OZNÁMENIE KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o uplatňovaní smernica 2009/52/ES z 18. júna 2009, ktorou sa stanovujú minimálne normy pre sankcie a opatrenia voči zamestnávateľom štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov /* COM/2014/0286 final */
OZNÁMENIE
KOMISIE EURÓPSKEMU PARLAMENTU A RADE o uplatňovaní
smernica 2009/52/ES z 18. júna 2009, ktorou sa stanovujú minimálne normy pre
sankcie a opatrenia voči zamestnávateľom štátnych príslušníkov
tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území členských štátov V roku
2013 sa na území EÚ nelegálne zdržiavalo 386 230 štátnych príslušníkov
tretích krajín. Predstavuje to pokles v porovnaní s počtom 608 870 v
roku 2008[1].
Toto zníženie možno čiastočne pripísať hospodárskej kríze, v
dôsledku ktorej bolo ťažšie nájsť si prácu v mnohých častiach
Európskej únie (EÚ). Tento jav sa však vo svojej povahe len ťažko
kvantifikuje, pretože väčšina nelegálnych migrantov zostáva neodhalená a
možnosť nájsť si prácu je aj naďalej značným stimulom
nelegálnej migrácie do EÚ. Zamestnávanie
štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území
EÚ, je výsledkom toho, že migranti túžiaci po lepších životných podmienkach sa
stretávajú s dopytom zamestnávateľov, ktorí využívajú výhody plynúce zo
zamestnávania pracovníkov ochotných vykonávať nízko kvalifikované a zle
platené práce v odvetviach náročných na prácu, ako sú stavebníctvo,
poľnohospodárstvo, upratovacie a čistiace či hotelové
a stravovacie služby. Nelegálne
zamestnávanie má viaceré škodlivé účinky. Zapríčiňuje
nedostatočný prílev príspevkov do verejných rozpočtov vo forme daní
alebo príspevkov na sociálne zabezpečenie. Spôsobuje nahrádzanie legálnych
pracovníkov alebo neprijímanie pracovníkov prostredníctvom legálnych kanálov, v
dôsledku čoho musia jednotlivci pracovať v nebezpečných
podmienkach bez poistenia. Cieľom
smernice 2009/52/ES[2],
ktorá bola prijatá 18. júna 2009, je potlačiť faktor atraktivity
nájdenia si práce. Sprísňujú sa ňou sankcie za nelegálne
zamestnávanie a zlepšujú mechanizmy odhaľovania. Súčasne sa v nej
stanovujú ochranné opatrenia zamerané na nápravu
neprávostí, ktoré utrpeli nelegálni migranti. Smernica je súčasťou súboru opatrení, ktoré EÚ prijala s
cieľom účinne bojovať proti nelegálnemu prisťahovalectvu;
medzi ďalšie opatrenia patria posilnená spolupráca s tretími krajinami[3], integrované riadenie operačných
hraníc, účinná politika návratu[4] a posilnené právne predpisy na boj
proti obchodovaniu s ľuďmi[5]. Smernica dopĺňa nedávny
politický vývoj v oblasti legálnej migrácie, v rámci ktorého je smernica o
sezónnych pracovníkoch[6]
najnovším príkladom, ako EÚ otvára legálne kanály migrácie pre nízko
kvalifikovaných pracovníkov v odvetviach, ako je poľnohospodárstvo alebo
cestovný ruch. Termín na transpozíciu smernice 2009/52/ES do vnútroštátneho práva
členských štátov bol 20. júla 2011[7]. Komisia začala konanie o porušení[8] proti 20 členským štátom[9] z dôvodu nesplnenia tejto povinnosti
včas. Všetky tieto konania už sú ukončené. Pred prijatím transpozičných právnych predpisov Taliansko a
Luxembursko povolili obdobie, počas ktorého mohli zamestnávatelia
deklarovať neoprávnene sa zdržiavajúcich migrantov, ktorí pre nich
pracujú, a zároveň pod podmienkou zaplatenia pokuty a splnenia
určitých podmienok povolili mechanizmus na ich legalizáciu. Všetky členské štáty viazané smernicou[10]
v súčasnosti uplatňujú zákaz zamestnávania nelegálnych migrantov a
len niektoré umožnili výnimku pre tých, ktorých odsun bol odložený[11]. Niektoré členské štáty sa
rozhodli ísť nad rámec tejto smernice[12]
a uplatňujú ju aj na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa
oprávnene zdržiavajú na ich území, ale ktorých povolenie na pobyt im
neumožňuje vykonávať ekonomickú činnosť. Týmto oznámením[13] Komisia plní svoju
povinnosť predkladať Európskemu parlamentu a Rade správy o
uplatňovaní smernice o sankciách voči zamestnávateľom[14].
