možný rating AAA/Aaa. Podľa poznatkov Komisie a vyjadrení samotného Nemecka sa konkrétne náklady banky na refinancovanie menia, resp. podliehajú výkyvom v porovnaní s inými bankami s rovnakým ratingom v rámci rozpätia danej ratingovej kategórie. Inými slovami, z určitého dlhodobého ratingu, v tomto prípade AAA/Aaa, nie je možné absolútne presne a bezo zmien odvodiť určité náklady na refinancovanie platné pre všetky banky s rovnakým ratingom v rovnakom čase. Z tohto empirického pozorovania vyplýva, že tu zohrávajú svoju úlohu aj iné faktory vplyvu, ako napr. finančná sila Helaba vo vzťahu k iným krajinským bankám s rovnakým dlhodobým ratingom na základe inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa. Čím lepšie je vyjadrenie finančnej sily Helaba, o to lepšie sú jej vyhliadky v rámci ratingovej kategórie AAA/Aaa pri konkrétnych rokovaniach o podmienkach refinancovania zaujať miesto v tej časti rozpätia podmienok refinancovania vyskytujúcich sa na trhu pre banky v kategórii AAA/Aaa, ktorá je pre Helaba výhodná. Okrem toho sa znižuje jej závislosť od ratingu zriaďovateľa, t. j. pri prípadnom následnom zhoršení tohto ratingu, ktoré ex ante nie je možné vylúčiť, by Helaba mohla použiť ako argument na obhajobu svojich výhodných podmienok refinancovania svoju individuálnu finančnú silu. |
(153) |
Pokiaľ ide o budúci príjem vlastných zdrojov z pohľadu roku 1998, ku ktorému v skutočnosti došlo v roku 2001 vo forme ďalších vkladov tichého spoločníka, vysoké zásoby kapitálu vykázané v súvahe znižujú pravdepodobnosť straty tohto nového kapitálu v prípade konkurzu za predpokladu, že starý a nový kapitál ručia pari passu. Nemecko uviedlo, že v prípade vkladov tichého spoločníka je pravidlom práve ručenie pari passu. Z pohľadu roku 1998 totiž nebolo možné vylúčiť, že na ňom noví poskytovatelia kapitálu budú za istých okolností trvať. |
(154) |
Nemecko ďalej na žiadosť Komisie uviedlo, že vklady tichého spoločníka v zmysle § 10 ods. 4 zákona o bankovníctve nespadajú do ochranného pásma inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa. Je to bezprostredný dôsledok zmluvne upraveného podielu na strate ako predpokladu pre uznanie ako ručiace vlastné zdroje. Práve preto investora nemožno vnímať ako veriteľa banky a preto investor nespadá do ručenia zriaďovateľa. Rovnako neprofituje ani z inštitucionálnej povinnosti, keďže z tejto zriaďovateľovi vyplýva iba povinnosť zabezpečiť inštitúcii postačujúcu hospodársku základňu a poskytnúť vklady potrebné na udržanie jej bežnej obchodnej prevádzky. Toto v žiadnom prípade nevylučuje podiel tretích osôb na strate. Straty sú v zásade možné až do vyčerpania ručiacich vlastných zdrojov. Majetkové záujmy investora vkladu do tichého spoločníctva teda nespadajú do intervenčnej oblasti zriaďovateľa z titulu inštitucionálnej zodpovednosti. V dôsledku skutočnosti, že investori vlastných zdrojov nespadajú do ochranného pásma inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa, mala posilnená, resp. na konštantnej úrovni udržovaná individuálna finančná sila Helaba z pohľadu roku 1998 podľa názoru Komisie pozitívny vplyv na budúce podmienky, za ktorých Helaba mohla prijímať ďalšie prostriedky vo forme vkladov tichého spoločníka. |
(155) |
Komisia dospela k záveru, že značné zvýšenie podielu základného kapitálu z pohľadu práva bankového dohľadu, ku ktorému došlo v dôsledku okamžitého vykázania vkladu tichého spoločníka v súvahe v roku 1998, prinajmenšom z pohľadu ex ante mohlo byť potenciálne rozhodujúcim faktorom pri posudzovaní individuálnej finančnej sily a budúcich podmienok financovania, a predstavovalo teda pre Helaba, nezávisle od toho, či bola táto suma použitá na krytie konkurenčného obchodu alebo nie, výhodu. Trhovohospodársky konajúci investor, ktorého kapitál okamžitým vykázaním celkového vloženého kapitálu v súvahe bol okamžite v plnej výške vystavený riziku straty v prípade konkurzu, by požadoval primeranú odmenu odrážajúcu toto riziko straty. Na druhej strane by Helaba na základe prinajmenšom potenciálne existujúcej výhody, ktorej skutočná realizácia z pohľadu roku 1998 ešte do veľkej miery závisela od nepredvídateľného budúceho vývoja, bola na takúto odmenu pristúpila. Komisia sa teda v tomto bode v zásade a v konečnom dôsledku pripája k vyjadreniam sťažovateľa BdB. |
d) Primeraná odmena za vložený kapitál a porovnanie so skutočne poskytnutou odmenou
(1) Posúdenie súladu odmeny dohodnutej za kapitál použiteľný na krytie konkurenčného obchodu s bežnou trhovou odmenou
(aa) Predbežná pripomienka
(156) |
Z uvedeného vyplýva, že Komisia kapitálové opatrenie dohodnuté medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba považuje za vklad tichého spoločníka. Preto je pre preskúmanie trhovej primeranosti dohodnutej konkrétnej odmeny rozhodujúce, či sa táto odmena môže považovať za spadajúcu do rozpätia odmien dohodnutých na trhu pre hospodársky a právne porovnateľné transakcie s vkladmi tichého spoločníka. |
(157) |
Podľa informácií poskytnutých Nemeckom je pri trhovom porovnaní vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva – vo vzťahu ku vkladu tichého spoločníka do Helaba – potrebné zohľadniť efekt podnikovej dane z príjmov vo výške 0,26 % p. a. Okrem odmeny vo výške 1,4 % musela Helaba naviac odvádzať podnikovú daň z príjmov, ktorej spolková krajina Hesensko nepodlieha, takže celkové zaťaženie Helaba predstavuje 1,66 % p. a. (pred zdanením). Súkromní investori pôsobiaci v Nemecku platia z podielov na zisku z vkladov tichého spoločníka podnikovú daň z príjmov. Spolková krajina Hesensko však tejto dani nepodlieha. Miesto nej musí príslušnú daň spadajúcu na odmenu za vklad tichého spoločníka odviesť Helaba. Trhovohospodársky konajúci inštitucionálny investor by preto požadoval vyššiu odmenu ako spolková krajina, aby tým vyrovnal zaťaženie podnikovou daňou daň z príjmov. Naopak Helaba by bez akýchkoľvek námietok bola ochotná zaplatiť takémuto investorovi prirážku k odmene, pretože jej je v zásade jedno, či zaplatí prirážku vo forme odmeny investorovi alebo vo forme podnikovej dane z príjmov daňovému úradu. |
(158) |
Tvrdenie BdB, že podniková daň, ktorá sa z prevažnej časti neodvádza spolkovej krajne ale obci, nie je súčasťou odmeny, ale zákonom predpísaným zaťažením, ktoré nezávisle od zámerov zmluvných strán nadväzuje na daňovú situáciu, je to samo osebe podľa názoru Komisie správne. BdB však neuznáva, že pri trhovom porovnaní v konečnom dôsledku nejde o to, či podniková daň z príjmov predstavuje súčasť odmeny alebo nie. Ide tu skôr o to, zohľadniť v danom trhovom porovnaní osobitnú situáciu Helaba pri prijatí vkladu tichého spoločníka od spolkovej krajiny Hesensko, a to najmä osobitné zaťaženie, ktoré z tohto vkladu tichého spoločníka vyplýva a ktoré by pri prijatí vkladov tichého spoločníka od podnikových investorov nebolo vzniklo. |
(159) |
V konečnom dôsledku sa teda Komisia pripája k názoru Nemecka, že pri trhovom porovnaní podnikovú daň z príjmov vo výške 0,26 % p. a., ktorú musela Helaba platiť, je potrebné pripočítať k odmene vo výške 1,40 % p. a., z čoho vyplýva celkové zaťaženie Helaba vo výške 1,66 % p. a. Podnikovú daň je pritom podľa informácií poskytnutých Nemeckom možné rozdeliť pomerne na obidve zložky odmeny, a to na 0,23 % p. a., pripadajúcich na dohodnutú východiskovú odmenu vo výške 1,2 % p. a., a na 0,03 %, pripadajúce na dohodnutú prirážku za trvalosť vkladu vo výške 0,2 %. Na účely trhového porovnania je teda potrebné použiť pre východiskovú odmenu sadzbu 1,43 % p. a. a pre prirážku za trvalosť vkladu sadzbu 0,23 % p. a. |
(bb) Trhová bežnosť dohodnutej východiskovej odmeny vo výške 1,2 % p. a. (sadzba relevantná pre trhové porovnanie vo výške 1,43 % p. a. po zohľadnení podnikovej dane z príjmov)
(160) |
Východisková odmena daného vkladu sa podľa metodiky použitej spolkovou krajinou Nemecko a Helaba určuje vychádzajúc z časovo obmedzených, ale inak porovnateľných vkladov tichého spoločníka. Otázku primeranej odmeny za časovú neobmedzenosť vkladu tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko je potrebné preskúmať oddelene v bode bb) so zreteľom na prirážku k tejto východiskovej odmene. |
(161) |
Nemecko predložilo obsiahle údaje o odmenách za časovo obmedzené vklady tichého spoločníka uplatňovaných v čase vkladu koncom roka 1998 a neskôr. |
(162) |
Podľa informácií poskytnutých Nemeckom je pritom pri porovnaní prirážok za vklady tichého spoločníka potrebné rozlišovať podľa referenčnej úrokovej sadzby. Ak sa pri variabilnej celkovej odmene prirážka k odmene vzťahuje na (variabilný) úrok na peňažnom medzibankovom trhu (Libor oder Euribor), t. j. teda na sadzbu refinancovania pre prvotriedne bankové inštitúcie, táto prirážka zodpovedá bez potreby ďalších úprav odmene za ručenie vkladu tichého spoločníka. Ak sa prirážka k odmene naopak pri pevnej celkovej odmene vzťahuje na (pevný) úrok na trhu pre cenné papiere s pevným úročením (spravidla ide o výnos verejných dlhopisov s desaťročnou zostatkovou dobou splatnosti), prirážka k odmene sa skladá z (všeobecnej) prirážky za refinancovanie banky voči štátu na obstaranie likvidity a špecifickej odmeny za ručenie vkladu tichého spoločníka. Na porovnanie odmeny za ručenie s odmenami za ručenie vzťahujúcimi sa na peňažný trh je v tomto prípade potrebné od prirážky k odmene odpočítať prirážku za refinancovanie. Pri vecných vkladoch, ako v prípade vkladu tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko, je prirážka k odmene, rovnako ako pri nástrojoch vzťahujúcich sa na peňažný trh s variabilným úročením, naopak obyčajne identická s odmenou za ručenie. |
(163) |
Z uvedeného vyplýva, že odmenu za vklad tichého spoločníka spolkovej krajiny Hesensko ako vecný vklad je možné priamo porovnávať s prirážkami k odmene vzťahujúcimi sa na peňažný trh (t. j. s celkove variabilnými celkovými odmenami), keďže tieto zodpovedajú odmenám za ručenie. Pri porovnaní s celkovými odmenami vzťahujúcimi sa na trh s cennými papiermi s pevným úročením je naopak potrebné odpočítať od nich prirážku za refinancovanie (v relevantnom časovom období podľa informácií poskytnutých Nemeckom v zásade vo výške asi 20 až 40 bázických bodov, odhliadnuc od krátkodobých odchýlok smerom nahor či nadol, (32), aby sa stanovila špecifická odmena za ručenie vkladu tichého spoločníka. |
(164) |
Na základe informácií poskytnutých Nemeckom Komisia realizovala porovnanie na základe porovnateľných transakcií uvedených v nasledujúcom prehľade, ktoré boli známe spolkovej krajine Hesensko a Helaba buď v čase transakcie koncom roku 1998 alebo, ak sa konali o niekoľko mesiacov neskôr, umožňujú vďaka časovej blízkosti spätný pohľad na prevládajúce trhové podmienky v čase transakcie koncom roku 1998:
|
(165) |
Z tabuľky smerodajných porovnateľných transakcií vyplýva rozpätie odmien za ručenie od 0,75 % po 1,6 % p. a., ktoré je smerodajné pre porovnanie. Nemecko, aby podporilo toto tvrdenie, predložilo ešte i prehľad investičnej banky […], ktorý dokumentuje vývoj odmien za ručenie v prípade hybridných kapitálových nástrojov kótovaných v eurách a uznávaných ako základný kapitál v období od decembra 2001 do júla 2004. (38) Priemerná odmena za ručenie vzťahujúca sa na všetky ratingové triedy (vyjadrená vo forme prirážky k Libor) sa podľa tohto prehľadu v danom období pohybovala v rozpätí medzi 2,25 % p. a. (krátkodobo okolo rokov 2002/2003) ako hornou hraničnou hodnotou a asi 0,8 % p. a. (v roku 2004) ako dolnou hraničnou hodnotou, pričom sadzbu vo výške asi 1,5 % p. a. možno vnímať ako časovú priemernú hodnotu pre toto obdobie. Konkrétna hodnota pre úverové inštitúcie s ratingom A alebo lepším je podľa tohto prehľadu asi o 10 až 20 bázických bodov nižšia a hodnota pre úverové inštitúcie s ratingom BAA asi o 10 až 250 bázických bodov (v období krátkodobej špičky na jar 2003) vyššia. |
(166) |
Komisia si je vedomá toho, že trhové odmeny obsiahnuté v tabuľke predstavujú metodicky iba veľmi hrubé východisko. Transakcie sa totiž v mnohých ohľadoch líšia, najmä pokiaľ ide o ratingy daných finančných inštitúcií, o objem vkladu a referenčnú úrokovú sadzbu v tomto ktorom prípade. Tieto faktory majú rozhodujúci vplyv na stanovenie výšky odmeny a preto je prostredníctvom podrobného trhového prieskumu potrebné metodicky čisto kvantifikovať ich vplyv na výšku odmeny. |
(167) |
Na účely posúdenia, či vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva je možné z hľadiska práva štátnej pomoci považovať za bežný trhový vklad, je však podľa názoru Komisie možné upustiť od takéhoto podrobného trhového prieskumu. Postačí, ak sa Komisia na základe výpovedí o tendenciách uistí v tom, že dohodnutá odmena spadá do trhového rozpätia. |
(168) |
Je možné konštatovať, že uvedené porovnateľné transakcie, pokiaľ ide o ich objem, spadajú do pásma siahajúceho od 50 miliónov DEM (asi 25 miliónov eur) po ca. 1 miliardu USD (v závislosti od menového kurzu asi 1 miliarda eur). Objem vkladu spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva s výškou asi 1,2 miliardy eur toto pásmo síce mierne presahuje, Komisia sa však pripája k názoru Nemecka, že vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva na základe uvedeného stupňovitého modelu je možné porovnať so sledom štyroch menších vkladov tichého spoločníka s objemom asi 150 miliónov eur a 300 miliónov eur. Helaba nebola odkázaná na okamžitý prísun sumy v tomto objeme, ale mala možnosť prijať vklady tichého spoločníka podľa svojho obchodného plánu na trhu postupne. Komisia berie na vedomie, že bolo v prvom rade v záujme Nemecka, aby sa vklad tichého spoločníka od začiatku mohol vložiť do Helaba nerozdelený, aby nebolo potrebné podporný majetok rozdeliť. |
(169) |
Na druhej strane vkladom spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva, a to aj napriek tomu, že sa tento vklad považuje za sled viacerých vkladov tichého spoločníka, podiel vkladov tichého spoločníka na jadrovom kapitále Helaba vzrástol asi na […] %. Tento podiel je podľa informácií poskytnutých Nemeckom výrazne vyšší, než je to bežné v prípade hybridných kapitálových nástrojov u súkromných bánk (39). Komisia vychádza z toho, že súkromný investor by v zásade bol požadoval o to vyššiu odmenu, o čo vyšší je podiel hybridného základného kapitálu oproti kmeňovému imaniu v čase vkladu, pretože sa tým zvyšuje aj pravdepodobnosť využitia vkladov tichého spoločníka oproti kmeňovému imaniu v prípade, ak by sa daná banka dostala do ťažkostí. Nemecko spochybňuje toto tvrdenie tým, že uvádza, že vklady tichého spoločníka medzi sebou spravidla ručia rovnako, t. j. neskôr prijaté vklady nie sú v tomto smere prvoradé. Komisia ale nezávisle od pomeru ručenia vkladov tichého spoločníka medzi sebou vidí zvýšené riziko i v tom, že pri vyššom podeli vkladov tichého spoločníka na základnom kapitále je nevyhnutné použiť na krytie rizikových aktív vklady tichého spoločníka vo väčšej miere, čím sa znižuje nárazníkový účinok zásob kmeňového imania, takže sa zvyšuje pravdepodobnosť využitia vkladov tichého spoločníka v prípade straty, resp. znižuje sa rýchlosť ich opätovného doplnenia pri zlepšenej výnosovej situácii. Nemecko ďalej uvádza, že z trhových údajov nie je možné odvodzovať, že by investori vkladov tichého spoločníka do podnikov, v ktorých už je vysoký podiel vkladov tichého spoločníka, požadovali vyššiu odmenu za ručenie. Komisia to berie na vedomie a považuje metodicky čistú kvantifikáciu takejto prirážky na účely tohto rozhodnutia za nerealizovateľnú. Zároveň v tom Komisia vidí východisko pre tvrdenie, že trhovohospodársky konajúci investor by prinajmenšom nebol neakceptoval odmenu spadajúcu do spodnej časti trhového rozpätia. |
(170) |
Komisia na rozdiel od Nemecka nepovažuje najvyšší možný rating Helaba z konca roka 1998 na úrovni AAA/Aaa, ktorý banka dosahovala vďaka existujúcemu štátnemu ručeniu vo forme inštitucionálnej zodpovednosti a ručenia zriaďovateľa, za rozhodujúci pri skúmaní odmeny za vklad tichého spoločníka. Ako sa uvádza vyššie, majetkové záujmy investora vkladu do tichého spoločníctva práve nie sú chránené intervenciou zriaďovateľa z titulu inštitucionálnej povinnosti. |
(171) |
Na základe uvedeného Komisia dospela k záveru, že rating založený na inštitucionálnej zodpovednosti a ručení zriaďovateľa nie je možné považovať za meradlo rizika, aké investor na seba preberá. Podľa názoru Komisie je v tejto súvislosti skôr rozhodujúci dlhodobý rating bez štátneho ručenia. Nemecko v tejto súvislosti uvádza, že takýto rating nebolo v čase koncom roku 1998 možné stanoviť, keďže zodpovedajúca ratingová metodika ako taká sa v prípade krajinských bánk vytvorila až prijatí dohôd o odstránení štátneho ručenia, teda po roku 2001, resp. 2002. Na účely tohto rozhodnutia preto Komisia vychádza z toho, že by trhovohospodársky konajúci investor v prípade Helaba bol vychádzal z podobného rizika straty ako pri investícii do niektorej z veľkých súkromných bánk uvedených v zozname pre trhové porovnanie, ktoré stabilne dosahovali rating v pásme A, a nie zo zníženého rizika zodpovedajúceho najlepšiemu možnému ratingu AAA. Na základe uvedeného zníženie primeranej prirážky k odmene v porovnaní s údajmi z trhového porovnania preto nie je odôvodnené, skôr je možné priamo použiť v ňom uvedenú primeranú prirážku. |
(172) |
Z uvedených dôvodov by Komisia odmenu za vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva nachádzajúcu sa v dolnom pásme trhového rozpätia, nepovažovala za zlučiteľnú s trhom. Z pohľadu zisteného trhového rozpätia odmeny za ručenie vkladov tichého spoločníka siahajúceho od 0,75 % do 1,6 % sa rozhodujúca porovnateľná hodnota pre vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva vo výške 1,43 % (po zohľadnení vplyvu podnikovej dane z príjmov) nachádza v strednom až vyššom pásme. Komisia preto z tohto hľadiska, pokiaľ ide o východiskovú odmenu, nevidí žiadne znaky zvýhodnenia Helaba, a teda ani štátnej pomoci. |
(cc) Trhová bežnosť prirážky za trvalosť vkladu vo výške 0,2 % p. a. (sadzba relevantná pre trhové porovnanie vo výške 0,23 % p. a. po zohľadnení podnikovej dane z príjmov)
(173) |
Vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva je časovo neobmedzený a predstavuje podľa medzinárodného jazykového úzusu tzv. perpetual. Tým sa líši od väčšiny ostatných transakcií, ktoré Nemecko uviedlo pre porovnanie, ktorých doba vkladu spravidla predstavuje 10 alebo 12 rokov a ktoré už v priebehu 90. rokov 20. storočia boli typické. |
(174) |
Vzhľadom na časovú neobmedzenosť sa pre investora v abstraktnom ponímaní trhu zvyšuje riziko výpadku a riziko výkyvov v úrokoch, ktoré by sa malo zohľadniť v primeranej prirážke. Riziko úrokových výkyvov v danom prípade, vzhľadom na skutočnosť, že nejde o poskytnutie likvidity, nezohráva žiadnu úlohu. Spolková krajina svoju možnosť disponovať s vkladom tichého spoločníka obmedzila v silnejšej miere, než by tomu bolo za normálnych okolností pri časovo obmedzenom vklade (40). Časová neobmedzenosť vkladu tichého spoločníka na druhej strane prináša Helaba zvýšenú hospodársku hodnotu v tom, že tento vklad je možné uznať za základný kapitál nad spomínanú hranicu 15 %, k čomu v danom prípade aj skutočne došlo. Toto stanovuje uvedené tzv. „Vyhlásenie zo Sydney“ Bazilejského výboru pre bankový dohľad z októbra 1998. |
(175) |
Z týchto dôvodov sa spolková krajina Hesensko a Helaba dohodli na ďalšej prirážke k východiskovej odmene, na tzv. prirážke za trvalosť vkladu, vo výške 0,2 % p. a. Po zohľadnení uvedeného vplyvu podnikovej dane z príjmov sa sadzba rozhodujúca pre trhové porovnanie zvyšuje na 0,23 % p. a. |
(176) |
Pri posúdení, či táto sadzba vo výške 0,23 % p. a. je zlučiteľná so zásadou trhovohospodársky konajúceho investora, sa Komisia nemôže, resp. môže len vo veľmi obmedzenej miere spoľahnúť na trhové údaje z obdobia transakcie. Podľa informácií poskytnutých Nemeckom boli Helaba a spolková krajina Hesensko, pokiaľ ide o konkrétnu formu transakcie, do určitej miery priekopníkmi na trhu v tom, že so súhlasom príslušných daňových orgánov a orgánov bankového dohľadu dosiahli uznanie vkladu tichého spoločníka za základný kapitál v plnej výške, ktorá presahuje 15 %-nú hranicu. Transakcia je podľa vyjadrení Nemecka jednoznačne prvou svojho druhu. Porovnateľné údaje týkajúce sa trhovej bežnosti prirážky za trvalosť vkladu koncom roka 1998 ešte nemali zmluvné strany k dispozícii, keďže v období medzi „Vyhlásením zo Sydney“ z 28. októbra 1998 a 1. decembrom 1998 sa ešte nevytvoril transparentný trh pre trvalé vklady tichého spoločníka. |
(177) |
Komisia ďalej poznamenáva, že verejnému investorovi, resp. verejnej banke nemožno odoprieť, aby sa stala priekopníkom na trhu. Naopak, priekopníkovi na trhu je potrebné poskytnúť širší manévrovací priestor pri stanovení podmienok, než ako je tomu v prípade nástrojov už etablovaných na trhu, ktoré určujú rozhodujúce trhové rozpätie, na základe ktorého sa vykonáva trhový test. Komisia však v každom prípade môže preskúmať, či stanovenie prirážky za trvalosť vkladu nebolo hospodársky jednoznačne postavené na chybnom uvážení, teda či nespočíva na nesprávnom uvážení. |
(178) |
Pri skúmaní je teda potrebné využiť ako pomôcku trhové údaje z neskoršieho obdobia. Podľa názoru Komisie neexistujú dôvody vychádzať z toho, že by sa prirážka za trvalosť vkladu tichého spoločníka v priebehu času výrazne menila. Na trhu však nebolo možné získať žiadne špeciálne údaje ohľadne výšky prirážky za trvalosť vkladu. Nástroj tzv. perpetuals, pod ktorý spadá aj časovo neobmedzený vklad tichého spoločníka, sa na trhu etabloval až po Vyhlásení zo Sydney z októbra 1998, osobitne však až po roku 1999. |
(179) |
