3.8.2013 |
SK |
Úradný vestník Európskej únie |
C 226/18 |
Žaloba podaná 24. mája 2013 — Theophilou/Komisia a ECB
(Vec T-293/13)
(2013/C 226/25)
Jazyk konania: angličtina
Účastníci konania
Žalobcovia: Christos Theophilou (Nikózia, Cyprus) a Eleni Theophilou (Nikózia) (v zastúpení: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)
Žalované: Európska centrálna banka a Európska komisia
Návrhy
Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:
— |
uložil povinnosť nahradiť škodu vo výške 1 583 479,00 EUR z dôvodu, že podmienky vyžadované podľa memoranda o porozumení z 26. apríla 2013 medzi Cyprom a žalovanými v bodoch 1.23 až 1.27 obsahujú požiadavky, ktoré sú v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov, konkrétne s článkom 17 Charty základných práv Európskej únie a článkom 1 Protokolu č. 1 k Európskemu dohovoru o ľudských právach, |
— |
vyhlásil, že relevantné podmienky sú neplatné, a nariadil bezodkladné prehodnotenie nástrojov finančnej pomoci podľa článkov 14 až 18 Zmluvy, ktorou sa zriaďuje Európsky mechanizmus pre stabilitu (ďalej len „Zmluva EMS“), na základe jej článku 19, aby došlo ku zmenám v zmysle rozsudku tohto súdu, |
— |
v rozsahu, v akom náhrada podľa prvej časti návrhu nezodpovedá skutočnosti, že relevantné podmienky budú zrušené, uložil povinnosť nahradiť škodu za porušenie článku 263 ZFEÚ. |
Dôvody a hlavné tvrdenia
Na podporu svojej žaloby žalobcovia uvádzajú päť žalobných dôvodov.
1. |
Prvý žalobný dôvod založený na tom, že relevantné podmienky v memorande o porozumení obsahujú požiadavky, ktoré sú „v zjavnom rozpore s normami vyššej právnej sily na ochranu jednotlivcov“ (1), keďže:
|
2. |
Druhý žalobný dôvod založený na tom, že opísané porušenia práva boli natoľko intenzívne, že predstavujú zjavné porušenie noriem vyššej právnej sily, keďže:
|
3. |
Tretí žalobný dôvod založený na tom, že zbavenie žalobcov vkladov nebolo nevyhnutné alebo proporcionálne. |
4. |
Štvrtý žalobný dôvod založený na tom, že žalované v konečnom dôsledku spôsobili, že žalobcovia boli zbavení svojich bankových vkladov, lebo ak by nedošlo k zjavnému porušeniu, bankové vklady žalobcov by boli chránené na základe ich práv podľa Charty a Protokolu, takže strata žalobcov bola dostatočne priama a predvídateľná. |
5. |
Piaty žalobný dôvod založený na tom, že ak sú vyššie uvedené tvrdenia dôvodné, relevantné podmienky musia byť vyhlásené za neplatné bez ohľadu na to, že boli určené Cypru, lebo každý zo žalobcov je nimi priamo a osobne dotknutý z dôvodu, že relevantné podmienky a spôsob ich implementácie porušujú Zmluvu a/alebo právne normy, ktoré ich vykonávajú, a/alebo v rozsahu, v akom sa rozhodne, že zbavenie žalobcov bankových vkladov rozvracia právny štát v rozpore s článkom 6 ods. 1 ZEÚ, boli zneužitím právomoci. |
(1) Pozri rozsudok z 2. decembra 1971, Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Rada, 5/71, Zb. s. 975.
(2) Článok 52 ods. 1 Charty.