Oznámenie poskytuje prehľad peňažných a
trestnoprávnych sankcií uplatniteľných v prípade nelegálneho
zamestnávania na reťazec zamestnávateľov v celej EÚ (I).
Ďalej sa v ňom vysvetľuje, v akom rozsahu boli zavedené ochranné
opatrenia pre nelegálne zamestnaných migrantov do vnútroštátnych právnych
predpisov (II). Nakoniec sa v ňom opisuje, ako členské štáty
transponovali mechanizmy stanovené v smernici s cieľom účinne
identifikovať a trestať nelegálne zamestnávanie, a ponúka posúdenie
správ o kontrole predložených členskými štátmi (III). I – Sankcie proti reťazcu zamestnávateľov
štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území
EÚ I.1
– Prehľad peňažných a trestnoprávnych
sankcií, ktoré sú platné v členských štátoch a – Peňažné sankcie (článok 5) V
článku 5 sa stanovuje, že sankcie za nelegálne zamestnávanie
zahŕňajú peňažné sankcie, ktorých výška sa zvyšuje úmerne
počtu zamestnaných štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa tu
neoprávnene zdržiavajú. V termíne
transpozície BE, BG, LU, FI a LV ešte neupravili vo vnútroštátnych právnych
predpisoch peňažné sankcie, pričom ďalších 19 členských
štátov, ktoré sú viazané smernicou, už takéto sankcie zaviedlo. Sedem členských
štátov[15]
odvtedy zmenilo svoje právne predpisy s cieľom upraviť metódy
výpočtu a/alebo zvýšiť sumu pokuty. Len CY, FI, HU,
NL a PL využili možnosť podľa článku 5 ods. 3
povoliť zníženie sankcie v prípadoch, keď je zamestnávateľ
fyzickou osobou (to znamená jednotlivec), zamestnanie je na súkromné účely
a keď sa nevyskytli nijaké osobitne vykorisťujúce pracovné podmienky. Členské
štáty iné ako SE a IT (tieto zahŕňajú priemerné náklady súvisiace s
návratom uvedených osôb do peňažných sankcií) vyžadujú, aby
zamestnávateľ popri peňažných sankciách zaplatil náklady súvisiace s
návratom. Z tabuľky 1
s názvom „Peňažné sankcie“ vyplýva, že pokiaľ ide o metódu
výpočtu pokuty, členské štáty možno rozdeliť do dvoch kategórií.
V 16 členských štátoch[16]
sa výška pokuty zvyšuje úmerne s každým zamestnaným štátnym príslušníkom
tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na ich území. Medzi týmito
krajinami sa minimálna alebo pevná suma peňažných sankcií za nelegálne
zamestnaného nelegálneho migranta pohybuje od 300 EUR v Belgicku po
10 001 EUR v Španielsku. Väčšina členských štátov takisto
stanovuje maximálnu výšku pokuty, ktorá sa v prípade fyzickej osoby pohybuje v
rozmedzí od 854 EUR na Cypre po 100 000 EUR v Španielsku. V
zostávajúcich ôsmich členských štátoch[17] sa v
právnych predpisoch stanovuje všeobecná výška pokuty a je úlohou sudcu
stanoviť presnú sumu v závislosti od toho, o aký počet nelegálnych
migrantov ide. Medzi týmito krajinami sa maximálna výška pokuty pohybuje od
500 EUR v Lotyšsku po 500 000 EUR v Nemecku. Z uvedeného
vyplýva, že sumy pokút sa medzi jednotlivými členskými štátmi značne
líšia, čo môže vzbudiť obavy, že výška peňažných sankcií nie
vždy preváži výhody zamestnávania nelegálnych migrantov. Pretože neexistujú
ucelené empirické údaje o účinku sankcií, porovnanie s minimálnou mzdou
môže slúžiť ako ukazovateľ a spoločne s inými faktormi[18]
umožniť počiatočné posúdenie odrádzajúceho účinku a
proporcionality sankcií. Napríklad,
maximálna výška pokuty za zamestnaného nelegálneho migranta v LU predstavuje
1,3-násobok minimálnej mesačnej mzdy. V Lotyšsku, v jednej z krajín,
ktoré zaviedli celkové sumy pokuty, je maximálna peňažná pokuta je
1,7-krát vyššia ako minimálna mesačná mzda. Tieto údaje sú v ostrom
protiklade napríklad s BG, kde maximálna pokuta za nelegálneho migranta
predstavuje 24,2-násobok minimálnej mesačnej mzdy, a CZ, kde celková výška
pokuty predstavuje najviac 584-násobok minimálnej mesačnej mzdy[19]
v prípade fyzickej osoby. b – Trestnoprávne sankcie (články 9 a 10) V
článku 9 sa stanovujú trestnoprávne sankcie za obzvlášť
závažné prípady nelegálneho zamestnávania, vrátane:
i.