Nemecko preto Komisii nepredložilo na účely (pomocného dodatočného) trhového porovnania osobitné údaje o výške primeranej prirážky za trvalosť vkladu, ale skôr údaje týkajúce sa celkového stanovenia výšky odmeny za perpetuals, resp. za časovo neobmedzené vklady tichého spoločníka, ktoré sa na trhu vyskytovali od roku 1999 (za časovo neobmedzené sa na trhu považujú aj vklady s dobou vkladu dlhšou ako 30 rokov). Tieto údaje sú zhrnuté v nasledujúcej tabuľke, pričom perpetuals z roku 1999, uvedené už aj v predchádzajúcej tabuľke, sa pre úplnosť uvádzajú ešte raz:
|
(180) |
Z týchto niekoľkých porovnávacích údajov pre perpetuals však v danom prípade nevyplýva zmena rozpätia trhového porovnania v porovnaní s časovo obmedzenými vkladmi tichého spoločníka. Z ekonomickej teórie vyplýva, že trhovohospodársky konajúci investor prirodzene požaduje prirážku za trvalosť vkladu v porovnaní s inak rovnakými avšak časovo obmedzenými vkladmi tichého spoločníka, najmä aby týmto spôsobom kompenzoval zvýšené riziko výpadku vznikajúce v dôsledku silnejšej, resp. dlhšej viazanosti vkladu. Z predložených údajov však v každom prípade vyplýva, že na trhu perpetuals sa nevyhnutne nepožaduje značne vyššia odmena za ručenie ako za časovo obmedzené vklady tichého spoločníka. Toto zistenie, ktoré však štatisticky vzhľadom na nedostatočný počet porovnateľných transakcií nie je možné dostatočne podložiť, okrem toho pridáva na vierohodnosti argumentácii Nemecka, že trvalosť z vkladu tichého spoločníka nerobí kapitálový nástroj iného druhu, tak ako to tvrdí BdB. |
(181) |
Nemecko pre porovnanie predložilo výpočet prirážky za trvalosť vkladu v prípade časovo neobmedzených eurotransakcií (perpetuals) Deutsche Bank z júla 1999 v porovnaní s časovo obmedzenou transakciou Dresdner Bank z mája 1999 (44). V prípade perpetuals Deutsche Bank z júla 1999 predstavuje celková odmena 6,6 % p. a. (pozri tabuľku vyššie). Výnos z 10- ročných dlhopisov spolkovej vlády v obehu 1. júla 1999 predstavoval 4,66 % p. a., takže prirážka odmeny vzťahujúca sa na perpetuals dosahovala 1,94 % p. a. (45) Odmena za eurotranžu 12-ročného vkladu tichého spoločníka Dresdner Bank z mája 1999 bola o 1,65 vyššia než odmena za 10-ročné dlhopisy spolkovej vlády. Z toho vyplýva rozdiel vo výške 0,29 % p. a. Tento rozdiel iba v nepodstatnej miere prekračuje prirážku dohodnutú v prípade Helaba vo výške 0,20 % p. a. (0,23 % p. a. po zohľadnení účinku podnikovej dane z príjmov). Tento rozdiel je o niečo vyšší z toho dôvodu, že perpetuals Deutsche Bank získali od agentúry Moody’s horší rating A1 než vklad tichého spoločníka, ktorý prijala Dresdner Bank, Aa2, vzhľadom na čo musela Deutsche Bank poskytnúť investorovi vyššiu odmenu. |
(182) |
Komisia tento porovnávací výpočet, berúc do úvahy obmedzenosť údajov z obdobia rokov 1998/1999, s ktorými by sa mohla porovnať transakcia medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba, považuje za vierohodný. Výsledná hodnota tohto porovnávacieho výpočtu vo výške 0,29 % len v nepodstatnej miere prekračuje prirážku k odmene za trvalosť vkladu dohodnutú medzi spolkovou krajinou Hesensko a Helaba vo výške 0,23 % po zohľadnení podnikovej dane z príjmu. Okrem toho prinajmenšom časť vyššieho rozdielu je možné vysvetliť rozdielmi v produktovom ratingu, ktoré by pri alternatívnom podsadzovaní časovo obmedzeného a časovo neobmedzeného vkladu Helaba vzhľadom na identitu emitenta mohli byť nižšie. |
(183) |
Z týchto dôvodov Komisia nemá dôvod domnievať sa, že sadzba za trvalosť vkladu smerodajná pre porovnanie vo výške 0,23 % p. a. je nižšia než trhové rozpätie, teda že by z nej pre Helaba vyplývalo zvýhodnenie a že by išlo o štátnu pomoc. |
(dd) Primerané zohľadnenie nevýhod spojených s likviditou
(184) |
Argumenty týkajúce sa nevýhod spojených s likviditou, na ktorých sa zhodujú ako Nemecko a Helaba tak i BdB, je možné akceptovať, keďže prísun kapitálu banke za normálnych okolností poskytuje ako likviditu tak i základňu vlastných zdrojov, ktorá je z dozorno-právnych dôvodov potrebná na rozšírenie obchodnej činnosti banky. Banka, aby mohla v plnej miere využívať kapitál, t. j. aby mohla 100 % svojich aktív po zohľadnení rizika rozšíriť o faktor 12,5 (t. j. 100 delené koeficient platobnej schopnosti vo výške 8 %), sa banka musí na finančných trhoch refinancovať 11,5-krát. Zjednodušene povedané, rozdiel medzi 12,5-krát prijatými a 11,5-krát zaplatenými úrokmi z tohto kapitálu mínus ostatné náklady banky (napr. náklady na správu) predstavuje zisk z vlastného imania (46). Keďže vklad spolkovej krajiny Hesensko do tichého spoločníctva neposkytol Helaba likviditu, keďže prevedený majetok a všetky výnosy z podporného majetku sú zo zákona vyhradené na podporu bytovej výstavby, vznikli Helaba pri získavaní prostriedkov na finančných trhoch s cieľom v plnej miere využiť možnosti obchodovania, ktoré jej dodatočné vlastné imanie poskytlo, dodatočné náklady na financovanie vo výške kapitálovej sumy (t. j. aby Helaba bola schopná rozšíriť hodnotu majetku po zohľadnení rizika o 12,5-násobok kapitálovej sumy, resp. aby bola schopná udržať existujúce majetkové hodnoty v tejto výške) (47). Vzhľadom na tieto dodatočné náklady, ktoré nevznikajú v prípade vlastného imania poskytnutého v likvidnej forme, je potrebné pri stanovení primeranej odmeny zohľadniť zodpovedajúcu zrážku. Trhovohospodársky konajúci investor nemôže očakávať, že dostane rovnakú odmenu ako v prípade prísunu hotovostného kapitálu. |
(185) |
Komisia je na rozdiel od BdB, ale v súlade s Nemeckom a Helaba toho názoru, že odpočítateľná je úroková sadzba hrubých nákladov na refinancovanie. Náklady na refinancovanie sú prevádzkové náklady, a znižujú teda zdaniteľný príjem. To ale rovnako platí aj pre odmenu za vklad tichého spoločníka vložený v likvidnej forme. V porovnaní s takýmto vkladom, ktorý, ako sa uvádza vyššie, predstavuje primeraný trhový test, nevzniká žiadne ďalšie daňové zvýhodnenie. Čistý výsledok hospodárenia banky sa teda v oboch prípadoch znižuje o sumu zodpovedajúcu úrokom zaplateným za získanie likvidity. Z tohto dôvodu sú odpočítateľné celkové náklady na refinancovanie. |
(186) |
Táto skutočnosť odlišuje Helaba podstatným spôsobom od WestLB a ostatných krajinských bánk, ktoré tiež boli predmetom prešetrovania, keďže v ich prípade je podporný majetok vykázaný v súvahe vo forme rezervných fondov a celkovú odmenu je potrebné považovať za použitie zisku a nie za prevádzkový výdavok, a preto sa platí zo zisku po zdanení. V prípade ostatných bánk teda dochádza k daňovému zvýhodneniu, keď náklady za získanie likvidity sú odpočítateľné od dane ako prevádzkový výdavok, čo by v prípade identickej ale hotovostnej investície, ktorá predstavuje relevantný nástroj na porovnanie, neprichádzalo do úvahy. |
(187) |
Vzhľadom na neexistenciu (ďalšieho) daňového zvýhodnenia musí Helaba zaplatiť odmenu iba za riziko, ktorému spolková krajina Hesensko vystavila podporný majetok vo forme vkladu tichého spoločníka, t. j. odmenu za ručenie vyjadrenú v bázických bodoch nad rozhodujúcou referenčnou úrokovou sadzbou. |
(2) Stanovenie minimálnej odmeny za kapitál potrebný na krytie podporného obchodu, ako aj za kapitál, ktorý sa na základe tzv. stupňovitého modelu najskôr nepoužil na krytie konkurenčného obchodu
(188) |
V rozhodnutí v prípade WestLB z roku 1999 Komisia stanovila pre sumu, ktorá síce bola vykázaná v súvahe, ale nemohla sa použiť na krytie konkurenčného obchodu, záručnú províziu vo výške 0,5 až 0,6 % pred zdanením, resp. 0,3 % po zdanení. Táto záručná provízia vychádza zo sadzby vo výške 0,3 % pred zdanením, ktorú Nemecko uviedlo ako primeranú záručnú províziu pre takú banku ako je WestLB koncom roku 1991. Komisia túto sadzbu zvýšila na 0,5 až 0,6 % pred zdanením (čo zodpovedá 0,3 % po zdanení), a to z dvoch dôvodov. Po prvé, predmetná suma v prípade WestLB vo výške 3,4 miliardy DEM (1,74 miliardy eur) presahuje sumu, akú za normálnych okolností takéto bankové záruky kryjú. Po druhé, bankové záruky sa bežne spájajú s určitými transakciami a sú časovo obmedzené. |
(189) |
V konaní v prípade Helaba Komisia Nemecko taktiež požiadala, aby uviedlo záručnú províziu, ktorá sa môže považovať za bežnú trhovú záručnú províziu pre takú banku ako je Helaba. Nemecko tejto žiadosti nevyhovelo, pričom uviedlo, že záruky sa vždy vystavujú iba pre určité transakcie, a preto neexistuje trh, na ktorom by bolo možné zistiť výšku odmeny za takéto ručenie vo forme záruky. Keby však Komisia napriek uvedeným námietkam trvala na uvedení odmeny, výška tejto odmeny by sa podľa názoru Nemecka dala vypočítať iba individuálne po zohľadnení špecifického rizika, ktoré na seba spolková krajina pri takomto spôsobe nazerania vzhľadom na výšku rozdielov prevzala. Keďže plánovaný rast rizikových aktív o iba […] miliónov DEM ročne predstavuje v porovnaní s WestLB zdržanlivú rastovú politiku, musí veľmi nízka pravdepodobnosť využitia každoročne sa znižujúceho rozdielu zo strany veriteľov banky v každom prípade viesť k stanoveniu veľmi nízkej odmeny za ručenie. Okrem toho Helaba stupňovité sumy, za ktoré poskytovala plnú odmenu, použila iba čiastočne a na rozdiel od WestLB Helaba v značnej miere prekračovala minimálne podiely základného kapitálu stanovené bankovým dohľadom, takže jej obchodné riziká už boli kryté viac než dostatočne. Vzhľadom na toto zabezpečovacie rozpätie je preto podľa názoru Nemecka vylúčené preniesť ako základnú sadzbu odmeny vo výške 0,3 % p. a. pred zdanením tak i prirážku k tejto sadzbe vo výške 0,2 až 0,3 % p. a. pred zdanením z rozhodnutia v prípade WestLB (celkove 0,3 % p. a. po zdanení) na prípad Helaba. |
(190) |
Z tohto dôvodu Komisia sama stanovila primeranú záručnú províziu pre takú banku ako Helaba. Na základe skutočnosti, že WestLB a Helaba sú v zásade porovnateľné, ako aj vzhľadom na nedostatok iných podkladov vychádza Komisia z toho, že rovnako ako v prípade WestLB aj v prípade Helaba je možné považovať za primeranú základnú sadzbu 0,3 % p. a. pred zdanením. Prirážka k tejto sadzbe však podľa názoru Komisie nie je oprávnená. Po prvé, výška vkladu tichého spoločníka určeného na trvalé krytie podporného obchodu spadá do rozmedzia od 50 do 100 miliónov eur, čo je suma podstatne nižšia ako zodpovedajúca suma vo výške asi 1,7 miliardy eur v prípade WestLB. Po druhé, suma, ktorú banka podľa stupňovitého modelu nemohla použiť na krytie konkurenčného obchodu, bola v dôsledku stupňovitého modelu časovo obmedzená, a do roku 2003 sa znížila na nulu. Táto skutočnosť jasne ukazuje, že riziko spolkovej krajiny Hesensko nebolo vyššie ako v prípade bežnej trhovej záruky v prospech takej banky ako Helaba, a preto nie je opodstatnené zvýšenie základnej sadzby z 0,3 % p. a. pred zdanením. Keďže odmena za celkový vklad tichého spoločníka je ako prevádzkový náklad daňovo odpočítateľná a v tomto bode sa z daňového hľadiska líši od odmeny v rozhodnutí v prípade WestLB, Komisia v tomto rozhodnutí stanovuje záručnú províziu ako sadzbu pred zdanením, ktorú je v plnej výške možné uplatniť ako prevádzkový výdavok. |
e) Prvok pomoci
(191) |
Ako sa uvádza vyššie, Komisia považuje za tú časť kapitálu, ktorý Helaba nemohla použiť na krytie svojho konkurenčného obchodu, ale ktorú vykázala v súvahe k 31. decembru 1998, primeranú odplatu vo výške 0,3 % p. a. pred zdanením. |
(192) |
Helaba platí odplatu vo výške 1,4 % p. a. iba z tej sumy, ktorú môže podľa tzv. stupňovitého modelu použiť na krytie rizikových aktív, avšak nie z tej sumy, ktorú síce vykazuje v súvahe, ale nepoužíva na krytie konkurenčného obchodu. |
(193) |
Prvok pomoci teda môžeme stanoviť ako súčin záručnej provízie vo výške 0,3 % pred zdanením, ktorú Komisia považuje za bežnú trhovú záručnú províziu, a tej časti vkladu tichého spoločníka, ktorá je vykázaná v súvahe, ale nepoužila sa na krytie konkurenčného obchodu, a to podľa tejto tabuľky:
|
f) Predbežný výsledok
(194) |
Komisia tak dospela k záveru, že Helaba je zvýhodnená iba do takej miery, do akej za tú časť kapitálu poskytnutého zo strany spolkovej krajiny vo forme vkladu do tichého spoločníctva, ktorú potrebovala na krytie podporného obchodu, a za tú časť, ktorá sa na základe stupňovitého modelu predbežne nepoužila na krytie konkurenčného obchodu, neplatila primeranú odmenu za ručenie. Podľa názoru Komisie by v tomto prípade bola bývala primeraná odmena za ručenie vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením). Pokiaľ mohol byť kapitál použitý na krytie konkurenčného obchodu, odmena dohodnutá za túto časť vkladu tichého spoločníka vo výške 1,43 % p. a. (po zohľadnení podnikovej dane) bola primeraná. Z tohto hľadiska nejde o zvýhodnenie. |
1.3. Deformácia hospodárskej súťaže a negatívny vplyv na obchod medzi členskými štátmi
(195) |
Liberalizáciou finančných služieb a integráciou finančných trhov sa bankovníctvo Spoločenstva stáva čoraz citlivejším na deformáciu hospodárskej súťaže. Tento vývoj sa v súčasnosti ešte vyostruje so vznikom hospodárskej a menovej únie, ktorými sa odstraňujú zvyšné prekážky hospodárskej súťaže na trhoch finančných služieb. |
(196) |
Zvýhodnená Helaba pôsobí ako v regionálnom tak i v medzinárodnom bankovníctve. Helaba sa považuje za univerzálnu obchodnú banku, centrálnu banku sporiteľní a štátnu a komunálnu banku. Napriek svojmu menu, svojej tradícii a zákonom upraveným úlohám Helaba v žiadnom prípade nie je iba lokálnou či regionálnou bankou. |
(197) |
Z uvedeného jednoznačne vyplýva, že Helaba poskytuje bankové služby v hospodárskej súťaži s inými európskymi bankami mimo Nemecka a, keďže banky z iných európskych krajín pôsobia v Nemecku, v rámci Nemecka. Preto je možné konštatovať, že štátna pomoc Helaba deformuje hospodársku súťaž a má negatívny vplyv na obchod medzi členskými štátmi. |
1.4. VÝSLEDOK
(198) |
Keďže Helaba za tú časť poskytnutého kapitálu, ktorý bol potrebný na krytie podporného obchodu, ako aj za tú časť, ktorá sa na základe stupňovitého modelu najskôr nepoužila na krytie konkurenčného obchodu, neplatila primeranú odmenu za ručenie, sú splnené všetky predpoklady štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Pokiaľ ide o tú časť kapitálu, ktorá sa použila na krytie konkurenčného obchodu, odmena vo výške 1,43 % p. a. (po zohľadnení podnikovej dane z príjmov), ktorá sa vzťahuje iba na túto časť, sa považuje za bežnú trhovú odmenu. V tomto prípade nejde o zvýhodnenie, a teda ani o žiadnu štátnu pomoc v prospech Helaba v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
2. ZLUČITEĽNOSŤ SO SPOLOČNÝM TRHOM
(199) |
Keďže vklad tichého spoločníka v sebe zahŕňa štátnu pomoc v zmysle príslušného článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, je potrebné preskúmať, či je túto pomoc možné považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. |
(200) |
Žiadne z ustanovení o výnimkách článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Pomoc ani neodstraňuje škody vzniknuté v dôsledku prírodných katastrof alebo iných mimoriadnych udalostí, ani nevyrovnáva žiadne hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
(201) |
Keďže pomoc nemá regionálne ciele – nie je určená ani na podporu hospodárskeho rozvoja oblastí s mimoriadne nízkou životnou úrovňou alebo so značnou nezamestnanosťou, ani na podporu rozvoja určitých hospodárskych oblastí – neuplatňuje sa ani článok 87 ods. 3 písm. a), ani regionálne aspekty článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy o ES. Pomoc nepodporuje ani žiadny dôležitý zámer spoločného európskeho záujmu. Cieľmi pomoci nie sú ani podpora kultúry, ani zachovanie kultúrneho dedičstva. |
(202) |
Keďže ďalšia hospodárska existencia Helaba nebola ohrozená v čase, keď sa opatrenie uskutočnilo, nevzniká otázka, či by zrútenie jednej veľkej úverovej inštitúcie ako Helaba mohlo v Nemecku viesť ku všeobecnej kríze bankového sektora, čo by na základe článku 87 ods. 3 písm. b) Zmluvy o ES mohlo opodstatňovať pomoc na nápravu značnej poruchy chodu nemeckého hospodárstva. |
(203) |
Podľa článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES možno pomoc vnímať ako zlučiteľnú so spoločným trhom, ak podporuje rozvoj určitých hospodárskych odvetví. Toto by mohlo v zásade platiť aj pre pomoc na reštrukturalizáciu v bankovom sektore. V tomto prípade však nie sú splnené predpoklady na použitie ustanovenia o výnimke. Helaba nebola podnikom v ťažkostiach, ktorému mala štátna pomoc poskytnúť podporu na znovudosiahnutie rentability. |
(204) |
Článok 86 ods. 2 Zmluvy o ES, ktorý za určitých okolností pripúšťa výnimky z ustanovení o štátnej pomoci, platí v zásade aj pre sektor finančných služieb. Komisia to potvrdila vo svojej správe o „Službách všeobecného hospodárskeho záujmu v bankovom sektore“ (50). Daný prípad však na to nespĺňa formálne predpoklady. Neboli presne uvedené úlohy, ktoré Helaba vykonáva pri poskytovaní služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, ani náklady, ktoré z tejto činnosti vznikajú. Z toho je jasné, že k prevodu došlo bez zreteľa na akékoľvek služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Preto v tomto prípade nie je použiteľné ani toto ustanovenie o výnimke. |
(205) |
Keďže žiadna z výnimiek zo zásadného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES nie je použiteľná, táto pomoc sa nemôže považovať za zlučiteľnú so zmluvou. |
3. ŽIADNA EXISTUJÚCA POMOC
(206) |
Napriek vyjadreniam Nemecka v iných konaniach vo veci krajinských bánk nie je možné prísun kapitálu považovať ani za inštitucionálnu povinnosť ani za ručenie zriaďovateľa v rámci existujúcej úpravy pomoci, ale skôr za novú pomoc. |
(207) |
Po prvé, skutkový stav ručenia zriaďovateľa v prípade neplnenia voči veriteľom, pokiaľ majetok banky už nestačí na ich uspokojenie, už vopred nie je splnený. Prísun kapitálu sa jednak nezameriava na uspokojenie veriteľov krajinskej banky, pričom na druhej strane ani majetok krajinskej banky nebol vyčerpaný. |
(208) |
Po druhé, nie je uplatniteľný ani skutkový stav inštitucionálnej povinnosti. Inštitucionálna povinnosť zaväzuje zriaďovateľa, zväz sporiteľní Sparkassenverband Hessen-Thüringen, vybaviť Helaba prostriedkami potrebnými na riadnu prevádzku, pokiaľ sa rozhodne pre jej ďalšiu existenciu. Helaba však v čase prísunu kapitálu v žiadnom prípade nebola v stave, v akom by riadna prevádzka, napríklad pre nedostatok vlastných zdrojov, nebola viac možná. Prísun kapitálu teda nebol nevyhnutný na udržanie riadnej prevádzky krajinskej banky. Krajinská banka mohla preto v zmysle vedomého hospodárskeho zreteľa spolkovej krajiny ako (spolu)-vlastníka aj v budúcnosti využívať trhové príležitosti. Na takéto normálne hospodárske rozhodnutie spolkovej krajiny ako (spolu)-vlastníka však nie je možné použiť „núdzový predpis“ inštitucionálnej povinnosti. Vzhľadom na to, že žiadne z existujúcich ustanovení o pomoci podľa článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 1 Zmluvy o ES nie je uplatniteľné, prísun kapitálu je potrebné v zmysle článku 87 ods. 1 a článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES klasifikovať ako novú pomoc a príslušným spôsobom prešetriť. |
VII. ZÁVER
(209) |
Uvedená pomoc sa nemôže považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom ani podľa článku 87 ods. 2, resp. ods. 3, ani podľa iného ustanovenia Zmluvy o ES. Z tohto dôvodu je potrebné pomoc vyhlásiť za nezlučiteľnú so spoločným trhom a vyžiadať od Nemecka vrátenie prvku pomoci protiprávneho opatrenia, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1. Vzdanie sa primeranej odmeny vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením podnikovou daňou z príjmov) za tú časť kapitálu prevedeného zo strany spolkovej krajiny Hesensko na krajinskú banku Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale, ktorú táto mohla od 31. decembra 1998 používať ako záruku, predstavuje pomoc nezlučiteľnú so spoločným trhom.
2. Pomoc uvedená v článku 1 za obdobie od 31. decembra 1998 do 31. decembra 2003 predstavuje sumu 6,09 milióna eur.
Článok 2
1. Nemecko zruší pomoc uvedenú v článku 1 ods. 1 najneskôr do 31. decembra 2004.
2. Nemecko prijme všetky nevyhnutné opatrenia, aby príjemca vrátil pomoc uvedenú v článku 1 ods. 1, ktorá mu bola nezákonne poskytnutá. Suma, ktorú musí príjemca vrátiť, zahŕňa:
a) |
za zúčtovacie obdobie od 31. decembra 1998 do 31. decembra 2003 sumu uvedenú v článku 1 ods. 2, |
b) |
za zúčtovacie obdobie od 1. januára 2004 až do momentu zrušenia pomoci sumu, ktorá sa vypočíta podľa metodiky uvedenej v článku 1 ods. 1. |
Článok 3
Pomoc sa vráti okamžite a v súlade s postupmi podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré umožnia okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
Suma pomoci, ktorá sa má vrátiť, zahŕňa úroky splatné od momentu, keď príjemca dostal nezákonnú pomoc, až do jej skutočného vrátenia.
Úroky sa počítajú podľa ustanovení kapitoly V nariadenia Komisie (ES) č. 794/2004 (51).
Článok 4
Nemecko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia oznámi Komisii opatrenia, ktoré prijalo na jeho vykonanie, použitím dotazníka uvedeného v jeho prílohe.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli, 20. októbra 2004.
za Komisiu
Neelie KROES
člen Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 72, 26.3.2003, s. 3.
(2) Ú. v. ES C 140, 5.5.1998, s. 9 (rozhodnutie o začatí konania).
(3) Ú. v. ES L 150, 23.6.2000, s. 1. Proti tomuto rozhodnutiu podali žalobu Nemecko (ESD; C-376/99), spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko (ESPS; T-233/99) a WestLB (ESPS; T-228/99). Komisia začala konanie vo veci porušenia zmluvy (ESD; C-209/00).
(4) Rozsudok zo 6. marca 2003 v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko, Zb. 2003, II-435.
(5) NordLB: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 2; BayernLB: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 13; HLB: Ú. v. EÚ C 81, 4.4.2003, s. 24; Helaba: Ú. v. EÚ C 73, 26.3.2003, s. 3 a LBKiel: Ú. v. EÚ C 76, 28.3.2003, s. 2.
(6) Dôverná informácia, aj v nasledujúcom texte sa dôverné informácie označujú […]
(7) Ú. v. ES. L 386, 30.12.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES, Ú. v. ES L 126, 26.5.2000.
(8) Ú. v. ES L 124, 5.5.1989, zrušená a nahradená smernicou 2000/12/ES.
(9) Stanovisko Nemecka z 23. júna 2004, s. 2 – 7.
(10) Pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, s. 25: Deutsche Bank prijala v januári 1998 tranžu vkladu tichého spoločníka s variabilným úročením vo výške 700 mil. USD s dobou vkladu 10 rokov.
(11) Pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, s. 25: Dresdner Bank prijala v máji 1999 tranžu vkladu tichého spoločníka vo výške 1000 mil. USD s dobou vkladu 32 rokov.
(12) Pozri graf v prílohe 15 stanoviska Nemecka z 9. apríla 2003.
(13) V snahe odstrániť inflačné vplyvy je pritom pri každom vklade potrebné stanoviť sadzbu výnosu z dlhodobého štátneho dlhopisu najskôr bez zohľadnenia inflačných očakávaní. Na účely odhadu dlhodobej bezrizikovej základnej úrokovej sadzby sa potom k „reálnej základnej úrokovej sadzbe“ v rozhodujúcom momente pripočíta odhad dlhodobých priemerných inflačných očakávaní vo výške 3,60 %.
(14) BdB na porovnanie uvádza aj teoretické betahodnoty vypočítané na základe CAPM, ktoré sa, ako konštatuje, takmer nelíšia od empiricky určených hodnôt.
(15) […] znie: „[…]“.
(16) Pozri Börsenzeitung (Burzové noviny) zo 7. novembra 2003 a International Financial Review z 22. novembra 2003.
(+) |
Názvy uvedených veľkých bánk sú dôvernou informáciou, a preto sa v tabuľke označujú iba ako banka A, banka B a banka C. |
(18) vychádzajúc z plného pripočítania k základnému kapitálu
(19) vrátane kumulatívnych prioritných akcií po dekonsolidácii spoločností majetkovej správy
(20) Rozsudok v spojených prípadoch T-228/99 a T-233/99.
(21) Oznámenie Komisie členským štátom: Uplatnenie článkov 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS o verejných podnikoch v spracovateľskom priemysle, Ú. v. ES C 307, 13.11.1993, s. 3, pozri bod 11. Hoci v tomto oznámení ide vyslovene o spracovateľský priemysel, zásada bez pochýb rovnako platí aj pre všetky ostatné priemyselné odvetvia. Pokiaľ ide o finančné služby, túto skutočnosť podporil rad rozhodnutí Komisie, napr. v prípadoch Crédit Lyonnais (Ú. v. ES L 221, 8.8.1998, s. 28) a GAN (Ú. v. ES L 78, 16.3.1998, s. 1).
(22) Rozsudok WestLB, bod 206 a nasl.
(23) Dôverná informácia, tu označená ako banka I
(24) Dôverná informácia, tu označená ako banka II
(25) Dôverná informácia, tu označená ako banka III
(26) Dôverná informácia, tu označená ako banka IV
(27) Dôverná informácia, tu označená ako banka V
(28) Oznámenie spolkovej vlády z 1. októbra 2004, s. 16.
(29) Odpoveď Nemecka z 23. júna 2004, s. 12.
(30) Odpoveď Nemecka z 23. júna 2004, s. 12, príloha 29/2004, Fitch Ratings: Bank Rating Methodology: May 2004, s. 12: „Principal considerations are profitability, balance sheet integrity (including capitalisation), franchise, management, operating environment, consistency, as well as size (in terms of a bank ’ s equity capital)“.
(31) Dôvodom je, ako sa uvádza vyššie, že banka nielenže dosiahla ale prekročila minimálne normy stanovené bankovým dohľadom pre podiely jednotlivých druhov kapitálu na celkovom imaní (podiel základného kapitálu vo výške 4,0 %, celkový ukazovateľ, resp. podiel vlastných zdrojov 8,0 %) v relevantnom časovom období. To je príčinou významného rozdielu v porovnaní so situáciou WestLB. Tak v roku 1997, t.j. pred vkladom, podľa zásady I k § 10a zákona o bankovníctve predstavoval ukazovateľ základného kapitálu koncernu Helaba 4,8 % a inštitútu Helaba ako takého 5,0 %. Podľa zásad Banky pre medzinárodné zúčtovanie podiel základného kapitálu (Tier I) predstavovala v roku 1997 5,4 %. Celkový ukazovateľ, resp. kvóta vlastných zdrojov dosahovala v roku 1997 8,9 %, resp. 9,6 % v prípade koncernu a 9,2 % v prípade Helaba ako samostatného inštitútu. Ani vzhľadom na plán obchodného rastu pre ďalšie obchodné roky zo strany Helaba neexistovala žiadna bezprostredná nevyhnutnosť prijať základný kapitál vo výške 1 264,4 miliónov eur.
(32) Pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, príloha 15 – 16. Informácie sa vzťahujú na prirážku za refinancovanie pre eurobanky oproti dlhopisom spolkovej vlády, ako aj na prirážku za refinancovanie bankových dlhopisov (10-ročné záložné listy) oproti dlhopisom spolkovej vlády. Keďže chýbajú informácie o zodpovedajúcej prirážke za refinancovanie oproti štátnym obligáciám USA a vzhľadom na zásadnú hospodársku porovnateľnosť používa Komisia uvedené rozpätie prirážok za refinancovanie aj v prípade štátnych obligácií USA, keďže nejde o výpočet presných čísel, ale skôr o zaradenie vkladov čo do veľkosti s cieľom stanoviť rozpätie pre smerodajnú odmenu za ručenie.
(33) Pozri predovšetkým stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, prílohy 2 – 4, 8 – 12, 17 – 18.
(34) Korektúra zrážkou zo strany Komisie na základe údajov poskytnutých Nemeckom.
(35) Prirážka za refinancovanie oproti štátnym obligáciám USA s rovnakou dobou splatnosti, pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, s. 27
(36) Druhá tranža s pevným úročením, ale za zhodných podmienok.
(37) Prirážka za refinancovanie oproti dlhodobým štátnym obligáciám USA, pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, s. 27.
(38) Odpoveď Nemecka z 23. augusta 2004, príloha 6.
(39) Odpoveď Nemecka z 23. augusta 2004, s. 11 – 12. V prípade v nej vedených […] súkromných nemeckých bánk, […], […] a […], sa tento podiel zvýšil z asi 5 % v roku 1998 až na asi 20 – 30 % v roku 2003. Podiel Helaba podľa informácií poskytnutých Nemeckom v každom prípade spadá do pásma hodnôt vyskytujúcich sa u krajinských bánk v rozmedzí od 33 % do 72 %.
(40) To však automaticky neznamená, že by sa spolková krajina bola voči Helaba zaviazala „večne“, resp. že by už nikdy nemohla disponovať prostriedkami zhrnutými v tichom vklade. Spolková krajina môže svoje práva, ktoré jej vyplývajú z vkladu tichého spoločníka – prinajmenšom so súhlasom Helaba – za odplatu odstúpiť tretej osobe. Fungibilita vkladu tichého spoločníka sa teda neznižuje nevyhnutne na nulu.
(41) Pozri najmä stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, prílohy 2 – 4, 8 – 12, 17 – 18.
(42) Korektúra zrážkou zo strany Komisie na základe údajov poskytnutých Nemeckom.
(43) Prirážka za refinancovanie oproti štátnym obligáciám USA s rovnakou dobou vkladu, pozri stanovisko Nemecka z 9. apríla 2003, s. 27.
(44) Stanovisko Nemecka z 9. apríla 2004, s. 28.
(45) Prirážka k odmene perpetuals Deutsche Bank (dohodnutá pevná odmena vo výške 6,60 %) sa tu dáva do vzťahu s 1,94 % p.a. na 10-ročný dlhopis spolkovej vlády, aby sa dosiahla lepšia porovnateľnosť s vkladom tichého spoločníka Dresdner Bank s dobou vkladu 12 rokov (1,65 % nad 10-ročnými dlhopismi spolkovej vlády) a aby sa získala predstava o výške prirážky za trvalosť vkladu. Vo vyššie uvedenej tabuľke sa prirážka odmeny tých istých perpetuals naopak dáva do vzťahu s 1,15 % p.a. na 30-ročné dlhopisy spolkovej vlády, keďže 30 rokov predstavuje relevantné sledované obdobie (30 rokov sa na trhu považuje za „kvázi trvalý vklad“). Prirážka odmeny vo vzťahu k 30-ročným dlhopisom spolkovej vlády je nižšia, keďže pri normálnej úrokovej krivke, ako v tomto prípade, dlhodobejšie (30-ročné) dlhopisy poskytujú vyššie výnosy ako krátkodobejšie (10-ročné), a predstavujú teda vyššiu odpočítateľnú položku od dohodnutej pevnej odmeny vo výške 6,60 % p.a.
(46) V skutočnosti je situácia prirodzene oveľa komplikovanejšia, napr. vzhľadom na mimosúvahové položky, odlišné rizikové zaťaženie jednotlivých aktív a položky s nulovým rizikom. Jadro úvahy však zostáva nedotknuté.
(47) Situácia je rovnaká, ak zohľadníme možnosť získať doplnkové vlastné zdroje až do výšky základných vlastných zdrojov (Faktor 25 namiesto 12,5 pre základné vlastné zdroje).
(48) K 6) Zabezpečovacia zrážka na základe nižšieho predbežného stanovania v súvahe k 31. decembru 1998: Podľa informácií poskytnutých Nemeckom () proces uznania zo strany bankového dohľadu k 31.12.1998 ešte nebol ukončený, takže sa v súvahe predbežne vykázala iba hodnota vo výške 1 023 miliónov eur (2 000 miliónov DEM). Hodnota, ktorá bola výsledkom procesu oceňovania, vo výške 1 264 miliónov eur sa v súvahe zaúčtovala bezprostredne po ukončení tohto procesu a následne sa vykázala v ročnej účtovnej závierke roku 1999. Komisia vzhľadom na tento postup považuje za vhodné odpočítať v prospech Helaba z kapitálovej základne roku 1999, na ktorú sa vzťahuje odmena, zabezpečovaciu zrážku. Veritelia Helaba sa pri posudzovaní bonity počas roka 1999 opierali o čísla z ročnej účtovnej závierky za rok 1998, teda o nižšiu sumu vkladu tichého spoločníka vo výške 1 023 miliónov eur. Na tomto základe by sa odmena vo forme záručnej provízie vo výške 0,3 % p. a. (pred zdanením) mala v roku 1999 vzťahovať iba na rozdiel medzi touto sumou a základným kapitálom použiteľným podľa stupňovitého modelu na krytie konkurenčného obchodu, teda na sumu […] miliónov eur. Na nasledujúce roky už hodnota uvedená v súvahe minulého roka zodpovedá hodnote vkladu tichého spoločníka vykázanej v ročnej súvahe.
(49) Pozri odpoveď Nemecka z 23. augusta 2004, s. 6 – 7.
(50) Táto správa sa predložila Rade pre hospodárstvo a financie 23. novembra 1998, nebola však uverejnená. Správa je k dispozícii na generálnom riaditeľstve pre hospodársku súťaž, rovnako, ako i na internetovej stránke Komisie.
(51) Ú. v. EÚ L 140, 30.4.2004, s. 1.
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/194 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 25. januára 2006
o štátnej pomoci poskytnutej Holandskom v prospech AZ a AZ Vastgoed BV
(oznámené pod číslo C(2006) 80)
(Iba holandský text je autentický)
(Text s významom pre EHP)
(2006/743/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve zainteresovaných strán, aby predložili svoje pripomienky v súlade s uvedeným článkom (1) a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Komisii boli dňa 26. júna 2002 a 6. februára 2003 doručené sťažnosti týkajúce sa štátnej pomoci, ktorú poskytlo Holandsko futbalovému klubu AZ Alkmaar. V priebehu predbežného vyšetrovania sťažností navrhovatelia a holandské orgány predložili Komisii doplňujúce informácie. |
(2) |
Komisia listom z 23. júla 2003 informovala Holandsko o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES vo veci predmetných opatrení. Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (2). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky. |
(3) |
Holandsko požiadalo o predĺženie termínu na predloženie pripomienok, Komisia jeho žiadosti vyhovela. Svoju reakciu na rozhodnutie o začatí konania predložilo listami, ktoré boli Komisii doručené 29. októbra a 5. novembra 2003. |
(4) |
V decembri 2003 bolo Komisii doručených niekoľko listov s pripomienkami od zainteresovaných strán. Dodatočné pripomienky predložili zainteresované strany listami, ktoré boli Komisii doručené 9. februára, 6. apríla a 6. októbra 2004. |
(5) |
Na jar 2004 Komisia dostala informáciu, že obec zamýšľa opätovne prejednať dohodu s AZ a AZ Vastgoed. Preto listom z 3. júna 2004 požiadala holandské orgány o doplňujúce informácie, a holandské orgány vo svojej odpovedi v liste z 5. júla 2004 uviedli, že obec, AZ a AZ Vastgoed skutočne uvažovali o uzatvorení novej dohody. Rovnako zopakovali, že kvôli príkazu o pozastavení vydanému odvolacím súdom v Amsterdame (3) nemohli dohodu realizovať. Holandské orgány listom, ktorý bol Komisii doručený 5. novembra 2004, potvrdili, že medzi stranami bola uzavretá nová dohoda a predchádzajúca dohoda bola zrušená. |
II. OPIS
(6) |
Dňa 7. decembra 2001 obec Alkmaar uzavrela dohodu s organizáciou AZ a AZ Vastgoed BV (ďalej len „AZ“ a „AZ Vastgoed“) týkajúcu sa nového umiestnenia futbalového štadióna. Táto dohoda medzi obcou Alkmaar na jednej strane a AZ a AZ Vastgoed na druhej strane sa týkala štyroch transakcií súvisiacich s predajom niekoľkých parciel pozemku. |
(7) |
Podľa holandských orgánov boli dve parcely pozemku predané AZ a AZ Vastgoed na výstavbu nového štadióna, prevádzkových priestorov a parkoviska. Obec Alkmaar predala pozemok, na ktorom stojí súčasný štadión organizácii AZ. AZ a AZ Vastgoed plánovali zbúrať starý štadión, zhodnotiť pozemok a postaviť 150 bytov. Nakoniec bola parcela predaná organizácii AZ na výstavbu tréningových zariadení. Dohoda ukladá pre kupujúcich pozemku záväzky. AZ a AZ Vastgoed musia zabezpečiť vybudovanie a údržbu určitých prvkov infraštruktúry. |
(8) |
V júli 2003 Komisia rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania. Pokiaľ by dohoda predstavovala štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, nebolo by jednoznačné, či pomoc v prospech AZ a AZ Vastgoed bola v súlade so Zmluvou o ES. |
(9) |
Keďže odvolací súd v Amsterdame vydal v apríli 2004 príkaz o pozastavení realizácie dohody, pozemok nebol v zmysle dohody zo 7. decembra 2001 nikdy prevedený. |
(10) |
V novembri 2004 však holandské orgány informovali Komisiu, že dohoda uzatvorená 7. decembra 2001 medzi obcou Alkmaar na jednej strane a AZ a AZ Vastgoed BV na druhej strane bola zrušená. |
(11) |
Podľa Holandska sa uskutočnili nové rokovania a bolo vypracované ocenenie parciel nezávislým odborným znalcom v súlade s oznámením Komisie o prvkoch štátnej pomoci pri predaji pozemkov a budov verejnoprávnymi orgánmi (4). Na základe tohto ocenenia bola uzavretá nová dohoda medzi obcou a spoločnosťou Egedi BV (právnym nástupcom AZ Vastgoed). |
(12) |
Za daných okolností bola dohoda, ktorá je predmetom zisťovania zrušená a konanie vo veci formálneho zisťovania je preto bezpredmetné a malo by sa ukončiť. |
III. ZÁVER
(13) |
Keďže dohoda, ktorá je predmetom formálneho zisťovania, bola zrušená, konanie vo veci formálneho zisťovania je bezpredmetné. |
(14) |
Konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES by v zmysle uvedenej dohody medzi obcou Alkmaar na jednej strane a AZ a AZ Vastgoed na druhej strane, malo byť teda ukončené, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Konanie vo veci formálneho zisťovania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES začaté 23. júla 2003 proti AZ a AZ Vastgoed BV sa týmto ukončuje.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu.
V Bruseli, 25. januára 2006.
Za Komisiu
Neelie KROES
členka Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 266, 5.11.2003, s. 8.
(2) Ú. v. EÚ C 266, 5.11.2003, s. 8.
(3) Gerechtshof Amsterdam, 1.4.2004, LJN: AO6912, 206/03 KG (www.rechtspraak.nl).
(4) Ú. v. ES C 209, 10.7.1997, s. 3.
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/196 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 8. marca 2006
Štátnej pomoci Nemecka v prospech podniku Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG
(oznámené pod číslo C(2006) 641)
(Iba znenie v nemeckom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/744/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení EURópskeho spoločenstva, najmä na jej článok 88 ods. 2 pododsek 1,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve zúčastnených strán na predloženie pripomienok v súlade s uvedenými ustanoveniami (1) a so zreteľom na ich pripomienky,
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Komisia dostala 12. novembra 2003 sťažnosť od nemeckého konkurenta podniku Magog o údajnom poskytnutí štátnej pomoci v prospech podniku Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG („Magog“). Komisia vyzvala 25. novembra 2003 Nemecko, aby poskytlo informácie o pomoci, na čo Nemecko reagovalo listom zo 4. marca 2004, ktorý bol doručený v ten istý deň. |
(2) |
Komisia 6. októbra 2004 rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, ktoré malo prešetriť údajne poskytnutú pomoc. Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku EURópskych spoločenstiev (2). Komisia vyzvala zúčastnené strany, aby zaujali stanovisko k údajnej pomoci. Komisia dostala listom zo 14. decembra 2004, ktorý bol doručený 16. decembra 2004, komentáre podnikov Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG, I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke a Theis-Böger GmbH („Rathscheck a Theis-Böger“) a listom zo 7. decembra 2004, ktorý bol doručený 13. decembra 2004, stanovisko ďalšieho podniku, ktorý chce zostať utajený. |
(3) |
Komisia poslala tieto stanoviská Nemecku listom z 3. januára 2005 a 7. júla 2005. Nemecko odpovedalo listom z 11. marca 2005, ktorý bol doručený v ten istý deň, a listom z 31. augusta 2005, ktorý bol doručený 1. septembra 2005. |
(4) |
Nemecko odpovedalo na rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania listom zo 6. decembra 2004, ktorý bol doručený 13. decembra 2004. Listom z 5. októbra 2005 Komisia požiadala o ďalšie informácie. Nemecko poslalo svoju odpoveď listom z 15. novembra 2005, ktorý bol doručený 16. novembra 2005. Prílohy boli poslané listom z 18. novembra 2005, ktorý bol doručený 24. novembra 2005. Listom z 21. decembra 2005, ktorý bol doručený v ten istý deň, Nemecko poskytlo ďalšie informácie. |
II. OPIS POMOCI
2.1. Príjemca pomoci
(5) |
Podnik Magog sídli v meste Bad Fredeburg, Severné Porýnie-Westfálsko a zaoberá sa výrobou bridlice. Podnik mal v roku 2002 43 zamestnancov, jeho bilančná suma bola necelých 5 mil. EUR. Keďže spĺňa aj kritérium nezávislosti, možno ho charakterizovať ako malý podnik v zmysle odporúčania Komisie zo 6. mája 2003 o definícii mikropodnikov, ako aj malých a stredných podnikov (3). |
2.2. Zámer
(6) |
Na základe žiadosti Westfálskeho zväzu výrobcov bridlice spolková krajina Severné Porýnie-Westfálsko (NRW) poskytla v rokoch 2002 a 2003 dotácie na vývoj novej technológie na rezanie strešnej bridlice (projekt „Vývoj a testy numericky riadenej robotizovanej výroby strešnej bridlice“). Projekt sa realizoval v podniku Magog, ktorý je členom Westfálskeho zväzu výrobcov bridlice, v spolupráci s ekonomickou a technickou vysokou školou. |
(7) |
Podľa Nemecka bolo cieľom projektu vyvinúť inovačnú technológiu výroby strešnej bridlice za účelom zníženia zdravotných rizík pre zamestnancov. Prevažne ručný spôsob rezania, ktorý sa dovtedy používal, bol fyzicky značne náročný. Podľa Nemecka bol projekt významným príspevkom k zvýšeniu bezpečnosti práce, ktorý môže slúžiť ako model pre celé odvetvie výroby bridlíc. |
(8) |
Podľa žiadosti celý projekt „Vývoj a testy numericky riadenej robotizovanej výroby strešnej bridlice“ pozostával z troch fáz: prvou fázou bol vývoj prototypu, potom nasledovala výstavba haly a ako tretia fáza implementácia novej technológie. |
(9) |
Spolková krajina Severné Porýnie-Westfálsko subvencovala iba prvú fázu projektu. Plánované náklady prvej fázy predstavovali 1 293 110 EUR, z ktorých mala spolková krajina NRW prevziať 60 %, t. j. 775 866 EUR. Skutočné náklady prvej fázy dosiahli 1 223 945 EUR, z čoho 702 093 EUR (57 %) financovala spolková krajina NRW. |
(10) |
Rozpis konečných nákladov prvej fázy tabuľka 1
|
(11) |
Technická štúdia realizovateľnosti týkajúca sa vývoja numericky riadeného robotizovaného zariadenia na výrobu strešnej bridlice, ktorú si Magog objednal, bola dokončená v marci 2002. Náklady na vypracovanie štúdie predstavovali 25 565 EUR. |
(12) |
Po vypracovaní štúdie realizovateľnosti nasledovala výroba prototypu, ktorý nebol určený na výrobu, ale len na skúšobné účely. Vývoj a výroba sa uskutočnili v areáli podniku Magog (zariadenie 1). Skúšky prebehli v novembri a decembri 2002, v januári 2003 bol prototyp demontovaný na jednotlivé súčiastky. Náklady na zhotovenie prototypu dosiahli 464 410 EUR. |
(13) |
Na základe skúseností získaných pri skúškach prototypu, podnik zhotovil zariadenie určené pre priemyselnú výrobu. Skúšky prototypu ukázali, že z dôvodu rôznej veľkosti bridlicovej krytiny budú pre priemyselnú výrobu potrebné minimálne dve zariadenia. Prvé zariadenie, ktoré sa použilo na priemyselnú výrobu, sa realizovalo v januári 2003 (zariadenie 2), druhé v apríli 2003 (zariadenie 3). Počas roku 2003 sa za účelom zlepšenia prevádzkových vlastností ďalej testovali zariadenia 2 a 3. Od začiatku roku 2004 bez problémov funguje výroba na zariadeniach 2 a 3. Náklady na zariadenia 2 a 3 dosiahli 733 970 EUR. |
(14) |
Prvá fáza, opísaná v odôvodneniach 8 až 13, je súčasťou celkovej koncepcie modernizácie výrobného procesu v podniku Magog, ktorý pozostával ešte z ďalších fáz. Realizácia 2. a 3. fázy sa začala v roku 2003 a skončila sa v roku 2005. Okrem toho sa v roku 2002 investovalo do zariadenia na ťažbu bridlice (razenie chodieb). Podľa Nemecka 2. a 3. fáza a razenie chodieb obsahovali nasledujúce investície, ktoré sú súčasťou celkovej koncepcie modernizácie tabuľka 2
|
(15) |
Náklady v rámci položky „hala 2002“ vo výške 16 576 EUR zahŕňajú opravu a renováciu existujúcej haly, kde boli umiestnené rezačky, v roku 2002 (bod 1 v tabuľke 2). |
(16) |
Náklady v rámci položky „hala 2005“ sa týkajú bývalého skladu, ktorý v roku 2004 a 2005 prešiel zásadnou prestavbou a dnes sa používa na výrobu (bod 2). Prestavba haly bola potrebná, aby tu mohol prebiehať výrobný proces založený na novovyvinutých robotoch. Prestavba haly zahŕňa aj realizáciu nového rezacieho zariadenia (bod 3), ktorú si vyžiadalo zabudovanie nových robotov. |
(17) |
Nový výrobný proces si vyžiadal aj nové úpravne vody v súvislosti s chladením nového rezacieho zariadenia (bod 4). Nová rezačka je väčšia ako stará, a preto má aj vyššiu spotrebu vody. Náklady na administratívne prepojenie (bod 5) súvisia aj s investíciami do haly 2005 a do rezačky. |
(18) |
Ťažobné zariadenie (bod 6) je mechanizmus, ktorý sa používa pri ťažbe v bridličnom lome a ktorý podnik Magog zakúpil v roku 2004. |
(19) |
Pod patentovými nákladmi v bode 7 sa rozumejú advokátske poplatky za prihlasovanie patentov v súvislosti s projektom. |
(20) |
Náklady na ťažbu bridlice v rokoch 2002 až 2005 zahŕňajú investície do razenia chodieb (bod 8). Odhad nákladov podniku na razenie chodieb v rokoch 2006 a 2007 je uvedený v bode 9. Náklady na vedúceho projektu a inžiniera v rokoch 2004/2005 (bod 10) súvisia s ťažobnými činnosťami uvedenými v bodoch 8 a 9. |
(21) |
Náklady na demoláciu budovy (bod 11) vznikli v júli 2005 a týkajú sa zbúrania bližšie neurčenej prevádzkovej budovy. |
(22) |
Honorár architektovi (bod 12) sa dá ďalej rozdeliť na 3 600 EUR za návrh „haly 2005“ a 2 133 EUR za iné položky. |
2.3. Finančné opatrenie
(23) |
Spolková krajina NRW poskytla dotáciu vo výške 702 093 EUR na základe programu pod názvom „Technologický program v odvetví banskej ťažby“. Cieľom tohto programu bola podpora projektov, ktoré mali zlepšiť bezpečnosť a ochranu zdravia zamestnancov v baníctve a tiež zlepšiť ochranu životného prostredia pri banských činnostiach. Programom mali byť potenciálne zvýhodnené vedecko-technické inštitúcie v majetku spoločnosti. Program bol ukončený koncom roka 2003. |
(24) |
Rozhodnutie o dotáciách sa prijalo 19. decembra 2001. Dotácie sa vyplácali vo viacerých splátkach v závislosti od pokroku projektu v období od augusta 2002 do decembra 2003. |
(25) |