pokračujúceho
alebo neustále sa opakujúceho porušenia, ii.
porušenia
zahŕňajúceho významný počet štátnych príslušníkov tretích
krajín, iii.
zamestnávania
za osobitne vykorisťujúcich pracovných podmienok, iv.
prípadov,
keď je zamestnávateľ oboznámený so skutočnosťou, že
pracovník je obeťou obchodovania s ľuďmi, ako aj v.
nelegálneho
zamestnávania maloletých. Pred
nadobudnutím účinnosti tejto smernice predstavovalo nelegálne
zamestnávanie nelegálnych migrantov osobitný trestný čin v desiatich
členských štátoch[20].
14 členských štátov[21]
preto muselo vo svojich právnych predpisoch upraviť trestnoprávne sankcie
za takéto konkrétne formy nelegálneho zamestnávania. AT, DE, EL a IT doplnili
svoje existujúce právne predpisy s cieľom zvýšiť dĺžky trestu
odňatia slobody alebo, väčšinou, výšku pokút. V BE, FI, FR,
IT, MT, NL a SE predstavuje nelegálne zamestnávanie trestný čin, a to bez
ohľadu na to, či sú alebo nie sú splnené okolnosti podľa
článku 9 ods. 1. Tieto okolností sa zvyčajne
zohľadňujú ako priťažujúce faktory. V ostatných
členských štátoch predstavuje úmyselné nelegálne zamestnávanie trestný
čin za každej z okolností uvedených v článku 9.
Niekoľko členských štátov nemá osobitnú trestnú sadzbu za nelegálne
zamestnávanie „za osobitne vykorisťujúcich pracovných podmienok“[22]
a pre prípady, keď „je zamestnávateľ oboznámený so
skutočnosťou, že pracovník je obeťou obchodovania s
ľuďmi“[23].
Mnohé z nich boli presvedčené, že tieto formy nelegálneho zamestnávania už
boli zahrnuté do vnútroštátnych právnych predpisov týkajúcich sa obchodovania s
ľuďmi. V tabuľke 2
sa poukazuje na výrazné rozdiely, pokiaľ ide o závažnosť
trestnoprávnych sankcií. V prípade niektorých členských
štátov to môže vyvolať pochybnosti o odrádzajúcom účinku trestov.
Napríklad Lotyšsko a Rakúsko uplatňovali na prípady nelegálneho
zamestnávania po splnení určitých okolností podľa článku 9
ods. 1 trest odňatia slobody v trvaní troch, resp. šiestich mesiacov,
zatiaľ čo zvyšné členské štáty stanovili hornú trestnú sadzbu
jeden až päť rokov odňatia slobody. V desiatich členských
štátoch je trest odňatia slobody možné skombinovať alebo
nahradiť pokutou, ktorej výška sa pre fyzické osoby pohybuje v rozmedzí od
600 EUR v BE po 240 000 EUR v PT. c – Trestnoprávne sankcie pre právnické osoby
(články 11 a 12) a iné opatrenia (článok 7) V súlade s
článkom 12 ods. 1 všetky členské štáty stanovili trestnoprávne
sankcie pre právnické osoby zodpovedné za nelegálne zamestnávanie v zmysle
článku 9, napr. udelenie pokuty, likvidáciu, obmedzenie práv a
konfiškáciu majetku. Všetky členské štáty (okrem BG, EE, FI, HU a NL)
zahrnuli do zoznamu trestnoprávnych sankcií takisto opatrenia, ktoré sú
stanovené v článku 7 ods. 1 smernice. V
článku 7 ods. 1 sa stanovuje zoznam dodatočných
sankčných opatrení voči zamestnávateľom zodpovedným za nelegálne
zamestnávanie. Patria sem:
i.
strata
nároku na niektoré alebo na všetky verejné príspevky na obdobie až do piatich
rokov, ii.
vylúčenie
z účasti na verejnej súťaži na obdobie až piatich rokov, iii.
vrátenie
časti alebo všetkých verejných dotácií, ktoré boli zamestnávateľovi
vyplatené v priebehu dvanástich mesiacov predchádzajúcich odhaleniu nelegálneho
zamestnávania, ako aj iv.
dočasné
alebo trvalé zatvorenie prevádzok, ktoré boli použité na takéto porušenie
zákazu. Tieto opatrenia,
ktoré môžu mať silný odrádzajúci účinok, však neboli plne
transponované vo všetkých členských štátoch[24].