Magog disponuje všetkými vlastníckymi a užívateľskými právami k výsledkom projektu. Časť výnosov, ktorá mu eventuálne vyplynie zo zhodnotenia výsledkov, musí odviesť spolkovej krajine NRW. Schválenie dotácie sa viazalo na podmienku verejného rozšírenia výsledkov projektu. Magog musí výsledky uverejniť minimálne v jednom renomovanom nemeckom odbornom časopise. Podľa informácií predložených zo strany Nemecka udelil Magog konkurenčnému podniku licenciu. Článok bol uverejnený v časopise banského zväzu „Bergbau“. |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(26) |
Komisia pristúpila k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania, pretože pochybovala, že finančné opatrenie nie je štátnou pomocou, ako tvrdilo Nemecko. Komisia sa domnieva, že dotácia znamenala pre podnik Magog selektívnu výhodu. Zavedenie novej technológie zvýšilo produktivitu podniku a zlepšilo jeho konkurencie- schopnosť bez toho, aby podnik musel znášať všetky náklady. Komisia okrem toho zastávala názor, že táto skutočnosť mala tiež nepriaznivý vplyv na obchod medzi členskými štátmi. |
(27) |
Pokiaľ ide o potenciálne výnimky podľa článku 87 ods. 3 Zmluvy o ES, Komisia konštatovala, že Magog sa nenachádza v oblasti, na ktorú sa vzťahuje pomoc podľa článku 87 ods. 3 písm. a) alebo c) Zmluvy o ES. |
(28) |
Podľa názoru Komisie by sa projekt mohol klasifikovať ako investičný zámer v zmysle nariadenia Komisie (ES) č. 70/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o ES na poskytovanie štátnej pomoci malým a stredným podnikom (5), avšak Komisia pochybuje, že sa dodržala povolená maximálna intenzita pomoci pre stredné podniky 7,5 % v hrubom vyjadrení a 15 % pre malé podniky. |
(29) |
Komisia taktiež brala do úvahy, že časť projektu by sa dala hodnotiť ako predkonkurenčný vývoj v zmysle rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc pre výskum a vývoj (6), podľa ktorého je povolená štátna pomoc v prípade základného a odvetvového výskumu a predkonkurenčného vývoja. Vyjadrila však pochybnosť, či bola dodržaná maximálna povolená intenzita pomoci vo výške 35 % pre malé a stredné podniky (MSP). |
(30) |
Komisia ďalej uviedla, že preskúma zlučiteľnosť pomoci so spoločným záujmom vo všeobecnosti, no predovšetkým zlučiteľnosť s cieľom ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov v zmysle článku 137 Zmluvy o ES. |
IV. PRIPOMIENKY ZÚČASTNENÝCH STRÁN
(31) |
Komisia dostala pripomienky podnikov Rathscheck a Theis-Böger, ako aj od jedného konkurenta, ktorý si neželal byť menovaný. |
4.1. Rathscheck a Theis-Böger
(32) |
Vo svojich stanoviskách k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania Rathscheck a Theis-Böger uvádzajú, že trh bridlicovej krytiny je jednotným trhom a že neexistuje osobitný trh „staronemeckej krytiny“. Dotácie by mali za následok narušenie hospodárskej súťaže dokonca aj v prípade, keby „staronemecká krytina“ predstavovala osobitný trh, pretože nové roboty sa dajú použiť aj na výrobu bežnej bridlicovej krytiny a španielski výrobcovia bridlice sú zastúpení nielen na trhu konečných produktov, ale aj na trhu medziproduktov. Rathscheck a Theis-Böger poukazujú na to, že „staronemeckú krytinu“ vyrábajú v čoraz väčšej miere zo španielskej surovej bridlice. |
(33) |
Pokiaľ ide o zlučiteľnosť so spoločným trhom, Rathscheck a Theis-Böger uvádzajú, že pomoc nie je zlučiteľná so spoločným trhom, keďže podniku Magog umožňuje, aby predával svoje výrobky na trhu za nižšie ceny ako jeho konkurenti, ba dokonca ako samotné španielske podniky. |
(34) |
Rathscheck a Theis-Böger odmietajú tvrdenie Nemecka, že dotácia neposkytuje Magogu žiadne výhody. Samotný Magog nepoprel, že podpora viedla k značnému zvýšeniu jeho rentability. |
(35) |
Rathscheck a Theis-Böger vysvetľujú aj situáciu na trhu bridlicovej krytiny. Poukazujú na to, že celková produkcia strešnej bridlice v Spoločenstve má od roku 2001 klesajúcu tendenciu. Na Španielsko, jedinú krajinu so značným prebytkom exportu, pripadá 95 % produkcie Spoločenstva. Všetci výrobcovia strešnej bridlice v Spoločenstve sú malé a stredne veľké podniky. |
(36) |
Rathscheck a Theis-Böger popierajú, že v prípade vývoja numericky riadenej robotickej výroby strešnej bridlice ide o skutočnú inováciu. Bežná bridlicová krytina sa v Španielsku už niekoľko rokov vyrába s použitím najmodernejších rezačiek. Pokiaľ ide o klasifikáciu časti projektu ako predkonkurenčného vývoja, Rathscheck a Theis-Böger poukazujú na to, že v žiadnom prípade nebola dodržaná povolená intenzita pomoci. |
(37) |
Rathscheck a Theis-Böger odmietajú argument Nemecka, že pomoc mala za následok zlepšenie pracovných podmienok zamestnancov. Pomoc nemožno považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom pretože slúži na dosiahnutie cieľov ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov v zmysle článku 137 Zmluvy o ES. |
4.2. Konkurent, ktorý chcel zostať utajený
(38) |
Vo svojich pripomienkach k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania konkurent, ktorý chcel zostať utajený, poukazuje na to, že nemecké stavebníctvo a trh strešnej krytiny ako odvetvie v posledných rokoch zaznamenáva pokles. Preto je dotácia nemeckého výrobcu v týchto podmienkach mimoriadne škodlivá. On sám vyrába surovú bridlicu, ktorá sa v Nemecku používa na výrobu „staronemeckej krytiny“. |
V. PRIPOMIENKY NEMECKA
(39) |
Vo svojich stanoviskách k začatiu konania vo veci formálneho zisťovania Nemecko argumentuje, že v prípade poskytnutej dotácie nejde o štátnu pomoc, pretože nebol ovplyvnený obchod medzi členskými štátmi. Bridlica, ktorú podnik Magog s pomocou nového zariadenia vyrába, predstavuje mimoriadne kvalitnú strešnú bridlicu, tzv. staronemeckú škridlu. Trh tejto bridlicovej krytiny je regionálnym trhom a obmedzuje sa na určité oblasti Nemecka. Obchod medzi členskými štátmi preto nebol postihnutý. |
(40) |
V prípade, že by Komisia zastávala názor, že bol ovplyvnený obchod medzi členskými štátmi, mohla by sa podľa Nemecka dotácia považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Opatrenie spĺňa predpoklady predbežnej štúdie o realizovateľnosti predkonkurenčného vývoja v zmysle bodu 5.4 rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc pre výskum a vývoj a pomoci na predkokurenčný vývoj v malom podniku. Okrem toho by sa pomoc dala považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom bezprostredne na základe článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. Opatrenie prispieva k dosiahnutiu dôležitého cieľa Spoločenstva podľa článku 137 Zmluvy o ES a týka sa odvetvia hospodárstva, pre ktoré neexistuje na úrovni Spoločenstva intenzívna hospodárska súťaž, ak by vôbec hospodársku súťaž ovplyvňovalo. Okrem toho Nemecko predkladá podrobný opis projektu, štruktúru nákladov a údaje o podniku, na základe ktorých sa dá posúdiť z hľadiska kritérií MSP. |
(41) |
Vo svojej odpovedi na pripomienky, ktoré vzniesli Rathscheck a Theis-Böger, Nemecko zdôrazňuje, že obchod medzi členskými štátmi nebol ovplyvnený. Nemecko poukazuje na to, že na regionálnom trhu existuje intenzívna hospodárska súťaž. Podľa názoru Nemecka realizácia projektu nemá za následok zníženie výrobných nákladov Magogu. Projekt má okrem toho nárok na poskytnutie pomoci aj z hľadiska rámca Spoločenstva pre štátnu pomoc pre výskum a vývoj, a preto ho možno klasifikovať ako zlučiteľný so spoločným trhom. Nemecko spochybnilo správnosť tvrdenia podnikov Rathscheck a Theis-Böger, podľa ktorého „staronemeckú krytinu“ vyrábajú zo surovej španielskej bridlice. |
(42) |
K stanovisku konkurenta, ktorý nechce byť menovaný, Nemecko poznamenáva, že dotovaný robot sa nepoužíva na výrobu bežnej bridlice, ktorá je v Španielsku prevládajúca. Preto sa ani nedá hovoriť o narušení hospodárskej súťaže týkajúcom sa španielskej bridlice. Vyhlásenie konkurenta, ktorý nechce byť menovaný, že vyrába bridlicu, ktorá sa v Nemecku používa na výrobu „staronemeckej bridlice“, sa nezakladá na pravde. |
VI. HODNOTENIE
6.1. Pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES
(43) |
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES je akákoľvek štátna alebo zo štátnych prostriedkov poskytnutá pomoc, ktorá zvýhodnením určitých podnikov alebo výrobných odvetví narúša, alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže, nezlučiteľná so zásadami spoločného trhu. Podľa judikatúry EURópskeho súdu možno hovoriť o splnení kritéria poškodzovania obchodu, ak zvýhodnený podnik prevádzkuje hospodársku činnosť týkajúcu sa obchodu medzi členskými štátmi. |
(44) |
Podľa názoru Komisie projekt a dotácia spolkovej krajiny NRW poskytujú podniku selektívnu výhodu. Dotácia podporila modernizáciu výrobného procesu podniku tým, že pomohla realizovať nové zariadenia. Túto skutočnosť potvrdzuje aj internetová stránka podniku, podľa ktorej sa projekt automatizácie technológie rezania uskutočnil na to, aby podnik mohol kvalitnú bridlicu vyrábať lacnejšie a tým zlepšiť svoju konkurenčnú schopnosť na trhu. Dotácia bola pre Magog výhodná, pretože podnik by nebol získal prostriedky na voľnom trhu, a preto v sebe skrýva nebezpečenstvo, že vyvolá narušenie hospodárskej súťaže. |
(45) |
Pokiaľ ide o poškodzovanie obchodu medzi členskými štátmi, Komisia konštatuje, že špeciálna vysokokvalitná strešná bridlica, ktorú vyrába Magog, nepredstavuje osobitný trh, ale je súčasťou celkového trhu strešnej bridlice. Nemecko argumentuje, že výroba a predaj „staronemeckej krytiny“ sa obmedzuje na určité regióny a dopyt po „staronemeckej krytine“ sa z dôvodu jej ceny a účelu použitia nedá nahradiť bežnými druhmi strešnej bridlice. Komisia však zastáva názor, že skutočnosť, že „staronemecká krytina“ je drahšia ako komerčná strešná bridlica a vyhľadávajú ju iba určití spotrebitelia so záujmom o zachovanie historického vzhľadu budov, nedáva právo považovať trh „staronemeckej krytiny“ za samostatný trh. |
(46) |
Podľa údajov sťažovateľov dosahuje celková výroba strešnej bridlice v Spoločenstve 743 000 ton. Španielsko je zďaleka najväčším výrobcom strešnej bridlice a značnú časť svojej výroby vyváža. Nemecko vyrába asi 9 000 až 10 000 ton strešnej bridlice. Podľa informácií Nemecka sa v roku 2002 doviezlo do krajiny viac ako 100 000 ton španielskej strešnej bridlice. Komisia preto dospela k názoru, že na trhu strešnej bridlice existuje obchod medzi členskými štátmi a Magog je konkurentom výrobcov v iných členských štátoch. |
(47) |
Opatrenie vykoná spolková krajina Severné Porýnie-Westfálsko. Opatrenie je teda financované zo štátnych prostriedkov a možno ho pripísať štátu. |
(48) |
Komisia preto dospela k názoru, že dotáciu je potrebné považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, a preto sa musí skúmať jej zlučiteľnosť so spoločným trhom. |
6.2. Výnimky podľa článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES
(49) |
Článok 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES obsahuje výnimky zo všeobecného zákazu poskytovania pomoci ustanoveného v ods. 1. |
(50) |
Žiadne z ustanovení o výnimkách článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES nie je v tomto prípade použiteľné. Pomoc nemá ani sociálny charakter, ani sa neposkytuje jednotlivým spotrebiteľom. Pomoc ani neodstraňuje škody vzniknuté v dôsledku prírodných katastrôf alebo iných mimoriadnych udalostí, ani nevyrovnáva žiadne hospodárske nevýhody spôsobené rozdelením Nemecka. |
(51) |
Pokiaľ ide o možné výnimky podľa článku 87 ods. 3 Zmluvy o ES, treba konštatovať, že projekt sa nerealizoval v oblasti, ktorá má nárok na podporu rozvoja podľa článku 87 ods. 3 písm. a) alebo c) Zmluvy o ES a teda nepripadá do úvahy pre poskytnutie pomoci na regionálny rozvoj. |
(52) |
Nariadením (ES) č. 70/2001 zmeneným a doplneným nariadením (ES) č. 364/2004 (7), ktorým sa rozširuje jeho pôsobnosť o pomoc na výskum a vývoj, sa povoľuje poskytnutie štátnej pomoci pre MSP na základný a priemyselný výskum, ako aj predkonkurenčný vývoj. Aj keď táto pomoc bola poskytnutá ešte predtým, ako nariadenie (ES) č. 364/2004 nadobudlo účinnosť, dá sa použiť zmenené a doplnené nariadenie (ES) č. 70/2001, pretože podľa jeho článku 9a sú individuálne pomoci, poskytnuté pred dátumom nadobudnutia účinnosti nariadenia (ES) č. 364/2004 pri chýbajúcom povolení Komisie a porušujúce požiadavku článku 88 ods. 3 na oznamovanie, zlučiteľné so spoločným trhom, ak spĺňajú požiadavky ustanovené v zmenenom a doplnenom nariadení (ES) č. 70/2001. |
(53) |
V článku 2 nariadenia (ES) č. 70/2001 sa definuje základný výskum ako prehĺbenie vedeckých a technických poznatkov, ktoré nie sú spojené s priemyselnými alebo komerčnými cieľmi. Priemyselný výskum sa definuje ako plánované výskumné alebo hodnotiace skúmanie zamerané na získanie nových poznatkov, cieľom ktorého je, aby sa takéto poznatky mohli využiť pri vývoji nových produktov, procesov alebo služieb alebo na realizáciu významného zlepšenia existujúcich produktov, procesov alebo služieb. Keďže pri tomto projekte ide o vývoj prototypu a dvoch zariadení, ktoré sa majú použiť vo výrobe, jednoznačne nejde o základný alebo priemyselný výskum. |
(54) |
Ten istý článok definuje predkonkurenčný vývoj ako implementovanie výsledkov priemyselného výskumu do plánu, opatrení alebo projektu na nové, pozmenené alebo zlepšené produkty, procesy alebo služby, bez ohľadu na to, či sú určené na predaj alebo použitie vrátane vyhotovenia počiatočného prototypu, ktorý by sa nemal komerčne využívať. Rovnako sem môže patriť aj koncepčná formulácia alebo návrh alternatívnych produktov, procesov alebo služieb a úvodná demonštrácia projektov alebo pilotných projektov za predpokladu, že sa takéto projekty nedajú upraviť alebo použiť na priemyselné využitie, alebo sa nedajú komerčne využiť. |
(55) |
Komisia konštatuje, že prvá fáza projektu pozostávala z vývoja prototypu a dvoch zariadení, ktoré následne zaradili do výrobného procesu. Zhotovenie dvoch zariadení nemožno považovať za predkonkurenčný vývoj, keďže sa používajú vo výrobe. Za predkonkurenčný vývoj možno však podľa názoru Komisie považovať vývoj prototypu. Prototyp je súčasťou projektu zameraného na zlepšenie výrobného procesu. Nebude sa používať na výrobu, keďže ho v roku 2003 demontovali. Pokiaľ ide o inovačný charakter, Komisia berie na vedomie, že podľa tvrdenia Nemecka sa vyvinutý prototyp výrazne líši od rezačiek používaných na výrobu bežnej bridlice v Španielsku, ktoré by neboli vhodné na výrobu „staronemeckej krytiny“. Navyše Magog získal po implementácii projektu niekoľko patentov. |
(56) |
Podľa článku 5a ods. 3 nariadenia (ES) č. 70/2001 predstavuje maximálna intenzita pomoci na predkonkurenčný vývoj malých a stredných podnikov 35 % v hrubom vyjadrení z oprávnených nákladov projektu. Článok 5a ods. 4 povoľuje zvýšenie až o 10 percentuálnych bodov, ak sa výsledky projektu široko prezentujú na odborných kongresoch alebo vedeckých konferenciách, a tiež vo vedeckých a technických odborných časopisoch. |
(57) |
Časť výsledkov sa poskytla inému podniku vo forme licencie. Výsledky projektu budú tiež uverejnené v odbornom časopise. Komisia preto dospela k záveru, že k intenzite pomoci vo výške 35 % možno pripočítať zvýšenie o 10 percentuálnych bodov, čím sa maximálna povolená intenzita pomoci zvýši na 45 %. Keďže náklady na vývoj prototypu dosiahli 464 410 EUR, povolená pomoc predstavuje 208 985 EUR. |
(58) |
Okrem toho existuje možnosť považovať štúdiu realizovateľnosti, vypracovanú v rámci 1. fázy, za predbežnú štúdiu overenia možnosti technickej realizácie pred predkonkurenčným vývojom v zmysle článku 5b nariadenia (ES) č. 70/2001, pre ktorú je povolená intenzita pomoci až do výšky 75 %. Náklady na štúdiu realizovateľnosti dosiahli 25 565 EUR, z čoho vyplýva oprávnená pomoc vo výške 19 174 EUR. Celková výška oprávnenej pomoci podľa nariadenia (ES) č. 70/2001 teda predstavuje 228 158 EUR. |
(59) |
Ako sa už uviedlo v odôvodnení 55, zhotovenie zariadení 2 a 3, ktoré sa používajú na priemyselnú výrobu, sa nedá klasifikovať ako predkonkurenčný vývoj a preto nepripadá do úvahy uplatnenie pomoci na výskum a vývoj. Zhotovenie zariadení však možno považovať za investíciu do hmotného a nehmotného majetku v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001, keďže sa ním dosiahla zásadná zmena výrobného procesu v podniku Magog vďaka racionalizácii a modernizácii existujúceho výrobného procesu. |
(60) |
podľa článku 4 nariadenia (ES) č. 70/2001 sa umožňuje subvencovať investície do hmotného a nehmotného majetku s intenzitou pomoci v hrubom vyjadrení až do výšky 15 % pre malé podniky. V článku 2 sú definované investície do hmotného majetku ako investície do základného hmotného majetku, určeného na vytvorenie nového alebo rozšírenie existujúceho podniku, alebo na zavedenie činností, zameraných na podstatné zmeny výrobku alebo výrobného procesu v existujúcom podniku (ide najmä o racionalizáciu, diverzifikáciu alebo modernizáciu). Investície do nehmotného majetku sú investície do prevodu technológií získaním patentových práv, licencií, know-how alebo nepatentovaných technických vedomostí. |
(61) |
Náklady na vybudovanie zariadení 2 a 3 dosiahli 733 970 EUR. Nemecko zastáva názor, že aj náklady na 2. a 3. fázu a na razenie chodieb možno považovať za investície do hmotného a nehmotného majetku v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001 a ako také spôsobilé na príjem pomoci. |
(62) |
Podľa názoru Komisie sú náklady na vybudovanie haly pre nový výrobný proces (bod 2 tabuľka 2), nákup rezačky pre nový výrobný proces (bod 3) a investície do úpravy vody (bod 4), ako aj administratívneho prepojenia (bod 5) investíciami do hmotného majetku v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001. Tieto investície sú súčasťou projektu na racionalizáciu a modernizáciu výrobného procesu podniku Magog a ako také v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001 oprávnené na získanie pomoci. Právo na pomoc sa podľa názoru Komisie vzťahuje aj na honorár architektovi za navrhnutie „haly 2005“ (3 600 EUR), keďže je to súčasť nákladov na „halu 2005“. Celkové náklady v rámci tohto opatrenia činia 522 859 EUR. |
(63) |
Na rozdiel od Nemecka Komisia dospela k záveru, že ostatné náklady na 2. a 3. fázu a razenie chodieb nemôžu byť predmetom pomoci. Investície do „haly 2002“ (bod 1 tabuľka 2) sa týkajú opravy a renovácie už existujúcej haly na rezanie materiálu v roku 2002 a ako také predstavujú čisté náhradné investície, a teda nie sú podľa nariadenia (ES) č. 70/2001 oprávnené na získanie pomoci. |
(64) |
Ťažobné zariadenie je stroj, ktorý sa používa pri ťažbe bridlice v lome (bod 6). Podľa názoru Komisie obstaranie tohto stroja nie je investíciou do hmotného majetku v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001, náklady na obstaranie tohto stroja sú skôr čistými prevádzkovými nákladmi. Obstaranie ťažobného zariadenia nie je súčasťou investičného projektu na racionalizáciu a modernizáciu výrobného procesu v Magogu. |
(65) |
Patentové náklady vo forme advokátskych odmien za prihlasovanie patentov (bod 7) síce súvisia s projektom na racionalizáciu a modernizáciu, ale nepredstavujú oprávnené náklady v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001, pretože tu nejde o investíciu do nehmotného majetku. |
(66) |
Náklady na razenie chodieb v rokoch 2002 až 2005 (bod 8) a tiež predpokladané náklady na razenie chodieb v rokoch 2006 až 2007 (bod 9) predstavujú podľa názoru Komisie bežné prevádzkové náklady a nie investície do hmotného majetku v zmysle nariadenia (ES) č. 70/2001. To isté sa týka aj nákladov na prácu vedúceho projektu a inžiniera v rokoch 2004/2005, ktoré súvisia s razením chodieb (bod 10). |
(67) |
Komisia sa okrem toho domnieva, že náklady, ktoré vznikli v roku 2005 v súvislosti s demoláciou budovy (bod 11), nemôžu byť predmetom pomoci, keďže demolácia nie je súčasťou investičného projektu na racionalizáciu a modernizáciu výrobného procesu. Skôr ide o bežnú obchodnú činnosť Magogu, čo nezodpovedá definícii investície do hmotného majetku podľa nariadenia (ES) č. 70/2001. Zvyšná časť honoráru architektovi (bod 12), ktorá nesúvisí s „halou 2005“, tiež nie je podľa názoru Komisie súčasťou investičného projektu, keďže tento honorár nesúvisí s investíciami, ktoré sú súčasťou projektu na racionalizáciu a modernizáciu. |
(68) |
Komisia teda dospela k záveru, že náklady na investície do hmotného a nehmotného majetku, ktoré sú podľa nariadenia (ES) č. 70/2001 oprávnené, činia 733 970 EUR v 1. fáze a 522 859 EUR v 2. a 3. fáze, t. j. spolu 1 256 829 EUR. Keďže povolená maximálna intenzita pomoci pre malé podniky predstavuje 15 %, vyplýva z toho maximálna povolená výška pomoci pre investície do hmotného a nehmotného majetku v hodnote 188 524 EUR. |
(69) |
Komisia zastáva názor, že v tomto prípade nemožno uplatniť žiadne z ostatných smerníc a nariadení Spoločenstva týkajúce sa okrem iného pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu, ochranu životného prostredia, vzdelávanie, zamestnanosť alebo rizikový kapitál. |
(70) |
Komisia tiež skúmala, či je pomoc zlučiteľná so spoločným záujmom, predovšetkým s cieľom ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov v zmysle článku 137 Zmluvy o ES. Podľa článku 137 Zmluvy o ES Spoločenstvo podporuje a dopĺňa aktivitu členských štátov hlavne v oblasti zlepšovania životného prostredia s cieľom ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov a tiež zlepšovania pracovných podmienok. Komisia dospela k záveru, že sa pomoc nedá považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom na tomto základe, keďže neslúži primárne zlepšeniu životného prostredia s cieľom ochrany zdravia a bezpečnosti pracovníkov, ale racionalizácii a modernizácii výrobného procesu v podniku Magog. Skutočnosť, že projekt (ako vedľajší efekt) prispel aj k zlepšeniu pracovných podmienok zamestnancov a zredukoval ručnú prácu a úroveň hlučnosti na pracovisku, tento záver nijako nevyvracia. |
VII. ZÁVER
(71) |
Komisia konštatuje, že Nemecko poskytlo v rozpore s článkom 88 ods. 3 Zmluvy o ES pomoc podniku Magog vo výške 702 093 EUR. Podľa názoru Komisie je suma 416 683 EUR (228 158 EUR pre výskum a vývoj a 188 524 EUR v prospech investície do hmotného a nehmotného majetku (8) podľa nariadenia (ES) č. 70/2001 zlučiteľná so spoločným trhom. Zvyšná časť vo výške 285 410 EUR je nezlučiteľná so spoločným trhom a podlieha vráteniu, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc vo výške 416 683 EUR, ktorú Nemecko poskytlo v prospech podniku Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, je podľa článku 87 ods. 3 písm. c) zlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Štátna pomoc vo výške 285 410 EUR, ktorú Nemecko poskytlo v prospech podniku Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 3
1. Nemecko prijme všetky potrebné opatrenia, aby od príjemcu získalo späť nezákonne vyplatené sumy uvedené v článku 2.
2. O vrátenie štátnej pomoci sa požiada bezodkladne podľa vnútroštátnych postupov, pokiaľ tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia. Spätne požadovaná suma by mala obsahovať úroky splatné od momentu, keď mal príjemca pomoc nezákonne k dispozícii až do jej skutočného vrátenia.
3. Úroky, ktoré treba vrátiť podľa ods. 2, sa počítajú podľa článkov 9 a 11 nariadenia Komisie (9) (ES) č. 794/2004.
4. Nemecko do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia formálne požiada príjemcov pomoci, uvedených v ods. 2, aby vrátili nezákonne vyplatenú a nezlučiteľnú pomoc a príslušné úroky.
Článok 4
Nemecko do dvoch mesiacov po oznámení tohto rozhodnutia oznámi Komisii opatrenia prijaté na jeho vykonanie, pričom použije tlačivo v prílohe k tomuto rozhodnutiu.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Spolkovej republike Nemecko.
V Bruseli 8 . marca 2006.
Za Komisiu
Neelie KROES
členka Komisie
(1) EÚ C 282, 19.11.2004, s. 3.
(2) Pozri poznámku pod čiarou 1.
(3) Ú. v. EÚ L 124, 20.5.2003, s. 36.
(4) Číselné údaje nie sú vzhľadom na zaokrúhlenie celkom presné.
(5) Ú. v. ES L 10, 13.1.2001, s. 33.
(6) Ú. v. ES C 45, 17.2.1996, s. 5.
(7) Ú. v. EÚ L 63, 28.2.2004, s. 22.
(8) Číselné údaje nie sú vzhľadom na zaokrúhlenie celkom presné.
(9) Ú. v. EÚ L 140, 30.11.2004, s. 1.
PRÍLOHA
INFORMÁCIE TÝKAJÚCE SA IMPLEMENTÁCIE ROZHODNUTIA KOMISIE K(2006)641
1. Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť
1.1. |
Uveďte podrobnosti o výške štátnej pomoci poskytnutej príjemcovi nezákonne:
Poznámky: |
1.2. |
Podrobne vysvetlite výpočet úrokov splatných z výšky pomoci, ktorá sa má vrátiť. |
2. Plánované opatrenia a opatrenia už prijaté za účelom vymáhania pomoci
2.1. |
Podrobne opíšte, aké opatrenia sa prijali a aké sa plánujú prijať na účely okamžitého a účinného vymáhania pomoci. Vysvetlite, aké alternatívne opatrenia na výkon vymáhania pomoci sú k dispozícii podľa vnútroštátneho práva. Uveďte, pokiaľ je k dispozícii, právny základ prijatých/plánovaných opatrení. |
2.2. |
Do akého termínu sa vrátenie pomoci ukončí? |
3. Pohľadávky, ktoré už boli vrátené
3.1. |
Uveďte informácie o pomoci, ktorú už príjemca vrátil:
|
3.2. |
Pripojte informácie, ktoré potvrdzujú vrátenie pomoci uvedenej v tabuľke v bode 3.1. |
(o) |
Dátum, kedy sa pomoc alebo jednotlivé splátky pomoci príjemcovi poskytli (ak opatrenie pozostáva z viacerých splátok a úhrad, použite samostatné riadky) |
(2) Výška pomoci poskytnutej príjemcovi (brutto ekvivalenty pomoci)
(o) |
Dátum(-y) vrátenia pomoci |
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/205 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 8. marca 2006
o štátnej pomoci – Francúzsko – pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podniku Air Lib
(oznámené pod číslo C(2006) 649)
(Iba znenie vo francúzskom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/745/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zaineteresovaných strán na predloženie pripomienok v súlade s uvedenými článkami (1),
keďže:
I. KONANIE
(1) |
Listom z 22. januára Francúzsko oznámilo Európskej komisii pomoc na záchranu leteckej spoločnosti Société d'exploitation AOM Air Liberté (ďalej len „Air Lib“ alebo „spoločnosť“). |
(2) |
Keďže sa toto opatrenie nelegálne zaviedlo pred tým, ako by ho Komisia schválila, bolo zaregistrované ako neoznámená pomoc pod číslom NN 42/2002. |
(3) |
Listom z 24. januára 2003 (GS (2003) D/228222) Komisia informovala Francúzsko o svojom rozhodnutí začať konanie ustanovené v článku 88 ods. 2 Zmluvy voči tejto pomoci. |
(4) |
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (2). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k predmetnej pomoci v lehote jedného mesiaca od uverejnenia, čiže do 11. mája 2003. |
(5) |
Komisia dostala pripomienky k tejto téme od tretiny zainteresovaných strán zásielkami z 9. a 12. mája 2003. Na základe žiadosti Komisie z 21. mája táto tretina súhlasila so zrušením dôverného charakteru týchto poznámok. Poznámky sa teda doručili Francúzsku listom z 23. júna 2003, pričom sa mu poskytla lehota jedného mesiaca na ich pripomienkovanie. Zároveň Francúzsko listom z 19. mája 2003 odovzdalo svoju odpoveď na začatie konania. |
(6) |
II. PODROBNÝ OPIS POMOCI
(7) |
Na základe rozhodnutia svojich bývalých akcionárov a najmä spoločnosti Swissair nepokračovať vo svojej investičnej stratégii a keďže sa nenašli noví investori, zaviedol 19. júna 2001 obchodný súd v Créteil nad spoločnosťami Air Liberté AOM (predtým AOM Minerve), Air Liberté a piatimi dcérskymi spoločnosťami nútenú správu. Súd potom 27. júla 2001 za jeden symbolický frank zveril prebranie aktív spoločností pod nútenou správou spoločnosti Holco a následne všetkým dcérskym spoločnostiam, ktoré má pod kontrolou. Spoločnosť Air Lib (obchodné meno spoločnosti Société d'exploitation AOM Air Liberté SA), dcérska firma spoločnosti Holco SAS, v ktorej má takmer 100 % podiel pán Corbet, sa založila na tento účel 24. augusta 2001. |
(8) |
Súd takisto 1. augusta 2001 uznal za platný princíp transakcie, ktorú navrhli bývalí akcionári a ktorou sa Swissair zaviazal zaplatiť 1,5 miliardy FRF (čiže 228,7 miliónov eur). Začiatkom septembra 2001 Swissair pred tým, ako skrachoval, vyplatil len 1 050 miliónov FRF (čiže 160 miliónov eur). V dôsledku týchto nedostatočných financií a ďalších problémov vyplývajúcich z udalostí 11. septembra 2001 spoločnosť predpovedala svoje straty za rok 2001 a 2002. Francúzsko teda zaviedlo pomoc na zachránenie spoločnosti. Dňa 9. januára 2002 už bola vyplatená suma 16,5 milióna eur z tejto obnoviteľnej maximálne šesťmesačnej pomoci maximálnej výšky 30,5 miliónov eur (200 miliónov FRF). Zostatok 14 miliónov eur bol vyplatený 28. februára 2002. Táto pomoc vraj pokryla len časť krátkodobých potrieb spoločnosti. Bez akéhokoľvek ďalšieho oznámenia reštrukturalizačného plánu spoločnosti alebo dôkazu vyplatenia pôžičky Komisia 9. júla 2002 Francúzsku oznámila, že pokračuje v skúmaní prípadu ako nezákonne pridelenej pomoci na reštrukturalizáciu. |
(9) |
Spoločnosť vraj totiž podľa informácií uverejnených v tlači a na svojej internetovej stránke otvorila mnohé linky. Najskôr išlo o linky do severnej Afriky od zimy 2001 a od apríla 2002 boli vo Francúzsku pod menom Air Lib Express ponúkané nízkonákladové lety (low cost). Napokon, koncom októbra 2002 spoločnosť Air Lib zaviedla low cost lety z Paríža do Talianska. Medzičasom vyšlo najavo, že obchodné dlhy zostali nezaplatené, alebo že boli schválené špecifické zálohy: odloženie sociálnych dávok, zálohy, ktoré uskutočnila Air France, oslobodenie od DPH... Podľa tlače tak mala spoločnosť Air Lib k 1. novembru 2002 celkový dlh takmer 90 miliónov eur voči štátnym organizáciám a podnikom. Plánovalo sa tiež, že spoločnosť Air Lib prevezme akcionár Spoločenstva holandská skupina IMCA. |
III. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(10) |
Tretia zainteresovaná strana francúzska letecká spoločnosť SA Corse Air International („Corsair“) v pripomienkach Komisii predložila hlavne právne dokumenty o jej konaní s franzúzskymi súdmi. Spoločnosť Corsair totiž začiatkom roka 2003 predvolala Air Lib pred obchodný súd v Créteil, aby súd skonštatoval nezákonnú pomoc, ktorú spoločnosť Air Lib prijala, aby túto pomoc vrátila a aby sa zastavili vyššie uvedené obchodné činnosti, ktoré Corsair považuje za nelojálne praktiky vyplývajúce z uvedenej nezákonnej pomoci. |
(11) |
Uznesením z 12. februára 2003 a vzhľadom okrem iného na začatie konania zo strany Komisie súd vyhlásil, že v tomto prípade nemá právomoc. Spoločnosť Corsair si na základe predloženia informácií priala získať stanovisko Komisie k tomu, že podľa nej je rozhodnutie súdu v protiklade s jeho vlastnou súdnou praxou a judikatúrou Spoločenstva. |
(12) |
Spoločnosť Corsair takisto predložila argumenty na podporu kritiky, ktorú Komisia vyjadrila k pôvodnej štátnej pomoci, obchodnému vývoju spoločnosti a iným fiškálnym a sociálnym podporným opatreniam, ktoré spoločnosť prijala. |
IV. POZNÁMKY FRANCÚZSKA
(13) |
Francúzske orgány Komisii 19. mája 2003 oznámili, že z dôvodu neúspechu projektov prevzatia spoločnosti Air Lib spoločnosťou IMCA boli nútené neobnoviť spoločnosti Air Lib 5. februára 2003 dočasnú prevádzkovú licenciu, ktorej platnosť vtedy končila. Spoločnosť Air Lib preto a z dôvodu vážnych finančných problémov požiadala 13 février 2003obchodný súd v Créteil o konkurzné konanie a súd ju dal do likvidácie 17. februára. Likvidácia bola potvrdená v odvolacej inštancii 4. apríla. |
(14) |
Medzičasom sa akékoľvek konanie na obnovenie aktivity javilo nemožné a koordinátor parížskych letísk 30. marca 2003 pristúpil k prerozdeleniu približne 35 000 časových úsekov, ktoré sa uvoľnili. |
(15) |
Francúzsko teda poznamenalo, že konanie vo veci formálneho zisťovania, ktoré začalo 21. januára 2003, sa mu zdalo byť bezpredmetné, keďže súdna likvidácia bola jednou z možností ustanovených usmerneniami Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu. |
V. ZÁVERY
(16) |
Komisia poznamenáva, že aktivity príjemcu pomoci boli ukončené bez toho, aby ich akýmkoľvek spôsobom obnovil tretí subjekt v rámci súdneho alebo iného konania. Ukončilo sa tak každé prípadné narušenie hospodárskej súťaže, ktoré by vyplývalo z opatrenia zavedeného francúzskymi orgánmi v prospech spoločnosti Air Lib. |
(17) |
Komisia okrem toho pripomína, že odsekom 23 d usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a reštrukturalizáciu podnikov s ťažkosťami uverejnených v roku 1999 (3) sa skutočne ustanovuje, že likvidácia podniku je jedným zo zdrojov zániku pomoci na záchranu. |
(18) |
Na základe uvedeného je konanie formálneho zisťovania začaté 21. januára 2003 podľa článku 88 ods. 2 zmluvy o ES bezpredmetné. |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Konanie podľa článku 88 ods. 2 zmluvy o ES začaté 21. januára 2003 voči spoločnosti Société d'exploitation AOM Air Liberté, takzvanej „Air Lib“, sa týmto ukončuje.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.
Brusel, 8. marca 2006.
Za Komisiu
Jacques BARROT
podpredseda
(1) Rozhodnutie z 21. januára 2003 uverejnené v Ú. v. EÚ C 88, 11.4.2003, s. 11.
(2) Pozri poznámku pod čiarou 1.
(3) Ú. v. ES C 288, 9.10.1999, s. 2.
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/207 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 04. aprila 2006
o štátnej pomoci, ktorú Holandsko plánuje poskytnúť na projekt výstavby obchodnej pasáže v Haaksbergene Štátna pomoc č. C 33/2005 (ex N 277/2004)
(oznámené pod číslo C(2006) 1184)
(Iba znenie v holandskom jazyku je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2006/746/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve zúčastnených strán na predloženie pripomienok v súlade s uvedenými ustanoveniami,
keďže:
1. KONANIE
(1) |
Komisia prijala listom z 23. januára 2004, ktorý bol zaregistrovaný 23. februára 2004, sťažnosť týkajúcu sa možnej pomoci na stavebný projekt v Haaksbergene, Holandsko. Komisia listom z 15. apríla 2004 požiadala holandské orgány o vysvetlenie tohto opatrenia. V liste z 18. mája 2004, ktorý bol zaregistrovaný 25. mája 2004, Holandsko oznámilo Komisii, že uvedené opatrenie bude onedlho notifikované. |
(2) |
Listom z 25. júna 2004, ktorý bol zaregistrovaný 30. júna 2004, Holandsko notifikovalo Komisii pomoc, ktorú obec Haaksbergen zamýšľa poskytnúť stavebným firmám zúčastňujúcim sa na projekte obchodnej pasáže. Komisia listom z 12. júla 2004 požiadala o bližšie vysvetlenie, ktoré bolo poskytnuté na zasadnutí Komisie 8. októbra 2004 a listom z 30. decembra 2004, ktorý bol zaregistrovaný 10. januára 2005. Holandsko poskytlo ďalšie doplňujúce informácie listom 11. mája 2005, ktorý bol zaregistrovaný 18. mája 2005. |
(3) |
Komisia listom z 21. septembra 2005 oznámila Holandsku, že sa rozhodla začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES v súvislosti so štátnou pomocou. |
(4) |
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej Únie (1) . Komisia požiadala zainteresované strany, aby jej zaslali prípadné pripomienky vo veci pomoci. Komisia nedostala žiadne pripomienky. |
(5) |
Reakcia Holandska na začatie konania vo veci formálneho zisťovania bola vysvetlená v liste z 29. decembra 2005, ktorý bol zaregistrovaný 5. januára 2006. |
2. OPIS
2.1. Projekt
(6) |
Obecný úrad v Haaksbergene, v obci s 24 000 obyvateľmi v provincii Overijssel neďaleko hranice s Nemeckom, už od začiatku deväťdesiatych rokov zvažoval plány oživenia súčasného centra obce. S pomocou poradcov boli preštudované rôzne plány vybudovať v centre kvalitné byty a vhodné obchodné priestory. Ani prvá stavebná spoločnosť, s ktorou chcela obec uvedený projekt realizovať, ani samotná obec neboli schopné kúpiť pozemky, na ktorých sa mal uvedený projekt realizovať. |
(7) |
Koncom deväťdesiatych rokov pozemky získalo šesť stavebných spoločností, ktoré sa následne spojili. Vypracovali projekt, ktorý rátal s výstavbou 58 bytov a 11 obchodných priestorov. Projekt nezahŕňal žiadne verejné práce, ktoré by stavebné spoločnosti vykonali v prospech obce, ako napríklad vybudovanie infraštruktúry, ktorá by sa odovzdala do užívania obce. Projekt rátal s výstavbou bytov a obchodov, ktoré sa mali predať alebo prenajať súkromným osobám. Z výpočtov však vyplynulo, že projekt bude nerentabilný. |
2.2. Štátna pomoc
(8) |
Obec sa vzhľadom na veľkú dôležitosť, ktorú pripisovala projektu oživenia centra obce šiestimi stavebnými spoločnosťami, a na skutočnosť, že môže rátať s finančnou pomocou provincie, rozhodla projekt podporiť. Týmto príspevkom obec chcela najmä pokryť očakávanú stratu. Uzavrela už dohodu o spolupráci so stavebnými spoločnosťami, ale pomoc uvedená v dohode ešte nebola schválená. |
(9) |
Štátna pomoc sa mala poskytnúť najmä vo forme dotácie od obce v prospech stavebných spoločností vo výške 2,98 mil. EUR (opatrenie 1). Táto suma už zahŕňa finančnú pomoc, ktorú provincia poskytla obci na tento projekt, a to vo výške 453 780 EUR (1 000 000 NLG), a zodpovedá očakávanej strate projektu vypočítanej na základe očakávaných nákladov a príjmov. |
(10) |
V súlade s jedným z článkov uvedenej dohody o spolupráci bude určený nezávislý audítor, ktorý po kolaudácii vyčísli skutočné náklady a príjmy. Pokiaľ bude skutočná strata, ktorú po ukončení výstavby vyčísli určený audítor, nižšia ako odhadovaná strata, na základe ktorej bude dotácia poskytnutá, obci bude vrátených iba 50 % tej časti pomoci, ktorá prevyšuje skutočnú stratu. Inými slovami, stavebné spoločnosti si môžu nechať zvyšných 50 % finančnej pomoci, ktorou nebude pokrytá strata. Toto ustanovenie sa ďalej označuje ako „ustanovenie o čiastočnom vrátení finančných prostriedkov“. V prípade, že skutočná strata bude vyššia, ako sa očakávalo, dotácia poskytnutá obcou zvýšená nebude. |
(11) |
Okrem pomoci vo forme dotácie (opatrenie 1), sa Komisia rozhodla začať konanie, pokiaľ ide o tri iné opatrenia, ktoré by mohli predstavovať pomoc. Druhé opatrenie sa týka bezplatného prevodu niektorých pozemkov vo vlastníctve obce na stavebné spoločnosti (2) (opatrenie 2). Podľa oznámenia holandských orgánov mali tieto parcely hodnotu 233 295 EUR, ale Komisia nedostala žiadne oznámenie o odhadovanej cene. Ďalej bude obec zodpovedná za 35 % nákladov, ktoré po dokončení projektu môžu vyplynúť z požiadaviek na náhradu škôd podľa článku 49 zákona o územnom plánovaní (opatrenie 3). Zodpovednosť za zvyšných 65 % prevezmú stavebné spoločnosti. Na záver nebolo jasné, či obec predá stavebným spoločnostiam jeden pozemok a jednu budovu za účtovnú alebo trhovú hodnotu (opatrenie 4). |
(12) |
Po ukončení projektu obec bezplatne získa niekoľko pozemkov, ktoré majú podľa stavebného povolenia slúžiť ako verejné priestranstvá. Notifikácia neobsahovala presnú odhadovanú cenu dotknutých pozemkov (opatrenie 2a). |
2.3. Príjemcovia
(13) |
Príjemcami pomoci v rámci uvedených opatrení sú stavebné spoločnosti, ktoré sa zúčastňujú na uvedenom projekte. |
(14) |
Prvým priamym príjemcom je spoločnosť Rabo Vastgoed B.V. Táto spoločnosť je súčasťou veľkej skupiny, ktorá pôsobí na medzinárodnej úrovni, najmä v oblasti financovania. Rabo Vastgoed B.V. je zodpovedná za 25 % projektu. |
(15) |
Podľa dohody o spolupráci je druhým priamym príjemcom Centrum Haaksbergen B.V. Túto spoločnosť založilo päť stavebných spoločností so zámerom realizovať daný projekt. Týchto päť spoločností má za úlohu realizovať všetky stavebné aktivity, ktoré zastrešuje Centrum Haaksbergen B.V. Ide predovšetkým o právnickú konštrukciu ad hoc bez „skutočných“ ekonomických aktivít. Na základe uvedeného možno konštatovať, že pomoc poskytnutá v prospech Centrum Haaksbergen bude postúpená uvedeným piatim spoločnostiam. Podľa holandských orgánov každá z nich zodpovedá za 15 % projektu. Holandsko takisto poskytlo informáciu, že RoTij Bouwontwikkeling Oost B.V. je spoločnosťou s celonárodným pôsobením, zatiaľ čo štyri ostatné stavebné spoločnosti – Besathij B.V., Bouwbedrijf Assink Eibergen B.V., Bouwbedrijf Deeterink B.V. a Bouwburo Jan Scharenborg B.V. – sú spoločnosťami na regionálnej, prípadne miestnej úrovni. |
(16) |
Hoci sú príjemcovia v predloženom rozhodnutí charakterizovaní ako „stavebné“ spoločnosti, ich aktivity sa neobmedzujú výlučne na stavebný priemysel. Zaoberajú sa kompletným návrhom a realizáciou projektov nehnuteľností. |
2.4. Relevantné trhy
(17) |
Relevantnými trhmi sú trh výstavby a predaja bytov a trh výstavby a prenájmu komerčných priestorov. Vzhľadom na skutočnosť, že Haaksbergen leží neďaleko hranice s Nemeckom, je pravdepodobné, že niektorí holandskí a nemeckí dodávatelia a zákazníci, ktorí pôsobia na týchto trhoch, by mohli rozvinúť aj aktivity v susednej krajine. |
3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(18) |
Komisia začala konanie vo veci formálneho zisťovania, pretože mala pochybnosti, či niektoré opatrenia, ktoré chcelo obecné zastupiteľstvo implementovať, nepredstavovali štátnu pomoc, a či by takáto pomoc mohla byť považovaná za zlučiteľnú so spoločným trhom. |
(19) |
Vzhľadom na možnosť kvalifikovať štátne opatrenia ako pomoc Komisia upozornila najmä na skutočnosť, že ustanovenie o čiastočnom vrátení finančných prostriedkov predstavuje pre stavebné spoločnosti výhodu. |