Okrem toho iba AT, CY a SK využili možnosť stanovenú
v článku 12 ods. 2, podľa ktorej môžu členské
štáty uverejniť zoznam zamestnávateľov, ktorí sa dopustili
trestných činov uvedených v článku 9. I.2 – Zodpovednosť
celého reťazca zamestnávateľov (článok 2 písm. c), článok
8, článok 9 ods. 2 a článok 11) Aby sa
zaručila účinnosť zákazu nelegálneho zamestnávania, všetky členské
štáty používajú široké vymedzenie zamestnania podľa článku 2
písm. c). Toto vymedzenie sa vzťahuje na všetky činnosti, ktoré
sú alebo by mali byť vykonávané za odplatu, pre zamestnávateľa alebo
pod jeho vedením a/alebo dohľadom, a to bez ohľadu na právny
vzťah. Okrem
toho sa v článku 8 vyžaduje, aby sa povinnosť zaplatiť
peňažné sankcie podľa článku 5 vzťahovala na celý
reťazec zamestnávateľov, nakoľko v niektorých odvetviach,
najmä tých postihnutých fenoménom nelegálneho zamestnávania, je subdodávateľstvo
rozšírené. V súlade
s článkom 8 ods. 1 písm. a) členské štáty vo svojich
právnych predpisoch (okrem EE a LT) stanovujú, že keď je
zamestnávateľ priamym subdodávateľom, mal by mať dodávateľ
povinnosť zaplatiť akúkoľvek peňažnú sankciu uloženú
podľa článku 5 popri alebo namiesto zamestnávateľa. V
súlade s článkom 8 ods. 2 väčšina členských štátov[25]
zabezpečila, aby v prípade, keď je zamestnávateľ
subdodávateľom, aj hlavný dodávateľ a každý sprostredkujúci
subdodávateľ spoluzodpovedali za zaplatenie pokuty, ak vedeli, že
zamestnávajúci subdodávateľ zamestnával nelegálnych migrantov. S
cieľom uľahčiť presadzovanie týchto ustanovení a
zabezpečiť právnu istotu pre dodávateľov, sa v
článku 8 ods. 3 vyžaduje, aby dodávateľ, ktorý s náležitou
starostlivosťou splnil povinnosti vymedzené vnútroštátnym právom, neniesol
zodpovednosť podľa článku 8 ods. 1 a 2. Mnoho
členských štátov[26]
však nevymedzilo pojem náležitej starostlivosti vo svojich vnútroštátnych
právnych predpisoch. Často odkazujú na všeobecné ustanovenia
zmluvného/občianskeho práva. Nakoniec, na
základe článku 9 ods. 2 členské štáty zabezpečili, aby
aj navádzanie na úmyselné zamestnávanie neoprávnene sa zdržiavajúcich
migrantov, pomoc pri takomto konaní a podnecovanie k nemu boli trestné ako
trestný čin. V súlade s článkom 11 členské štáty takisto
zabezpečili zodpovednosť právnických osôb za trestné činy
uvedené v článku 9, ak trestný čin spáchala v ich prospech
akákoľvek osoba, ktorá má v rámci tejto právnickej osoby vedúce postavenie
a ktorá konala buď samostatne, alebo ako súčasť orgánu
právnickej osoby alebo ak jej spáchanie trestného činu umožnil
nedostatočný dohľad alebo kontrola zo strany tejto právnickej osoby[27]. Vďaka
transpozícii smernice je možné vo väčšine členských štátov náležite
postihnúť všetky subjekty, ktoré využívajú nelegálne zamestnávanie. Nemá
to iba rozhodujúci význam, pokiaľ ide o účinné riešenie tohto
fenoménu, ale takisto je to kľúčové na uľahčenie výkonu
práv, ktoré smernica priznáva nelegálnym migrantom. II – Ochranné opatrenia v prospech nelegálne zamestnaných
štátnych príslušníkov tretích krajín II.1 – Dodatočné
platby odmien a daní (článok 6 ods. 1 a článok 8) Členské
štáty správne transponovali článok 6 ods. 1 písm. a), v
ktorom sa nelegálnym migrantom priznáva právo na odmenu za vykonanú prácu,
a článok 6 ods. 1 písm. b), v ktorom sa stanovuje
povinnosť pre zamestnávateľa uhradiť všetky dane
a príspevky na sociálne zabezpečenie, ktoré by musel