(20) |
Pokiaľ ide o prípadné výnimky zo všeobecného zákazu štátnej pomoci podľa článku 87 ods. 1, Komisia upozornila najmä na to, že automatické výnimky uvedené v článku 87 ods. 2 písm. b) a c) sa nevzťahujú na predmetné opatrenia pomoci. Takisto sa opatrenia pomoci v zmysle článku 87 ods. 2 písm. a) nemôžu považovať za pomoc určenú na projekt sociálneho zamerania, a to okrem iného aj preto, že kúpa nových bytov nie je vyhradená pre sociálne slabšie osoby. |
(21) |
V súvislosti s výnimkami uvedenými v článku 87 ods. 3 Komisia upozornila na skutočnosť, že obec Haaksbergen neleží v podporovanej oblasti, a preto nie je oprávnená na regionálnu pomoc na základe článku 87 ods. 3 písm. a) a c). Výnimka podľa článku 87 ods. 3 písm. b) nie je v danom prípade relevantná. Komisia vypracovala viaceré usmernenia a rámce, v ktorých sa stanovujú pravidlá na poskytnutie pomoci na základe výnimky podľa článku 87 ods. 3 písm. c). Zdá sa, že v danom prípade nie je možné uplatniť žiadne z týchto usmernení. Takisto bola zvážená výnimka pre znevýhodnené mestské časti (3). Táto výnimka sa na projekt nemôže vzťahovať okrem iného aj preto, pretože Haaksbergen nie je mestská časť v zmysle oznámenia Komisie. Uvedené územie logicky teda nespadá ani pod európsky program URBAN II. Na záver, nemôže sa uplatniť ani výnimka podľa článku 87 ods. 3 písm. d) týkajúca sa kultúry, pretože tento projekt sa týka novostavby, a teda nemá za cieľ renováciu existujúcich budov, ani žiadny iný kultúrny cieľ. |
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(22) |
Komisia nedostala žiadne pripomienky alebo návrhy od zainteresovaných strán. |
5. PRIPOMIENKY HOLANDSKA
(23) |
Vo svojej reakcii na začatie konania vo veci formálneho zisťovania poskytli holandské orgány doplňujúce informácie vo veci prevodu pozemkov obcou a na obec (opatrenie 2 a opatrenie 2a). Bezplatný prevod pozemkov na stavebné spoločnosti (opatrenie 2) sa týka celkovej rozlohy 674 m2. Ako protihodnotu dostane obec 1 077 m2 (opatrenie 2a). Holandské orgány poskytli aj znalecký posudok, podľa ktorého hodnota uvedených pozemkov dosahuje 135 EUR za m2. |
(24) |
Pokiaľ ide o predaj jedného iného pozemku a jednej budovy obce stavebným spoločnostiam (opatrenie 4), poskytli holandské orgány informácie, z ktorých vyplynulo, že cena transakcie bola výrazne vyššia ako cena, ktorú zaplatila obec pred niekoľkými rokmi za tento majetok. |
6. HODNOTENIE POMOCI
6.1. Existencia štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES
(25) |
Pri piatich preskúmaných opatreniach možno hovoriť o štátnych prostriedkoch. Dotácia (opatrenie 1) je priamym transferom peňazí obce. Prevod vlastníckych práv k parcelám a budovám mení celkovú hodnotu majetku obce (opatrenie 2, 2a a 4). Aj posledné opatrenie (opatrenie 3) sa koniec koncov týka obecných prostriedkov, pretože je poskytnutá záruka, ktorá môže viesť v budúcnosti k vyplateniu prostriedkov, a zároveň sa nevyžaduje platba zodpovedajúceho poplatku za záruku. |
(26) |
Dotácia zo strany obce (opatrenie 1) je pre spoločnosti prijímajúce pomoc výhodou, keďže dostávajú prostriedky, ktoré by za bežne platných trhových podmienok nezískali. |
(27) |
Bezplatný prevod pozemkov obce (opatrenie 2) je kompenzovaný prevodom veľkého priestranstva (opatrenie 2a) opačným smerom, tak ako to je uvedené v tej istej dohode. Podľa znaleckého posudky, ktorý predložilo Holandsko, získa obec čistú výmeru v hodnote 54 405 EUR (4). Ak sa teda na tieto dve opatrenia pozeráme spoločne, nepredstavujú žiadnu výhodu pre stavebné spoločnosti. |
(28) |
Obec bude takisto zodpovedná za 35 % nákladov, ktoré by mohli vyplynúť z požiadaviek na náhradu škôd pri nedodržaní plánu (opatrenie 3). V kapitole 2 časti 1 bode 2.1.2 oznámenia Komisie o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy o ES o štátnej pomoci vo forme záruk (5) sa uvádza, že „Prínosom štátnej záruky je, že riziko spojené s touto zárukou znáša štát. Za znášanie rizika štátom by sa za normálnych okolností musel platiť patričný poplatok. Ak sa štát zriekne tohto poplatku, je to osožné aj pre podnik, aj pre tok zdrojov štátu. V takom prípade, ak aj štát nevykoná žiadne platby na základe záruk, môže sa poskytnúť štátna pomoc na základe článku 87 ods. 1. Pomoc sa pridelí hneď po tom, ako sa poskytne záruka, a nie vtedy, keď sa o záruku žiada alebo vtedy, keď sa na základe záruk vykonávajú platby. To, či záruka predstavuje štátnu pomoc, alebo nie a ak áno, aká môže byť suma štátnej pomoci, sa musí stanoviť v tom istom čase, v akom sa poskytne záruka.“ V tomto prípade Komisia upozorňuje na skutočnosť, že riziko kompenzačných platieb na základe žiadostí o náhradu škôd bude čiastočne znášať vláda a že obec za takúto čiastočnú záruku nedostane žiadny poplatok. Týmto opatrením odpadnú teda spoločnostiam tie náklady, ktoré by za normálnych okolností museli znášať v rámci stavebného projektu, buď vo forme poplatku za záruku, resp. poistného, alebo, pokiaľ neuzatvoria žiadne poistenie, vo forme opatrení na možné vyplatenie náhrady škôd. Preto je v danom prípade možné hovoriť o výhode. |
(29) |
Pokiaľ ide o predaj pozemkov a majetku obce stavebným spoločnostiam (opatrenie 4), doplňujúce informácie holandských orgánov o cene, za ktorú obec získala tieto pozemky, odstraňujú pochybnosti, ktoré sa uvádzajú v rozhodnutí o začatí konania, pokiaľ ide o ich možný predaj za účtovnú hodnotu. Dokumenty s doplňujúcimi informáciami totiž dokazujú, že obec v pomerne krátkom čase dosiahla výrazné zvýšenie kapitálu. Preto nie je možné povedať, že prišla o možné príjmy. Táto transakcia teda neznamená žiadne výhody pre stavebné spoločnosti. |
(30) |
V rámci zhrnutia je možné skonštatovať, že dve opatrenia predstavujú výhodu pre stavebné spoločnosti (opatrenie 1 a 3), pri ostatných opatreniach (opatrenie 2, 2a a 4) tomu tak nie je. Opatrenia, ktoré nepredstavujú výhodu, teda nemožno považovať za štátnu pomoc a nebudú sa ďalej posudzovať. |
(31) |
V predchádzajúcich odsekoch sa posudzovali možné výhody pre stavebné spoločnosti. Komisia musí tiež preskúmať, či tieto výhody čiastočne neboli prenesené na kupujúcich a nájomcov bytov a obchodných priestorov. Môžu si totiž kúpiť alebo prenajať bytové alebo obchodné priestory, ktoré by inak pravdepodobne neexistovali alebo by boli oveľa drahšie. Táto výhoda by však, samozrejme, bola nepriama a rozptýlená. Je tiež nepravdepodobné, že by sa na výhody pre 58 majiteľov bytov dali uplatniť pravidlá štátnej pomoci, pretože ide o nepriamych príjemcov pomoci, ktorí nevyvíjajú žiadne hospodárske aktivity. Pre hospodárske subjekty, napríklad 11 obchodov, by prípadné výhody boli veľmi malé a v každom prípade by boli pod hodnotami, ktoré stanovuje nariadenie o pomoci de minimis. Komisia preto obmedzí svoje vyšetrovanie na prípadnú štátnu pomoc pre stavebné spoločnosti. |
(32) |
Opatrenie je jednoznačne selektívne, pretože sa vzťahuje iba na spoločnosti, ktoré sa zúčastňujú na tomto projekte. |
(33) |
Vďaka štátnej pomoci budú spoločnosti realizovať inak stratový projekt, ktorý pozostáva z výstavby a predaja alebo prenájmu bytov a obchodných priestorov. Táto pomoc teda priamo narúša hospodársku súťaž, pretože k existujúcim objektom pribudnú nové byty a obchodné priestory. |
(34) |
Ďalšie narušenie hospodárskej súťaže môže nastať v prípade, že štátna pomoc prevýši stratu, ktorú utrpeli spoločnosti v rámci realizácie projektu. S touto „extra“ dotáciou by mohli pri budúcich stavebných projektoch žiadať nižšie ceny a/alebo by tieto prostriedky mohli použiť na iné aktivity. Komisia upozorňuje na skutočnosť, že k tomuto prípadnému narušeniu hospodárskej súťaže nepríde, pokiaľ spoločnosti budú musieť na základe skutočných strát, ktoré audítor vyčísli po ukončení projektu, v plnej výške vrátiť tú časť pomoci, ktorá prevyšuje skutočnú stratu. Komisia zároveň konštatuje, že ustanovenie o čiastočnom vrátení finančných prostriedkov dáva spoločnostiam možnosť nechať si 50 % tej časti dotácie, ktorá prevyšuje stratu. Preto sa dodatočné narušenie nedá vylúčiť. |
(35) |
Komisia poznamenáva, že Haaksbergen leží v blízkosti hranice s Nemeckom. Preto na stavebnom trhu na výstavbu a predaj alebo prenájom bytov a obchodných priestorov pôsobí niekoľko nemeckých stavebných spoločností. Na druhej strane Komisia upozorňuje aj na skutočnosť, že časť uvedených spoločností pôsobí na medzinárodnej úrovni. Preto sa môže hovoriť minimálne o potenciálnom vplyve na obchod. |
(36) |
Dotáciu (opatrenie 1) a čiastočnú záruku (opatrenie 3) možno na základe článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES považovať za štátnu pomoc. Bezplatný čistý prevod pozemkov (opatrenie 2 a 2a realizované spolu), ako aj predaj jedného pozemku a jednej budovy (opatrenie 4) nepredstavujú štátnu pomoc. |
6.2. Zlučiteľnosť so spoločným trhom
(37) |
Holandsko sa vo svojej notifikácii neodvoláva na žiadnu špecifickú výnimku zo všeobecného zákazu štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1, na základe ktorej by sa pomoc mohla poskytnúť. |
(38) |
Ako sa už uviedlo, Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania spochybnila, či pomoc môže byť zlučiteľná na základe výnimiek podľa článku 87 ods. 2 a článku 87 ods. 3 písm. a), b) a d), resp. usmernení a rámcov vypracovaných na základe článku 87 ods. 3 písm. c). Vo svojej reakcii na uvedené rozhodnutie sa Holandsko nevyjadrilo vo veci zlučiteľnosti pomoci. Ďalšie vyšetrovanie Komisie neprinieslo žiadne nové zistenia. Komisia preto dospela k záveru, že na základe uvedeného právneho základu sa pomoc nemôže považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. |
(39) |
Pokiaľ ide o prípadnú zlučiteľnosť na základe článku 86 ods. 2, Komisia zastáva názor, že hospodárske aktivity, ktoré budú uvedenou pomocou umožnené, teda výstavba, predaj a prenájom bytov a obchodných priestorov vysokej kvality, ku ktorým nemajú prístup iba určité sociálne kategórie, sa nemôžu v žiadnom prípade považovať za službu všeobecného hospodárskeho záujmu. Holandsko sa na to ani neodvolávalo. V prípade uvedenej pomoci sa preto nemôže uplatniť článok 86 ods. 2. |
(40) |
Komisia v tejto súvislostí preskúma, či pomoc v rámci opatrení 1 a 3 možno považovať za zlučiteľnú priamo na základe článku 87 ods. 3 písm. c), v ktorom sa stanovuje, že „pomoc na rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, za predpokladu, že táto podpora nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom“ sa môže považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. |
(41) |
Pri preskúmavaní zlučiteľnosti pomoci priamo na základe článku 87 ods. 3 písm. c), Komisia v prvom rade zohľadňuje ciele Spoločenstva, a ďalej zisťuje, či je navrhované opatrenie pomoci primerané pre zamýšľané ciele a nemá neprimeraný vplyv na hospodársku súťaž a obchod. |
(42) |
Vzhľadom na ciele, ku ktorým môže podporený projekt prispievať, Komisia konštatuje nasledujúce skutočnosti. Holandské orgány uviedli, že z prieskumu uskutočneného v roku 2001 vyplynulo, že 65 % obyvateľov Haaksbergenu sa v centre necíti bezpečne, a preto sa mu radšej vyhýba. Tento pocit neistoty je podložený aj policajnými údajmi o trestnej činnosti. Projekt so svojimi obchodmi na prízemí a bytmi nad nimi a novými obytnými budovami bude vhodnou náhradou pozemkov v tej časti obce, ktorá už roky pustla, a bol zároveň navrhnutý ako vhodná alternatíva pre boj s neistotou v tejto časti obce. Holandské orgány tiež uviedli, že hoci tri obchodné ulice v okolí centra úspešne prosperujú, je centrum stále ekonomicky podhodnotenou časťou mesta, ktoré tvorí akúsi bariéru v strede ekonomicky úspešného územia troch obchodných ulíc. Cieľom projektu je zatraktívniť centrum a zabrániť ďalšiemu znehodnocovaniu a opúšťaniu existujúcich obchodných priestorov. Vzhľadom na uvedené skutočnosti môžeme konštatovať, že projekt má pozitívny vplyv na všeobecné blaho, tak ako to uviedla obec vo svojom odôvodnení pomoci. |
(43) |
Pokiaľ ide o vyváženosť pomoci, Komisia konštatuje, že pomoc je určená na pokrytie strát, ktoré vzniknú podnikom v rámci realizácie tohto projektu, ktorý by sa bez pomoci nemohol uskutočniť. Pomoc je vyvážená v prípade, že kryje skutočnú stratu šiestich spoločností, ktoré predávajú alebo prenajímajú byty a obchodné priestory za ceny, ktoré zodpovedajú cenám za porovnateľné objekty v danej oblasti. Projekt však zahŕňa potenciálnu „extra“ pomoc v dôsledku ustanovenia o čiastočnom vrátení finančných prostriedkov. Tento bod dohody o spolupráci medzi obcou a stavebnými spoločnosťami znamená, že skutočná strata bude vypočítaná audítorom po kolaudácii objektu na základe skutočných nákladov a príjmov. V prípade, že skutočná strata bude nižšia ako strata odhadovaná v rozpočte, na základe ktorej má byť na projekt poskytnutá dotácia (opatrenie 1), stačí, ak bude obci vrátených iba 50 % tej časti dotácie, ktorá prekročí skutočnú stratu. Stavebné spoločnosti si teda môžu nechať 50 % tej časti dotácie, ktorá v skutočnosti neslúži na pokrytie straty. Napríklad, ak sa skutočná strata rovná nule, namiesto očakávaných 2,98 mil. EUR vrátia spoločnosti 1,49 mil. EUR a môžu si ponechať rovnakú sumu. Suma štátnych prostriedkov, ktorá prevyšuje skutočnú stratu, nie je nevyhnutná na realizáciu projektu. Na záver možno konštatovať, že iba ustanovenie, ktoré bude požadovať vrátenie časti pomoci prevyšujúcej skutočnú stratu v úplnej výške, môže obmedziť pomoc na nevyhnutné minimum, čím sa zaručí vyváženosť. Komisia zároveň upozorňuje na skutočnosť, že takéto „ustanovenie o vrátení finančných prostriedkov v plnej výške“ sa musí vzťahovať aj na pomoc zahrnutú v čiastočnej záruke (opatrenie 3), a nie iba na dotáciu (opatrenie 1) ako v prípade čiastočného vrátenia finančnej pomoci. |
(44) |
Pokiaľ ide o rozsah narušenia hospodárskej súťaže a ovplyvnenia obchodu, Komisia upozorňuje, že pomoc prispeje k vybudovaniu jednotky 58 bytov a 11 obchodov, ktoré majú byť ponúknuté za cenu zodpovedajúcu cenám porovnateľných objektov v danej oblasti. Komisia upozorňuje na skutočnosť, že narušenie hospodárskej súťaže a následný vplyv na obchod v rámci projektu s takým miestnym významom a neveľkým rozsahom sú minimálne a neprevažujú pozitívne účinky uvedené vyššie. |
(45) |
Ako sa už uviedlo, pokiaľ ide o dodatočné narušenie hospodárskej súťaže, Komisia zastáva názor, že ak pomoc pokrýva skutočné straty, neposkytuje šiestim stavebným spoločnostiam žiadne prostriedky, ktoré by mohli použiť v projektoch realizovaných v budúcnosti na narušenie hospodárskej súťaže a ovplyvnenie obchodu. Tento záver sa však nevzťahuje na pomoc, ktorá bude poskytnutá nad rámec skutočnej straty. Ako sa už uviedlo, ustanovenie o čiastočnom vrátení finančných prostriedkov takúto „extra“ pomoc umožňuje. |
(46) |
Komisia konštatuje, že časť pomoci, ktorá pokrýva skutočnú stratu projektu, tak ako ju neskôr vyčísli nezávislý audítor, umožňuje rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, a to bez nepriaznivého vplyvu na podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Komisia takisto konštatuje, že časť pomoci, ktorá prevýši skutočnú stratu projektu, tak ako ju dodatočne vyčísli nezávislý audítor, nie je nevyhnutne potrebná na realizáciu projektu, a zároveň môže nepriaznivo ovplyvniť obchodné podmienky. |
7. ZÁVER
(47) |
Na základe uvedeného Komisia dospela k záveru, že časť pomoci, ktorá pokrýva skutočnú stratu projektu, tak ako ju stanoví nezávislý audítor po kolaudácii, je do maximálnej výšky 2,98 mil. EUR (opatrenie 1) vrátane príslušného poplatku za záruku (opatrenie 3) zlučiteľná so spoločným trhom na základe článku 87 ods. 3 písm. c). Časť pomoci, ktorá prevýši skutočnú stratu projektu, tak ako ju stanoví nezávislý audítor, nie je zlučiteľná v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c), ani na základe iných predpisov o výnimkách. Táto časť preto nie je zlučiteľná so spoločným trhom, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Bezplatný prevod pozemkov (opatrenie 2), ktorý Holandsko zamýšľa uskutočniť v prospech stavebných spoločností, ktoré sa zúčastňujú na projekte obchodnej pasáže v Haaksbergene, nepredstavuje štátnu pomoc, pretože tento prevod sa uskutočňuje súčasne s prevodom opačným smerom v ešte väčšom rozsahu (opatrenie 2a).
Predaj jedného pozemku a jednej budovy týmto spoločnostiam (opatrenie 4) takisto nepredstavuje štátnu pomoc.
Článok 2
Pomoc vo forme dotácie vo výške 2 984 000 EUR (opatrenie 1) a 35 % pokrytia možných nákladov pri prípadných žiadostiach o náhradu škôd na základe 49 zákona o územnom plánovaní (opatrenie 3), ktorú Holandsko zamýšľa poskytnúť stavebným spoločnostiam zapojeným do projektu obchodnej pasáže v Haaksbergene, predstavuje štátnu pomoc.
Článok 3
Časť pomoci uvedenej v článku 2, ktorá je určená na pokrytie skutočnej straty projektu, tak ako ju stanoví nezávislý audítor po kolaudácii, je zlučiteľná so spoločným trhom.
Časť pomoci uvedenej v článku 2, ktorá prevýši skutočnú stratu projektu tak, ako ju stanoví nezávislý audítor po kolaudácii, nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 4
Holandsko oznámi Komisii do dvoch mesiacov od doručenia tohto rozhodnutia, aké opatrenia prijalo na splnenie rozhodnutia.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu.
V Bruseli, 04. aprila 2006.
Za Komisiu
Neelie KROES
členka Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 333, 29.12.2005, s. 2.
(2) Šesť stavebných spoločností získalo približne 90 % potrebných pozemkov, ktoré predtým vlastnili súkromné osoby.
(3) Oznámenie Komisie o skončení platnosti usmernení o štátnej pomoci pre spoločnosti v znevýhodnených mestských častiach (Ú. v. EÚ C 119, 22.5.2002, s. 21).
(4) Prevod na stavebné spoločnosti: 674 m2 × 135 EUR = 90 990 EUR; prevod na obec: 1 077 m2 × 135 EUR = 145 395 EUR.
(5) Ú. v. ES C 71, 11.3.2000, s. 14.
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/213 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
26. apríla 2006
o štátnej pomoci, ktorú Francúzsko plánuje poskytnúť v prospech Euromoteurs (C 1/2005 (ex N 426/2004))
(oznámené pod číslo C(2006)1540)
(Iba francúzsky text je autentický)
(Text s významom pre EHP)
(2006/747/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a)
po výzve zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými článkami (1) a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. KONANIE
(1) |
Francúzsko listom zaevidovaným 5. októbra 2004 notifikovalo Komisii svoj úmysel finančne sa podieľať na reštrukturalizácii podniku Euromoteurs vo výške 2 milióny eur. Prípad bol zaregistrovaný pod číslom N426/2004. Listom z 18. októbra 2004 požiadala Komisia o doplňujúce informácie týkajúce sa notifikácie. Francúzsko odpovedalo listom z 1. decembra 2004. |
(2) |
Listom z 19. januára 2005 Komisia informovala Francúzsko o svojom rozhodnutí začať konanie stanovené v článku 88 ods. 2 zmluvy voči tomuto opatreniu. Toto rozhodnutie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (2). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili pripomienky k danému opatreniu. |
(3) |
Komisia dostala stanovisko francúzskych orgánov 19. mája 2005. Dňa 12. októbra 2005 sa konalo stretnutie francúzskych orgánov a zástupcov Komisie. Francúzske orgány zaslali Komisii informácie listom z 10. novembra 2005 a mailom z 31. januára 2006. |
2. OPIS OPATRENÍ
2.1. Príjemca
(4) |
Euromoteurs, a. s., („Euromoteurs“) vznikol z bývalej pobočky Moulinex-u zodpovednej za výrobu elektrických motorov určených predovšetkým do domácich elektrospotrebičov. |
(5) |
Presnejšie v decembri 1999 Moulinex zakladá Compagnie Générale des Moteurs Electriques („CGME“) s cieľom vytvoriť pobočku na výrobu motorov. V septembri 2001 je vynesené rozhodnutie o súdnom vyrovnaní Moulinex-u, dôsledkom ktorého je aj súdne vyrovnanie CGME. Keď skupina SEB („SEB“) nadobúda časť Moulinex-u v októbri 2001, nepreberá CGME, ale uzatvára s ňou zmluvu o zásobovaní na štyri roky, ktorá jej umožňuje prevziať jej činnosť. |
(6) |
V januári 2002 dvanásť vedúcich pracovníkov CGME vytvára S.A.R.L. Compagnie Financière des Moteurs Electriques („COFIME“), ktorá vykonáva prieskum a plánovanie a je väčšinovým vlastníkom Euromoteurs vytvoreného v septembri toho istého roka. |
(7) |
V septembri 2002 COFIME a Euromoteurs preberajú aktíva CGME. Rozhodnutie obchodného súdu, ktorým sa transakcia povoľuje, zakazuje prepúšťanie z ekonomických dôvodov, ako aj odstúpenie aktív až do septembra 2004. |
(8) |
Tento zákaz je v rozpore s pôvodným plánom nadobúdateľov, ktorý predpokladal sústredenie výrobných prostriedkov CGME v jednej lokalite namiesto dvoch a prepustenie viac ako polovice zamestnancov. Okrem toho podnik musí čeliť výraznému poklesu predaja spôsobenému, podľa Francúzska, veľmi zlou medzinárodnou hospodárskou situáciou, znížením objednávok SEB a poklesom kurzu dolára voči euru. |
(9) |
Vývoj účtovných ukazovateľov Euromoteurs je takýto:
|
(10) |
V 2004 predstavoval predaj SEB 93 % obratu Euromoteurs. |
2.2. Trh
(11) |
Podľa informácií poskytnutých v decembri 2004 podnik Euromoteurs vyrába 25 % európskej spotreby univerzálnych motorov určených do domácich elektrospotrebičov. Pokiaľ ide o stratégiu diverzifikácie, podnik plánuje vyrobiť približne 10 % európskej spotreby sedadlových motorov v 2006. |
(12) |
Podľa francúzskych orgánov sa hlavní konkurenti Euromoteurs v oblasti univerzálnych motorov nachádzajú v Európe a v Ázii (Ametek, Domel, LG, Johnson Electric, Sun Motors) a rovnako aj v oblasti permanentne magnetových motorov (Valeo, Bosch, Meritor, Johnson Electric). |
2.3. Plán reštrukturalizácie
(13) |
Plán reštrukturalizácie, ktorý predložili francúzske orgány, je rozvrhnutý na obdobie dvoch rokov od dátumu platby oznámenej pomoci. Zahŕňa tri úrovne: priemyselnú, finančnú a sociálnu, v celkovej výške 5,95 miliónov eur:
|
(14) |
Financovanie plánu sa predpokladá takto:
|
2.4. Opis pomoci
(15) |
Podľa oznámenia z 5. októbra 2004 predstavovala pomoc na reštrukturalizáciu 2 milióny eur. |
(16) |
Podľa listu francúzskych orgánov z 1. decembra 2004 bola oznámená pomoc vo forme štátnej subvencie vo výške 1 milión eur a zrušenia dlhov voči orgánom miestnej samosprávy (Regionálna rada 1 milión eur a Generálne rady Manche a Calvados 0,25 milióna eur) v celkovej výške 2,25 milióna eur. |
(17) |
Napokon v liste z 10. novembra 2005 francúzske orgány vyhlásili, že „potreba štátneho financovania (…) dosahuje najmenej 2,65 milióna eur.“ |
(18) |
Výška oznámenej pomoci zostáva preto neurčitá a dosahuje buď 2 milióny eur, 2,25 milióna eur alebo 2,65 milióna eur. |
3. DÔVODY ZAČATIA KONANIA PODĽA ČLÁNKU 88 ODS. 2 ZMLUVY
(19) |
Rozhodnutie začať konanie stanovené v článku 88 ods. 2 zmluvy zahŕňa predbežné hodnotenie opatrenia, najmä vzhľadom na usmernenia Spoločenstva pre štátnu pomoc na záchranu a na reštrukturalizáciu podnikov v tažkostiach (3) z roku 1999 („usmernenia“). |
(20) |
V tomto rozhodnutí Komisia zhrnula pochybnosti, či reštrukturalizačný plán obnoviť životaschopnosť Euromoteurs bude mať úspech, či nebude narušená hospodárska súťaž a či pomoc bude obmedzená na minimum. |
(21) |
Komisia tiež zdôraznila, že Euromoteurs mohol získať niektoré daňové úľavy podľa článku 44f všeobecného daňového zákona („článok 44f“). Táto pomoc bola vyhlásená za neoprávnenú a nezlučiteľnú rozhodnutím Komisie 2004/343/ES zo 16. decembra 2003 o podpore na prevzatie podnikov v ťažkostiach poskytované vo Francúzsku (4), a Komisia vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti oznámenej pomoci podľa judikatúry „Deggendorf“. |
4. PRIPOMIENKY TRETÍCH STRÁN A STANOVISKO FRANCÚZSKA
(22) |
Následne po začatí konania Komisia nedostala žiadnu pripomienku tretích strán. Stanovisko Francúzska možno zhrnúť takto. |
(23) |
Listom z 19. mája 2005 francúzske orgány potvrdili, že Euromoteurs získal isté daňové úľavy podľa článku 44f. |
(24) |
V predchádzajúcom liste Komisii z 15. marca 2005 francúzske orgány odhadovali, že takto získaná finančná výhoda dosiahla maximálne (5)1,7 milióna eur pre Euromoteurs a 1,5 milióna eur pre COFIME. |
(25) |
V čase, keď Euromoteurs získal výhody uvedené v článku 44f, podnik nepatril do kategórie malých a stredných podnikov, ako ju definuje odporúčanie Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003 o definícii mikro, malých a stredných podnikov (6), a nenachádzala sa v zóne oprávnenej na poskytnutie regionálnej pomoci. Preto, aj keď presná výška nezlučiteľnej pomoci, ktorá sa má vymáhať, nie je v čase prijatia tohto rozhodnutia známa, Komisia predpokladá, že Euromoteurs bude musieť vrátiť približne 1,7 milióna eur. K tejto sume sa tiež musia pripočítať úroky z vymáhania v súlade s článkom 14 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúce podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (7). |
(26) |
Vo svojom stanovisku z 19. mája 2005 francúzske orgány vyhlásili, že výška pomoci potrebnej na reštrukturalizáciu Euromoteurs nezohľadňovala možnosť vrátenia neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci získanej spoločnosťou a že „pokiaľ by k takémuto vráteniu malo dôjsť, malo by za následok výrazné zhoršenie finančnej situácie Euromoteurs“. |
(27) |
Francúzske orgány informovali Komisiu, že v polovici roka 2005 Euromoteurs uzavrel s Johnson Electric Industrial Manufacturing Ltd („Johnson“) degresívnu zmluvu o dodávke na tri roky (ktorá nahradila zmluvy SEB s Euromoteurs) na 12 milióny eur v roku 2005 a 9 miliónov eur v 2006. Táto zmluva tiež umožňuje Euromoteurs zásobovanie surovinami a skupinami dielcov za zvýhodnených podmienok u firmy Johnson. |
(28) |
Francúzsko zdôraznilo, že podľa Groupement interprofessionnel des fabricants d'appareils d'équipement ménager (Medziodborová organizácia výrobcov domácich spotrebičov) nie sú zmluvy o dodávke elektrospotrebičov bežné a zriedkavo trvajú dlhšie ako jeden rok. Vyvodilo z toho, že táto zmluva na tri roky je prejavom vôle príkazcu nadviazať trvalý vzťah so svojím dodávateľom. |
(29) |
Francúzske orgány tiež predložili odhad účtu ziskov a strát a hotovostného účtu Euromoteurs na rok 2006. Okrem 9 miliónov eur z predaja spoločnosti Johnson, Euromoteurs predpokladá, že diverzifikáciou klientely urobí obrat 6 miliónov eur. V novembri 2005 bolo 25 % tohto cieľa zabezpečených objednávkami a zmluvy na celkový predaj vo výške 0,6 milióna eur boli v štádiu rokovania. |
(30) |
Francúzske orgány zdôraznili, že na konci priemyselnej reštrukturalizácie Euromoteurs prepustil 60 % zamestnancov, zatvoril jednu výrobnú lokalitu z dvoch a stal sa stredným podnikom v zmysle Spoločenstva. Zdôraznili, že podnik musel súperiť s veľkými skupinami ako Ametek v Taliansku, Domel v Slovinsku a Goldstar v Kórei, ktorých obchodné siete boli rozvinutejšie ako siete Euromoteurs. |
(31) |
Napokon, keďže sa Euromoteurs sa stal stredným podnikom, francúzske orgány navrhli, aby sa skúmanie Komisie realizovalo v rámci nových usmernení vo veci pomoci na reštrukturalizáciu (8). |
5. HODNOTENIE
5.1. Existencia štátnej pomoci
(32) |
Opatrenie oznámené Francúzskom jednoznačne predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy. Keďže ju priznal štát, bude financovaná zo štátnych zdrojov v prospech určeného podniku Euromoteurs. Okrem toho má Euromoteurs na spoločnom trhu konkurentov, ako je Ametek v Taliansku a Domel v Slovinsku a jeho výrobky sú predmetom medzinárodných výmen (Euromoteurs má klientov najmä v Nemecku a v Egypte). Oznámené opatrenie teda ovplyvňuje výmeny medzi členskými štátmi a narúša alebo by mohlo narušiť hospodársku súťaž. |
(33) |
Francúzsko teda dodržalo svoje záväzky podľa článku 88 ods. 3 zmluvy. |
5.2. Zlučiteľnosť pomoci so spoločným trhom
(34) |
Ako sa uvádza v rozhodnutí Súdneho dvora Európskych spoločenstiev z 3. októbra 1991, Taliansko proti Komisii (9), „pokiaľ Komisia skúma zlučiteľnosť štátnej pomoci so spoločným trhom, musí brať do úvahy náležité skutočnosti vrátane tých, ktoré už boli zohľadnené v skoršom rozhodnutí, ako aj záväzky, ktoré toto rozhodnutie mohlo uložiť členskému štátu“. |
(35) |
V rozhodnutí z 15. mája 1997, „Deggendorf“ (10), Súdny dvor dokonca upresnil, že pokiaľ predošlá neoprávnená a nezlučiteľná pomoc stále nebola nahradená v rozpore s rozhodnutím Komisie, skúmanie novej pomoci v prospech rovnakého príjemcu má zohľadniť, po prvé, kumulovaný vplyv predošlej neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci a novej pomoci, a po druhé, skutočnosť, že predošlá pomoc nebola vrátená. |
(36) |
Komisia pri skúmaní zlučiteľnosti opatrenia oznámeného Francúzskom zohľadní všetky náležité skutočnosti vrátane toho, že podľa informácií, ktoré poskytli francúzske orgány, Euromoteurs v minulosti získal pomoc v rámci schémy pomoci, ktorú Komisia vyhlásila za neoprávnenú a čiastočne nezlučiteľnú, a že táto pomoc, nepatriaca medzi opatrenia, ktoré nie sú pomocou ani pomocou vyhlásenou Komisiou za zlučiteľnú, stále nebola vrátená v rozpore s rozhodnutím 2004/343/ES. |
(37) |
Pomoc sa musí posúdiť ako štátna pomoc ad hoc v rámci tohto skúmania. Článkom 87 odseky 2 a 3 zmluvy sa vymedzujú výnimky zo všeobecnej nezlučiteľnosti stanovenej v odseku 1. |
(38) |
Výnimky stanovené v článku 87 ods. 2 zmluvy sa v tomto prípade neuplatňujú, pretože opatrenia pomoci nenadobúdajú sociálny charakter a nie sú priznané individuálnym spotrebiteľom, nie sú určené na nápravu škôd spôsobených prírodnými katastrofami alebo inými mimoriadnymi udalosťami, a ich cieľom nie je zvýhodniť hospodárstvo niektorých regiónov Spolkovej republiky Nemecko dotknutých rozdelením Nemecka. Uvedené platí aj pre výnimky stanovené v článku 87 ods. 3 písm. b) a d), ktoré sa jednoznačne neuplatňujú. |
(39) |
Ďalšie výnimky sú uvedené v článku 87 ods. 3 písm. a) a c) Zmluvy o ES. Pretože hlavný cieľ pomoci nie je regionálny, ale sa týka reštrukturalizácie podniku v ťažkostiach, uplatňujú sa len výnimky uvedené v písmene c). Ten predpokladá povolenie štátnej pomoci určenej na uľahčenie rozvoja niektorých ekonomických činností, pokiaľ neovplyvňujú podmienky výmen v rozpore so spoločným záujmom. Komisia uverejnila osobitné usmernenia na posúdenie pomoci na záchranu a na reštrukturalizáciu podniku v ťažkostiach. Keďže sa táto pomoc oznámila pred 10. októbrom 2004, v rozpore s návrhom francúzskych orgánov sa musí posudzovať podľa kritérií stanovených v usmerneniach z roku 1999 (11). Je zrejmé, že opatrenie nemá žiadny iný horizontálny cieľ. Okrem toho Francúzsko neuvádza žiadny iný cieľ a za účelom preukázania zlučiteľnosti oznámeného opatrenia sa opiera o uvedené usmernenia. |
(40) |
Na to, aby bol podnik oprávnený získať pomoc na reštrukturalizáciu, musí sa považovať za podnik v ťažkostiach. V bode 2.1 usmernení sa vymedzuje tento pojem. S upísaným základným imaním vo výške 4 milióny eur Euromoteurs zaznamenal v roku 2004 stratu 5,4 milióna eur, čo dostalo jej vlastné imanie na -2,6 milióna eur. Podnik sa teda môže považovať za podnik v ťažkostiach v zmysle bodu 5a) usmernení. |
(41) |
V bode 7 usmernenia sa upresňuje, že novozaložený podnik nie je oprávnený na pomoc na reštrukturalizáciu, a to aj keď je jeho počiatočná finančná situácia neistá. Keďže bol podnik založený dva roky a jeden mesiac pred oznámením, nepovažuje sa za novozaložený podľa bežného postupu Komisie podľa usmernení. |
(42) |
Na konci priemyselnej reštrukturalizácie Euromoteurs prepustil 60 % zamestnancov, zatvoril jednu výrobnú lokalitu z dvoch a stal sa stredným podnikom. V dôsledku toho sa Komisia domnieva, že pomoc na reštrukturalizáciu prijatá nezávisle na neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci nespôsobí nežiaduce narušenie hospodárskej súťaže. |
(43) |
Ako sa však zdôrazňuje v judikatúre Súdneho dvora (12), Komisia musí pri posudzovaní zlučiteľnosti štátnej pomoci so spoločným trhom brať do úvahy všetky náležité skutočnosti, vrátane tých, ktoré sa už zohľadnili v skoršom rozhodnutí, ako aj povinnosti, ktoré toto rozhodnutie mohlo uložiť členskému štátu. |
(44) |
V tomto prípade Komisia zistila, že pokiaľ Euromoteurs nevrátil neoprávnene priznanú pomoc, kumulovaným vplyvom tejto pomoci a novej pomoci by bolo poskytnutie Euromoteurs neprimeranej a nežiaducej výhody, ktorá by ovplyvnila podmienky výmen v rozpore so spoločným záujmom. Pokiaľ totiž neoprávnená a nezlučiteľná pomoc nebola vrátená, ešte vždy sa nenapravilo nežiaduce narušenie hospodárskej súťaže, ktorú spôsobila. Toto narušenie by sa ešte prehĺbilo, ak by Euromoteurs získal pomoc na reštrukturalizáciu navyše k neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci. |
(45) |
Záverom je nevyhnutné, aby s cieľom predísť nežiaducemu narušeniu hospodárskej súťaže Euromoteurs vrátil neoprávnene priznanú pomoc skôr, ako by mohol získať oznámenú pomoc na reštrukturalizáciu. |
(46) |
Podľa bodu 3.2.2 usmernení je priznanie pomoci podmienené realizáciou reštrukturalizačného plánu, ktorý musí umožniť obnoviť v primeranej lehote dlhodobú životaschopnosť podniku, na základe realistických predpokladov, pokiaľ ide o jej prevádzkové podmienky v budúcnosti. |
(47) |
Obnovenie životaschopnosti Euromoteurs vyžaduje, aby podnik vyriešil dva problémy: racionalizáciu výrobného nástroja a diverzifikáciu klientely, aby mohol existovať nezávisle od objednávok SEB (trvalý pokles objednávok od roku 2002 a teraz zadávané prostredníctvom Johnson). |
(48) |
V prvom bode Komisia uvádza, že uzatvorenie lokality v Carpiquet a prepustenie 246 osôb umožnili Euromoteurs podstatne znížiť prevádzkové náklady (Francúzsko odhadlo úspory vytvorené sústredením výroby v jednej lokalite na 1,491 milióna eur) a prispôsobiť svoje výrobné zariadenia objemu predaja. |
(49) |
V druhom bode, zmluva s Johnson, uzatvorená na obdobie 2005 – 2007, dáva podniku čas na upevnenie stratégie zabezpečením významnej miery predaja až do 2007. Podľa údajov, ktoré ma Komisia k dispozícii, sa domnieva, že v odvetví elektrických motorov začína stratégia diverzifikácie Euromoteurs zjavne prinášať isté výsledky. Naopak, pokiaľ ide o trh motorov do sedadiel automobilov, druhý pilier plánu diverzifikácie Euromoteurs, žiadne z rokovaní nepokročilo. |
(50) |
Jediné vyčíslené predpoklady, ktoré francúzske orgány odovzdali Komisii, sa týkajú roku 2006: podľa nich bude obrat Euromoteurs 15 miliónov eur pri prevádzkovom výsledku 0,2 milióna eur a čistom zisku 1,7 milióna eur. Komisia sa domnieva, že tieto predpoklady obmedzené na jeden rok a vykazujúce prevádzkovú maržu 1,3 % jej neumožňujú vyvodiť záver, že plán reštrukturalizácie úspešne obnoví životaschopnosť podniku. V roku 2006 bude Euromoteurs vždy ťažiť zo zmluvy podpísanej s Johnson. Táto zmluva však končí v roku 2007. Výsledky obmedzené na rok 2006 preto nie sú dostatočné na to, aby umožnili Komisii uzniesť sa na trvalom obnovení životaschopnosti podniku. |
(51) |
Okrem toho, ako to Francúzsko vyhlásilo vo svojom stanovisku z 19. mája 2005, oznámená pomoc a súbežný plán reštrukturalizácie nezohľadňujú možnosť vrátenia neoprávnenej a nezlučiteľnej pomoci, ktorú Euromoteurs získal podľa článku 44f. Toto vrátenie nariadila Komisia v rozhodnutí 2004/343/ES a suma, ktorú má Euromoteurs vrátiť, sa odhaduje na 1,7 milióna eur. Toto vrátenie zhorší finančné problémy podniku a Komisia sa domnieva, že za týchto podmienok nemožno plán považovať za realistický. Toto hodnotenie potvrdzuje skutočnosť, že v novembri 2005 francúzske orgány informovali Komisiu, že ťažkosti spojené s reštrukturalizáciou Euromoteurs (predovšetkým potreby financovania) sa v čase oznámenia podcenili a že potreba štátneho financovania podniku sa musí zvýšiť (+ 132,5 %). |
(52) |
Vzhľadom na uvedené sa Komisia uznáša, že francúzske orgány nepreukázali, že oznámený plán reštrukturalizácie sa zakladá na realistických predpokladoch a že umožní obnoviť životaschopnosť podniku. |
(53) |
Náklady na plán reštrukturalizácie oznámený Komisii odhadli francúzske orgány na 5,95 milióna eur. Plán oprávňuje na štátne financovanie vo výške 2 milióny eur. V liste z 10. novembra 2005 francúzske orgány informovali Komisiou, že ťažkosti spojené s reštrukturalizáciou Euromoteurs (predovšetkým potreby financovania) sa v čase oznámenia podcenili a že potreba štátneho financovania podniku sa môže odhadovať na minimálne 2,65 milióna eur. Nijaké podrobnosti výpočtu tejto novej potreby (či už ide o dodatočné náklady na reštrukturalizáciu, alebo o novú potrebu likvidity) neboli Komisii odovzdané. |
(54) |
V dôsledku toho sa Komisia jednoznačne domnieva, že francúzske orgány nepreukázali, že by pomoc vyššia ako 2 milióny eur bola nevyhnutná na obnovenie životaschopnosti podniku a nemôžu z toho teda vyvodiť, že oznámená pomoc je pomoc de minimis. |
(55) |
Podľa francúzskych orgánov nebola Euromoteurs v minulosti poskytnutá žiadna pomoc na reštrukturalizáciu, |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc, ktorú Francúzsko plánuje poskytnúť v prospech spoločnosti Euromoteurs vo výške 2 milióny eur, 2,25 milióna eur alebo 2,65 milióna eur, nie je zlučiteľná so spoločným trhom.
Z tohto dôvodu nemožno túto pomoc poskytnúť.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.
V Bruseli 26. apríla 2006.
Za Komisiu
Neelie KROES
členka Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 137, 4.6.2005, s. 16.
(2) Pozri poznámku 1.
(3) Ú. v. ES C 288, 9.10.1999, s. 2.
(4) Ú. v. EÚ L 108, 16.4.2004, s. 38.
(5) Výhoda počítaná bez ohľadu na odpočty povolené platnými rámcami Spoločenstva.
(6) Ú. v. EÚ L 124, 20.5.2003, s. 36.
(7) Ú. v. ES L 83, 27.3.1999, s. 1. Nariadenie zmenené a doplnené Aktom o pristúpení z roku 2003.
(8) Ú. v. EÚ C 244, 1.10.2004, s. 2.
(9) Rozsudok Súdneho dvora z 3. októbra 1991 vo veci C-261/89 (Talianska republika/Komisii), Zb. 1991, s. I-4437.
(10) Rozsudok Súdneho dvora z 15. mája 1997 vo veci C-355/95 P (Textilwerke Deggendorf GmbH/Komisia a Spolková republika Nemecko), Zb. 1997, s. I-2549.
(11) V súlade s bodom 103 nových usmernení.
(12) Pozri bod 34 tohto rozhodnutia.
7.11.2006 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
L 307/219 |
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 4. júla 2006
O štátnej pomoci č. C 30/2004 (ex NN 34/2004) uplatňované Portugalskom, ktorým sa kapitálový zisk z určitých operácií/transakcií, ktoré vykonali verejné podniky, oslobodzuje od dane z príjmu právnických osôb
(oznámené pod číslo C(2006) 2950)
(Autentické je iba znenie v portugalskom jazyku)
(Text s významom pre EHP)
(2006/748/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán na predloženie pripomienok v zmysle uvedeného článku (1),
keďže:
I. POSTUP
(1) |
Vzhľadom na informácie súvisiace s uvedeným povolením portugalských orgánov pre určité verejné podniky, ktoré sa týka oslobodenia kapitálového zisku od dane v zmysle článku 25 portugalského nariadenia o daňových zvýhodneniach, Estatuto dos Benefícios Fiscais (ďalej len „EBF“) (2), požiadala Komisia tieto orgány v liste zo 14. marca 2001 o podrobné informácie. |
(2) |
Portugalské orgány odpovedali listom z 25. apríla 2001. 28. októbra 2003 odoslala Komisia ďalšiu žiadosť o informácie; odpoveď bola doručená 30. januára 2004. Portugalské orgány predložili doplňujúce informácie v liste z 8. septembra 2004. |
(3) |
V liste zo 6. októbra 2004 (3) Komisia informovala Portugalsko o svojom rozhodnutí začať konanie v súlade s článkom 88 ods. 2 Zmluvy o ES pokiaľ ide o príslušné opatrenie pomoci. V tomto rozhodnutí uverejnenom v Úradnom vestníku Európskej únie (4) Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky k opatreniu. |
(4) |
Portugalské orgány predložili svoje pripomienky v liste, ktorý bol Komisii doručený 21. decembra 2005. |
(5) |
Žiadna zo zainteresovaných strán nepredložila svoje pripomienky. |
II. PODROBNÝ POPIS SCHÉMY POMOCI
(6) |
Oslobodenie od dane je stanovené v článku 25 EBF pod názvom „Kapitálové zisky v rámci privatizačného procesu“, ktorý zodpovedá článku 32 – C pôvodnej verzie z roku 2000, predtým ako bol EBF zmenený a doplnený nariadením vlády 198/2001 z 3. júla 2001. |
(7) |
V článku 25 EBF sa stanovuje, že na účely zistenia zdaniteľného zisku v dani z príjmu právnických osôb v prípade podnikov s výlučne verejným kapitálom, ako aj podnikov, ktoré sú nimi ovládané, zdaniteľný základ nezahŕňa kapitálové zisky pochádzajúce z privatizačnej činnosti alebo postupov reštrukturalizácie vykonaných v súlade so strategickým smerovaním v rámci výkonu funkcie štátneho akcionára, ktoré sú uznané vyhláškou ministra financií. |
(8) |
Článok 25 portugalského EBF vstúpil do platnosti 1. januára 2000 v súlade s článkom 103 zákona 3-B/2000 zo 4. apríla 2000. |
III. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
(9) |
Rozhodnutie začať konanie vo veci formálneho zisťovania naznačilo, že článok 25 EBF podľa všetkého vytvára schému štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Táto schéma mala byť prevádzkovou pomocou a na základe dostupných informácií bola nezlučiteľná so spoločným trhom, keďže sa nezdalo, že by bola zameraná na akékoľvek investície či oprávnené výdavky. Navyše sa zjavne nedalo uplatniť žiadne z oslobodení, ktoré boli uvedené v článku 87 ods. 2 a 3 Zmluvy o ES. Namiesto toho toto opatrenie predstavovalo neoprávnenú pomoc, ktorá zvýhodňovala verejné podniky na úkor konkurentov zo súkromného sektora. |
IV. PRIPOMIENKY PORTUGALSKA
(10) |
V liste, ktorý bol Komisii doručený 21. decembra 2005 Portugalsko potvrdilo fakty predložené počas predbežného hodnotenia Komisie. |
(11) |
Portugalské orgány zhrnuli vývoj zdaňovania ziskov daňou z príjmov právnických osôb v Portugalsku nasledovne:
|
(12) |
Portugalské orgány namietajú, že legislatíva týkajúca sa oslobodenia od dane sotva uplatňuje na podniky vo verejnom sektore rovnaké pravidlá zdaňovania kapitálového zisku a daňovej neutrality, ktoré sa uplatňujú v prípade súkromných podnikov prechádzajúcich reštrukturalizáciou od daňovej reformy z roku 1988 a zavedenia dane z príjmu právnických osôb. |