zaplatiť, keby príslušníka tretej krajiny zamestnal legálne. Na účely
výpočtu splatnej sumy sa v článku 6 ods. 3 stanovuje predpoklad,
že pracovnoprávny vzťah trval najmenej tri mesiace, okrem prípadu,
keď môže zamestnávateľ alebo zamestnanec preukázať opak. Všetky
členské štáty okrem EE, ES a RO zaviedli tento predpoklad vo svojich
právnych predpisoch a NL dokonca stanovuje lehotu šesť mesiacov. Vo všetkých
členských štátoch majú zamestnávatelia v zásade povinnosť v súlade s
článkom 6 ods. 1 písm. c uhradiť všetky náklady vyplývajúce z
prevodu nedoplatkov do krajiny, do ktorej sa príslušník tretej krajiny
vrátil alebo bol vrátený. V súlade s
článkom 8 členské štáty[28]
zvyčajne stanovili, že vyplatenie všetkých nevyplatených odmien a daní sa okrem
zamestnávateľov môže vyžadovať aj od priamych dodávateľov a
všetkých sprostredkujúcich subdodávateľov. II.2 – Prístup
k spravodlivosti a pomoc pri podávaní sťažností (článok 6 ods. 2 až 5
a článok 13) Aby sa podarilo
presadiť tieto predpisy, prístup k spravodlivosti a uľahčenie
podávania sťažnosti predstavujú jadro ochranných opatrení smernice
zameraných na nápravu neprávostí, ktoré utrpeli nelegálni migranti. Napriek
tomu je to práve táto časť smernice, ktorá vyvoláva obavy, pretože
transpozičné úsilie členských štátov často viedlo k prijatiu
slabých mechanizmov na uľahčenie presadzovania práv nelegálnych
migrantov alebo k ich neprijatiu. Len veľmi
málo členských štátov[29]
výslovne transponovalo právo nelegálne zamestnaných migrantov uplatniť
si nárok na nevyplatenú odmenu voči zamestnávateľom, vrátane
prípadov ich dobrovoľného alebo nedobrovoľného návratu[30].
Väčšina členských štátov len odkazuje na všeobecné ustanovenia
týkajúce sa práva obrátiť sa na občianskoprávne alebo pracovné súdy.
Obmedzený počet členských štátov[31] využil
možnosť uvedenú v článku 6 ods. 2 písm. b)
zaviesť úradné postupy na vymáhanie nevyplatenej odmeny bez toho, aby
musel štátny príslušník tretej krajiny podať v tejto súvislosti žalobu. V
článku 13 ods. 1 sa stanovuje povinnosť členských
štátov zaviesť účinné mechanizmy, prostredníctvom ktorých môžu
nelegálni migranti podať sťažnosti proti svojim zamestnávateľom,
a to aj prostredníctvom tretích strán. Členské štáty sú podľa
článku 13 ods. 2 povinné zabezpečiť, aby sa tretie
strany, ktoré majú legitímny záujem zabezpečiť dodržiavanie tejto
smernice, mohli zúčastňovať v mene alebo na podporu nelegálne
zamestnaného štátneho príslušníka tretej krajiny s jeho súhlasom na každom
správnom alebo občianskoprávnom konaní na ochranu jeho práv. Vo viacerých
členských štátoch majú odbory právo podávať sťažnosti v mene
nelegálnych migrantov a zastupovať ich v rámci vnútroštátneho konania[32].
Zriedkavejšie majú túto úlohu organizácie migrujúcich pracovníkov[33]
a verejné orgány[34]
s kontrolnými právomocami. LU, MT a NL ešte takéto tretie strany v právnych
predpisoch nevymedzili. Iba štyri
členské štáty[35]
zaviedli osobitné mechanizmy na to, aby mohli nelegálni migranti dostať
platby dlžných súm, a to aj v prípadoch ich dobrovoľného alebo
nedobrovoľného návratu (článok 6 ods. 4). Francúzsky
úrad pre prisťahovalectvo a integráciu môže napríklad vydať exekučný
titul, na základe ktorého dostane splatné peniaze v mene nelegálne
zamestnaných migrantov, a tieto finančné prostriedky im následne prevedie.