(13) |
V tomto kontexte portugalské orgány argumentujú, že v zmysle portugalskej legislatívy týkajúcej sa oslobodenia od dane je opätovne investovaný kapitálový zisk zvýhodnený daňovým postupom, ak pochádza z hmotného majetku alebo vlastníctva akcií držaných holdingovými spoločnosťami. V takýchto prípadoch vedie opätovné investovanie ziskov k ich vyňatiu zo zdaniteľných ziskov, čo predstavuje štruktúrny prvok portugalského daňového systému. |
(14) |
V článku 25 EBF je zo zdaniteľného základu dane z príjmu právnických osôb vyňatý aj kapitálový zisk podnikov, ktoré sú úplne vo vlastníctve štátu a podnikov, ktoré sú týmito štátnymi podnikmi kontrolované. Daňový postup uplatniteľný na zisk, ktorý holdingové spoločnosti opätovne investovali a na reštrukturalizácie vykonávané inými súkromnými podnikmi sa uplatňuje len pri týchto orgánoch. Takto nemajú oprávnené podniky finančné výhody, keď sú zapojené do privatizácie, reorganizácie alebo do procesu reštrukturalizácie. |
(15) |
Podľa portugalských orgánov sa článok 2 EBF snaží vyhnúť práve tomu, aby boli privatizácia a procesy reštrukturalizácie podnikov verejného sektora podmienené zásahom zo strany holdingových spoločností, čím sa uľahčuje výkon akcionárskej úlohy štátu. |
(16) |
Portugalské orgány poukazujú na to, že článok 25 EBF neobsahuje ustanovenia, ktoré by vytvárali systém výnimočného zdaňovania kapitálového zisku v porovnaní s bežným systémom. Jeho uplatnenie neudeľuje prijímateľom v procese reorganizácie alebo reštrukturalizácie žiadnu ďalšiu výhodu. |
(17) |
Portugalské orgány tiež oznamujú svoj úmysel zrušiť článok 25 EBF. Následne by sa po zrušení tohto článku na každý proces reštrukturalizácie alebo privatizácie zahŕňajúci verejný podnik uplatňovala rovnaká všeobecná portugalská schéma daňového zvýhodnenia, ktorá sa uplatňuje na súkromné podniky. |
(18) |
Pokiaľ ide o vrátenie pomoci, portugalské orgány argumentujú, že: a) uvedenou schémou boli zvýhodnené iba štyri transakcie a v každom prípade by aj súkromný podnik mal rovnaké fiškálne výhody, ak by vytvoril holding a reinvestoval prostriedky do finančných aktív a b) o troch z týchto štyroch transakcií rozhodla správna rada finančnej inštitúcie Caixa Geral de Depósitos (CGD) zo súkromnej perspektívy (vytvorenie holdingu), keďže v tej dobe článok 25 EBF ešte nebol schválený. Keďže podnikom nebola udelená žiadna verejná finančná výhoda, portugalské orgány tvrdia, že niet čo vracať. |
(19) |
Štyri transakcie, ktoré boli schémou zvýhodnené, sú:
|
(20) |
O prvých troch transakciách sa rozhodlo na základe zmlúv medzi skupinou „Grupo Champalimaud“ a bankou BSCH. Na tento účel podpísala finančná inštitúcia CGD s bankou BSCH 11. novembra 1999 zmluvu, prostredníctvom ktorej:
|
(21) |
Cieľom reštrukturalizácie skupiny „Grupo Champalimaud“ bolo oddeliť bankovnícke a poisťovacie činnosti, aby sa zvýšila efektívnosť portugalských kontrolných orgánov (Banco Portugal a Instituto de Seguros de Portugal). |
(22) |
V štvrtom prípade sa o predaji rozhodlo vzhľadom na novú zmluvu medzi inštitúciou CGD a zväzom Unibanco – União de Bancos Brasileiros, SA. |
(23) |
Cieľom tohto opatrenia je zabezpečiť daňovú neutralitu privatizácie a procesov reštrukturalizácie, ktoré sa týkajú podnikov s výlučne verejným kapitálom a podnikov, ktoré sú nimi kontrolované. |
(24) |
Portugalské orgány poslali z pozície akcionárov finančnej inštitúcie CGD 18. októbra a 31. marca 2000 listy ministra financií, ktoré v súlade so strategickým smerovaním povolili uvedené operácie. |
V. HODNOTENIE POMOCI
V.1. Označenie opatrenia ako štátnej pomoci
(25) |
Komisia potvrdila svoju pozíciu prijatú v rozhodnutí začať s formálnym konaním, a to označiť opatrenie za štátnu pomoc. Článok 25 EBF, ktorý kapitálové zisky verejných podnikov pochádzajúce z operácií v oblasti privatizácie a procesov reštrukturalizácie oslobodzuje od dane z príjmov právnických osôb, predstavuje schému štátnej pomoci. |
(26) |
Súdny dvor systematicky tvrdí, že opatrenie, prostredníctvom ktorého verejné orgány oslobodia niektoré podniky od dane a ktoré, aj keď nezahŕňa prevod štátnych zdrojov, stavia prijímateľov do priaznivejšej finančnej situácie v porovnaní s inými prispievateľmi, predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy (9). |
(27) |
Opatrenie stanovené v článku 25 EBF využíva štátne zdroje, pretože sa zakladá na neuhradení daní zo strany spoločností, ktoré by v bežnom prípade zaplatili štátu. Rozhodnutie upustiť od tohto príjmu spĺňa kritérium štátnych zdrojov. |
(28) |
V porovnaní s bežným daňovým systémom platným pre zdaňovanie ziskov v Portugalsku udeľuje znenie článku 25 EBF prijímateľom výhodu. |
(29) |
Bežný daňový systém, ktorý treba vziať do úvahy, je platný pre podniky bez ohľadu na formu ich vlastníctva (verejné či súkromné) a na ich povahu (holding či iné). |
(30) |
Bežný daňový systém sa nevzťahuje výhradne na holdingové spoločnosti, pretože transakcie upravené článkom 25 EBF (procesy reštrukturalizácie) môžu zahŕňať rovnako holdingy, ako aj iné spoločnosti. |
(31) |
Pokiaľ ide o daňovú schému platnú pre zdaňovanie kapitálových ziskov nadobudnutých holdingovými spoločnosťami v Portugalsku, zvýhodňujúca daňová schéma sa začala uplatňovať v roku 1993. V čase, keď sa uskutočňovali uvedené transakcie, bol však tento privilegovaný postup možný len v prípade, že sa získané príjmy reinvestovali. To znamená, že aj pri porovnaní so systémom platným pre holdingové spoločnosti, ktorý sa líši od bežného daňového systému Portugalska sa ukazuje, že podnikom s výhradne verejným kapitálom a podnikom, ktoré ich kontrolovali, bola udelená selektívna výhoda. |
(32) |
Oslobodenie od zdanenia týchto ziskov stavia verejné podniky, ktorým bolo udelené, do výhodnejšej pozície oproti iným podnikom, ktoré pôsobia v rovnakých hospodárskych sektoroch, keďže tieto verejné podniky by pri výkone svojich činností mali výhodu väčšieho obehu hotovosti (cash flow). Bez ohľadu na cieľ opatrenia sa charakter štátnej pomoci hodnotí v závislosti od jej účinkov a nie od jej cieľov. |
(33) |
Výhoda sa udeľuje iba niektorým podnikom, konkrétne podnikom s výlučne verejným kapitálom a podnikom, ktoré sú nimi kontrolované a sú zapojené do procesov privatizácie alebo reštrukturalizácie, ktoré sledujú politické ciele štátu. Všetky ostatné podniky sú vylúčené, čiže aj súkromné podniky, ktoré sú s týmito zvýhodnenými podnikmi s verejným kapitálom v konkurenčnom boji. Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov (10) uvádza, že keď sú napríklad niektoré verejné podniky oslobodené od dane z príjmu právnických osôb, pravidlá, ktoré pripúšťajú tento zvýhodňujúci postup pre podniky s právnym štatútom verejného podniku, ktoré vyvíjajú hospodársku činnosť, je možné klasifikovať ako štátnu pomoc v súlade s článkom 92 Zmluvy. |
(34) |
Daňové ustanovenia článku 25 EBF sú selektívne de jure, keďže sa vzťahujú iba na určité podniky (čiže na verejné podniky alebo podniky nimi kontrolované). Okrem toho, ako vyplýva z údajov od portugalských orgánov, sa opatrenie de facto uplatnilo výhradne na verejné podniky alebo podniky nimi kontrolované v bankovom odvetví a v odvetví poisťovníctva. |
(35) |
Portugalské orgány popierajú selektívny charakter opatrenia a namietajú, že pokiaľ ide o kategórie podnikov, opatrenie sa zameriava na subjekty verejného sektora a má teda všeobecnú povahu. Tento argument však Komisia nemôže akceptovať z nasledujúcich dôvodov: |
(36) |
Po prvé – v daňovom kontexte neexistuje pojem podnikov verejného sektora, keďže podniky, ktoré by potenciálne mohli ťažiť z výhody udeľovanej článkom 25 EBF, môžu v podstate byť aktívne na celej palete trhov. |
(37) |
Po druhé – toto opatrenie neumožňuje identifikovať špecifické aspekty verejných podnikov v porovnaní so súkromnými podnikmi. Zahraničné súkromné a verejné podniky s pobočkami v Portugalsku môžu tak isto uskutočňovať programy reorganizácie. Okrem toho sa môžu ich akcionári rozhodnúť podniky predať, ale zo schémy by nemali žiadne výhody. |
(38) |
Po tretie, toto opatrenie sa zameriava len na jedno pododvetvie verejných podnikov – na podniky, ktoré sú v procese privatizácie alebo reorganizácie, keď minister financií uzná tieto operácie. Toto opatrenie je do istej miery selektívne dokonca aj medzi podnikmi vo verejnom sektore aj kvôli neobmedzenej právomoci, ktorú kompetentný orgán využíva. |
(39) |
Komisia teda dospela k záveru, že článok 25 EBF poskytuje selektívnu výhodu. Selektívnosť tohto opatrenia nie je odôvodnená povahou a štruktúrou portugalského daňového systému. |
(40) |
Ak sa pripustí, aby boli verejné podniky v procese privatizácie alebo reštrukturalizácie zvýhodnené zníženým zdanením svojho zisku, článok 25 EBF im prisudzuje prevádzkovú výhodu a posilňuje ich pozíciu voči iným podnikom. Vo svojom hodnotení Komisia nemusí ujasniť, či má štátna pomoc skutočne dopad na obchodnú výmenu medzi členskými štátmi alebo či je hospodárska súťaž skutočne narušená, musí iba zistiť, či by poskytnutie takejto pomoci k tomu mohlo viesť (11). Keď pomoc poskytnutá členským štátom posilní pozíciu jedného podniku voči ostatným konkurenčným podnikom na trhu v rámci Spoločenstva, možno dospieť k záveru, že poskytnutá pomoc má dopad na tieto konkurenčné podniky (12). |
(41) |
Okrem toho všetky označené schémou zvýhodnené prijímajúce podniky pôsobia v bankovom odvetví a odvetví poisťovníctva, čiže v odvetviach, ktoré sú už niekoľko rokov otvorené hospodárskej súťaži. Postupujúca liberalizácia ešte urýchlila súťaž, ktorá už vyplývala z voľného pohybu kapitálu ustanoveného v Zmluve o ES. |
(42) |
Dopad na obchodnú výmenu medzi členskými štátmi a dopad pomoci na narušenie hospodárskej súťaže je citeľný najmä v týchto odvetviach činnosti (13). |
(43) |
Schéma štátnej pomoci teda môže ovplyvniť túto obchodnú výmenu a narušiť hospodársku súťaž. |
(44) |
Z uvedeného vyplýva, že osobitná schéma stanovená v článku 25 EBF, ktorá oslobodzuje kapitálové zisky verejných podnikov pochádzajúce z činnosti v oblasti privatizácie a procesov reštrukturalizácie od dane z príjmov právnických osôb, predstavuje schému štátnej pomoci v súlade s článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. |
V.2. Označenie schémy za nezákonnú pomoc
(45) |
Portugalsko túto schému štátnej pomoci uplatnilo bez predchádzajúceho oznámenia. Portugalsko teda uplatnením článku 25 EBF porušilo ustanovenia článku 88 ods. 3 Zmluvy. |
V.3. Zlučiteľnosť nezákonnej schémy pomoci
(46) |
Táto pomoc nie je zlučiteľná s článkom 87 ods. 2. Nie je to pomoc sociálneho charakteru, neposkytuje sa individuálnym spotrebiteľom, ani nemá za cieľ kompenzovať ujmy spôsobené prírodnými pohromami alebo mimoriadnymi situáciami; nejde ani o pomoc poskytnutú hospodárstvu určitých regiónov Spolkovej republiky Nemecko, ktoré boli postihnuté rozdelením Nemecka. |
(47) |
Pomoc sa uplatňuje rovnako na celom území štátu, preto ju nemožno považovať za zlučiteľnú s článkom 87 ods. 3 písm. a) a c) týkajúcim sa rozvoja určitých regiónov. |
(48) |
Podľa Komisie nemožno o tejto prevádzkovej pomoci tvrdiť, že by pomáhala rozvoju určitých hospodárskych činností v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) hlavne preto, že v tomto odseku sa požaduje, aby sa v dôsledku pomoci „nezmenila obchodná výmena tak, že by to odporovalo verejnému záujmu“ – táto podmienka v tomto prípade podľa Komisie nie je splnená. Táto štátna pomoc nespĺňa niektoré podmienky ustanovené v usmerneniach Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach, ktoré boli v čase jej poskytnutia platné (14). Nesleduje sa žiadny ďalší horizontálny cieľ verejného záujmu. Napokon ani jej uplatnenie, obmedzené výlučne na finančný sektor, nezmení záver vyvodený z hodnotenia, a to hlavne preto, že vplyv na obchodnú výmenu medzi členskými štátmi a dopad tejto pomoci na prevádzku v zmysle narušenia hospodárskej súťaže je citeľný predovšetkým v tomto odvetví. |
(49) |
Pomoc nie je zlučiteľná ani s článkom 87 ods. 3 písm. d) (pomoc na podporu kultúry a zachovanie dedičstva), či s písm. e) (iné kategórie pomoci stanovené rozhodnutím Rady). Portugalsko sa nikdy neodvolávalo na žiadne z týchto výnimiek. |
(50) |
Ďalej pomoc nie je zlučiteľná ani s článkom 87 ods. 3 písm. b). Túto pomoc nemožno považovať za „projekt vo všeobecnom európskom záujme“, keďže zvýhodňuje verejné podniky jedného členského štátu a nie podniky Spoločenstva ako celku a nepodporuje jeden konkrétny, presný a jasne definovaný projekt; nemá za cieľ ani „odstránenie vážneho narušenia ekonomiky jedného z členských štátov“, keďže sa nezdá, že by portugalské hospodárstvo bolo bez tejto pomoci vážne narušené. |
(51) |
V každom prípade, ak neberieme do úvahy veľmi všeobecné vyhlásenia, sa Portugalsko nikdy konkrétne neodvolalo na niektoré z výnimiek stanovených v Zmluve. |
VI. VRÁTENIE POMOCI
(52) |
Podľa článku 14 ods. 1 nariadenia (ES) č. 659/1999 Komisia v zamietavých rozhodnutiach ohľadom nezákonnej pomoci rozhoduje, že uvedený členský štát musí prijať všetky opatrenia potrebné na to, aby prijímateľ pomoc vrátil. Komisia však nesmie požadovať vrátenie pomoci, ak je to v rozpore so všeobecnými zásadami práva Spoločenstva. |
(53) |
Podľa Komisie v tomto prípade neexistuje všeobecná zásada práva Spoločenstva, ktorá by vráteniu pomoci bránila. |
(54) |
Portugalské orgány namietajú, že štyri transakcie, ktoré schéma zvýhodnila, by boli v každom prípade oslobodené od dane v zmysle portugalského systému platného pre holdingy. Okrem toho tri zo štyroch transakcií boli schválené podľa predchádzajúcej schémy, keďže v tom čase článok 25 EBF ešte nebol schválený. Portugalské orgány teda tvrdia, že sa vrátenie pomoci nemá požadovať. |
(55) |
Podľa judikatúry Súdneho dvora (15) a správy Komisie o priamom zdaňovaní podnikov (16) je potrebné zhodnotiť práve vo fáze vrátenia pomoci obnovenie predchádzajúcej situácie, aby sa zistilo, či existuje alternatívny daňový prístup, ktorý by uvedenému podniku udelil podobnú výhodu aj bez nezákonnej pomoci a v súlade s národnými pravidlami zlučiteľnými s právom Spoločenstva. |
(56) |
Suma, ktorú je potrebné vrátiť, aby sa nastolila predchádzajúca situácia, je rozdiel medzi: i) celkovou čistou hodnotou pomoci poskytnutej verejnými podnikmi alebo nimi kontrolovanými podnikmi v súlade s uplatnením článku 25 EBF a ii) „normálnym“ daňovým postupom, ktorý by sa uplatnil, ak by sa uvedené činnosti vykonali bez opatrenia poskytnutia štátnej pomoci. V skutočnosti Súdny dvor v prípade „Unicredito“ (17) uvádza, že by nebolo správne určiť sumy na uhradenie s ohľadom na rôzne činnosti, ktoré by mohli podniky uskutočniť, keby sa nerozhodli pre typ činností, ktoré sú zvýhodnené štátnou pomocou. V tomto kontexte Komisia nemusí brať na vedomie alternatívy, ktoré by hypoteticky mohli zainteresované podniky realizovať, ako napríklad možnosť, že by činnosti rozvrhli iným spôsobom. |
(57) |
Na zhodnotenie situácie, ktorá by nastala, keby sa uvedené činnosti nevykonali bez zníženia zdanenia, je teda potrebné analyzovať každú jednu transakciu, ktorá bola zvýhodnená na základe článku 25 EBF. V uvedenom prípade sa môže analýza vykonať na základe informácií od portugalských orgánov bez toho, aby bolo dotknuté ďalšie posúdenie každej transakcie na základe nových dostupných informácií. |
(58) |
Prvá transakcia sa týka predaja podielu poisťovne MC v spoločnosti CPP banke BSCH dňa 5. apríla 2000. Druhá transakcia sa týka predaja podielu banky BPSM, kontrolovanej finančnou inštitúciou CDG, v banke BTA, ako aj jej podielu v spoločnosti CPP banke BSCH dňa 7. apríla 2000. |
(59) |
Keďže článok 25 EBF ešte v momente prípravy transakcií nebol uverejnený, obe transakcie naplánovala a schválila správa inštitúcie CGD v súlade s daňovou legislatívou platnou pre holdingové spoločnosti. V tomto zmysle by bolo vytvorenie holdingu, ako aj následný predaj alebo výmena akcií oslobodené od zdanenia v súlade s bežným portugalským daňovým systémom. Portugalské orgány doručili Komisii všetky príslušné dokumenty. |
(60) |
V skutočnosti výber podnikov pri uvedených transakciách nebol náhodný, ale správne rady týchto skupín už dané rozhodnutia naplánovali a schválili. Okrem toho už boli splnené podmienky na vykonanie týchto transakcií v súlade so všeobecnou daňovou legislatívou platnou pre holdingy. Portugalské orgány potvrdili, že pri týchto transakciách nebol potrebný predbežný súhlas daňových orgánov. |
(61) |
Komisia teda dospela k záveru, že v týchto dvoch prípadoch vrátenie pomoci nie je potrebné. Pri týchto transakciách z uplatnenia článku 25 EBF nevyplynulo žiadne zvýhodnenie, keďže bez uplatnenia tohto článku a na základe charakteru vykonanej operácie by banky MC a BPSM boli oslobodené v rámci schémy oslobodenia holdingov od dane, čo je podľa vnútroštátnych noriem normálny daňový postup. |
(62) |
Tretia transakcia sa týka výmeny akcií medzi poisťovňou MC a bankou BCP, ako už bolo uvedené. |
(63) |
Takto by sa kapitálový zisk, ktorý banka MC nadobudla pri výmene väčšiny imania banky BPSM za akcie, ktoré predstavovali asi 10 % základného imania BCP, podrobil „špeciálnej schéme platnej pre fúzie, rozdelenia, vklady aktív alebo výmeny akcií“, uvedenému v článkoch 67 až 72 Zbierky o dani z príjmu právnických osôb. Prostredníctvom týchto článkov sa uplatňuje smernica č. 90/434/EHS (18), ktorá členským štátom nedáva inú možnosť, ako operáciu oslobodiť od daní. |
(64) |
Minister financií rozhodnutím z dňa 14. novembra 2000 rozhodol v prípade tejto transakcie uplatniť článok 25 EBF. V tomto prípade však z uplatnenia článku 25 EBF nevyplynula žiadna výhoda, keďže oslobodenie od dane sa uplatnilo na základe smernice Spoločenstva zverejnenej v článku 71 ods. 1 Zbierky o dani z príjmu právnických osôb a predstavuje teda normálny daňový postup; uplatnil by sa pri tejto operácii aj bez nezákonnej pomoci a v zmysle národných noriem zlučiteľných s právom Spoločenstva. Z toho vyplýva, že v tomto prípade taktiež nie je možné žiadať vrátenie pomoci. |
(65) |
Štvrtá a posledná transakcia sa týka zisku z predaja podielu inštitúcie CGD v brazílskej banke ITAÚ, S.A., ktorý sa uskutočnil medzi rokmi 2000 a 2003. Na rozdiel od predchádzajúcich troch operácií táto nesúvisí so zmluvami medzi skupinou „Grupo Champalimaud“ a bankou BSCH. |
(66) |
Predaj sa zrealizoval prostredníctvom rôznych následných transakcií medzi rokmi 2000 a 2003. Aj keď portugalské orgány namietajú, že sa táto transakcia mohla zrealizovať prostredníctvom holdingovej spoločnosti, nebol v skutočnosti tento spôsob, ktorý mal viesť k výhodnejšiemu daňovému postupu ako je všeobecný systém, efektívne naplánovaný. Vo svetle prípadu Unicredito preto Komisia berie do úvahy, že by si v uvedenom prípade uplatnenie oslobodenia od dane v prospech holdingových spoločností vyžadovalo zrekonštruovanie minulých udalostí na základe hypotetických skutočností. Portugalské orgány neposkytli dostatočne podrobné informácie o rôznych etapách operácie, ktoré by umožnili daňovú neutralitu, aj keby sa neuplatnil článok 25 EBF. |
(67) |
Portugalské orgány teda v tejto fáze nepreukázali, že suma, ktorá má byť vypočítaná prostredníctvom uplatnenia reálnej daňovej tarify pre nadobudnuté kapitálové zisky (357,4 milióna EUR), po prirátaní úrokov, by sa nemala vracať. |
VII. ZÁVER
(68) |
Podľa Komisie Portugalsko uplatnením článku 25 EBF porušilo článok 88 ods. 3 Zmluvy o ES. Táto schéma štátnej pomoci je nezlučiteľná so spoločným trhom a musí byť zrušená v súlade so záväzkom, ktorý portugalské orgány prijali. |
(69) |
Toto rozhodnutie sa týka schémy ako takej a musí sa okamžite vykonať vrátane vrátenia pomoci poskytnutej v rámci tejto schémy. Nie je však dotknutá možnosť, že všetky poskytnutia štátnej pomoci alebo ich časti poskytnuté v špecifických prípadoch, by bolo možné považovať za zlučiteľné so spoločným trhom. |
(70) |
Portugalské orgány dokázali, že v prípade prvých troch transakcií nie je vrátenie pomoci potrebné. Na základe informácií od portugalských orgánov a bez toho, aby bolo dotknuté nové posúdenie každej transakcie na základe nových dostupných informácií, je potrebné vrátiť iba pomoc súvisiacu s kapitálovým ziskom z predaja podielu inštitúcie CGD v brazílskej banke ITAÚ, S.A. |
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Schéma štátnej pomoci, ktorá sa v Portugalsku zaviedla na základe článku 25 EBF, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
Portugalsko musí zrušiť schému pomoci uvedenú v článku 1.
Článok 3
1. Portugalsko musí vykonať všetky potrebné opatrenia, aby od prijímateľov získalo späť pomoc uvedenú v článku 1, ktorá im bola udelená nezákonne.
2. Pomoc sa musí vrátiť okamžite a v súlade s postupmi vnútroštátneho práva za predpokladu, že tieto umožňujú okamžité a účinné vykonanie tohto rozhodnutia.
3. Pomoc, ktorú je nutné vrátiť, zahŕňa aj príslušné úroky od dátumu poskytnutia pomoci prijímateľovi až po jej skutočné vrátenie.
4. Úroky sa vypočítajú na základe referenčnej sadzby používanej na výpočet ekvivalentu dotácie v rámci regionálnej pomoci.
Článok 4
V lehote dvoch mesiacov od doručenia oznámenia tohto rozhodnutia informuje Portugalsko Komisiu o opatreniach, ktoré na splnenie rozhodnutia prijalo. Na tento účel sa použije dotazník, ktorý tvorí prílohu I k tomuto rozhodnutiu.
Článok 5
Toto rozhodnutie je určené Portugalskej republike.
V Bruseli dňa z4. júla 2006
Za Komisiu
Neelie KROES
Členka Komisie
(1) Ú. v. EÚ C 256 z 15.10.2005, s. 26.
(2) Nariadenie vlády 215/89 z 1. júla 1989.
(3) C(2004) 2637 zo 6.10.2004.
(4) Pozri poznámku pod čiarou 1.
(5) V článku 7 ods. 2 nariadenia vlády 495/88 z 30. decembra 1988 a v článku 31 ods. 2 EBF boli použité ustanovenia článku 44 (nový článok 45) Zbierky o dani z príjmov právnických osôb.
(6) Zákon 30-G/2000 z 29. decembra 2000.
(7) Zákon 109-B/2001 z 27. decembra 2001.
(8) V zmysle ustanovenia 2 článku 31 EBF, v znení zákona 32-B/2000 z 30. decembra 2000, ktorým sa schválil štátny rozpočet na rok 2003, „zisky a straty, ktoré realizovali holdingové spoločnosti a spoločnosti rizikového kapitálu prostredníctvom odplatného prevodu, z akéhokoľvek dôvodu, kapitálových podielov, ktorých sú držiteľmi aspoň jeden rok, ako aj finančné výdavky vzniknuté s ich nadobudnutím, nie sú zahrnuté do výpočtu zdaniteľného zisku týchto spoločností“.
(9) Prípad C-6/97, Talianska republika v Komisia, Zb. s. 1999, I-2981, bod 16.
(10) Ú. v. ES C 384 z 10.12.1998, s. 3.
(11) Pozri napríklad rozsudok Súdneho dvora v prípade C-372/97 Taliansko v Komisia (Zb. s. 2004, I-3679, bod 44.)
(12) Pozri prípad 730/79 Philip Morris Holland v Komisia (Zb. s. 1980, 2671, bod 11.)
(13) Pokiaľ ide o dopad na obchodnú výmenu a narušenie hospodárskej súťaže v bankovom sektore, pozri hlavne rozsudok Súdneho dvora z 15. 12. 2005 v prípade C-222/04 „Fondazioni bancarie“, bod 139 a nasl. a uvedenú judikatúru.
(14) Usmernenia Spoločenstva o štátnej pomoci na záchranu a reštrukturalizáciu firiem v ťažkostiach (Ú. v. ES C 288 z 9.10.1999, s. 2).
(15) Prípad C-148/04 „Unicredito Italiano SpA“.
(16) Oznámenie Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov (Ú. v. ES C 384 z 10.12.1998, s. 3).
(17) Pozri poznámku pod čiarou 19, body 113 až 119.
(18) Smernica Rady 90/434/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania pri zlúčeniach, rozdeleniach, prevodoch majetku a výmene akcií týkajúcich sa spoločností rôznych členských štátov (Ú. v. ES L 225 z 20.8.1990, s. 1). Článok 8 ods. 1 stanovuje, že „pri zlúčení, rozdeľovaní alebo výmene akcií, pridelenie cenných papierov, ktoré predstavujú kapitál preberajúcej alebo nadobúdajúcej spoločnosti, akcionárovi prevádzajúcej alebo nadobudnutej spoločnosti výmenou za cenné papiere predstavujúce kapitál nadobudnutej spoločnosti, samo osebe nemá viesť k zdaneniu príjmu, zisku alebo kapitálového zisku tohto akcionára.“