Iné krajiny sa opierajú o všeobecné ustanovenia týkajúce sa výkonu rozsudkov. V zmysle
smernice sa vyžaduje, aby nelegálni migranti dostávali „systematické a
objektívne“ informácie o svojich právach. Niekoľko členských
štátov[36]
ešte nezakotvilo túto povinnosť vo svojich právnych predpisoch a iné
členské štáty[37]
sa spoliehajú na všeobecné administratívne usmernenia a pravidlá
vzťahujúce sa na informácie pre účastníkov správneho konania. V praxi
to môže znamenať, že členské štáty sa spoliehajú na informácie
na konkrétnych webových lokalitách, o ktorých nelegálni migranti
zvyčajne nemajú informácie alebo k nim nemajú prístup. Napokon, len
niektoré členské štáty[38]
výslovne transponovali článok 6 ods. 5 a článok 13 ods. 4, z ktorých
pre nich vyplýva povinnosť udeľovať povolenia na obmedzenú
dĺžku (zodpovedajúcu dĺžke konania na národnej úrovni) pre
štátnych príslušníkov tretích krajín zapojených do trestného konania za trestné
činy uvedené v článku 9 ods. 1 písm. c) a e), a
vymedziť podmienky, za ktorých sa platnosť tohto povolenia môže
predĺžiť dovtedy, kým nelegálni migranti nedostanú zaplatenú dlžnú
sumu. Vo všeobecnosti
možno konštatovať, že neexistencia špecifických mechanizmov na riešenie
ťažkostí, s ktorými by sa nelegálni migranti mohli potýkať v
súvislosti s prístupom k spravodlivosti a presadzovaním svojich práv,
v mnohých členských štátoch môže kontraproduktívne pôsobiť na
boj proti nelegálnemu zamestnávaniu. Podpora podávania sťažností proti
zamestnávateľom môže zohrávať dôležitú úlohu v stratégiách
členských štátov na odhaľovanie nelegálneho zamestnávania. III – Odhaľovanie nelegálneho zamestnávania a presadzovanie
jeho zákazu III.1 – Preventívne opatrenia: povinnosti
zamestnávateľov (článok 4) S cieľom zvýšiť povedomie zamestnávateľov a
uľahčiť kontroly všetky členské štáty transponovali
preventívne opatrenia stanovené v článku 4. Štátni príslušníci
tretích krajín musia mať pred nástupom do zamestnania platné povolenie na
pobyt alebo iné oprávnenie na pobyt. Zamestnávatelia musia uchovávať
aspoň počas trvania zamestnania kópiu alebo záznam týchto dokumentov
pre prípad kontroly, a takisto musia informovať príslušné orgány o
začiatku zamestnania štátnych príslušníkov tretích krajín v lehote ustanovenej
každým členským štátom. Vo väčšine
členských štátov[39]
je tento postup potrebné zavŕšiť niekoľko dní pred
začiatkom zamestnania alebo pred uzavretím zmluvy[40]
a najneskôr v deň nástupu zamestnanca[41]. V iných je
informačnú povinnosť potrebné splniť v lehote niekoľko dní[42]
až týždňov[43]
pred začiatkom zamestnania. V prípade, že splnia túto povinnosť, sú
zamestnávatelia oslobodení od zodpovednosti, okrem prípadu, ak vedeli, že bol
predložený dokument sfalšovaný alebo neoprávnene pozmenený.[44] Členské štáty len v obmedzenej miere využívajú možnosť
zaviesť zjednodušený postup oznamovania, ak je zamestnávateľom
fyzická osoba a zamestnanie je na ich súkromné účely (DE, IT, LU) a/alebo
oslobodiť zamestnávateľov od ich povinnosti oznámiť
skutočnosť, že zamestnávajú štátnych príslušníkov tretích krajín s
povolením na dlhodobý pobyt (AT, CY, EE). III.2 – Kontroly
(článok 14) V súlade s článkom 14 by z vnútroštátnych právnych predpisov
mala pre príslušné vnútroštátne orgány vyplývať povinnosť
vykonávať kontroly v odvetviach s najvyšším rizikom určených na
základe posúdenia rizika s cieľom prispieť k presadzovaniu zákazu
zamestnávať štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene
zdržiavajú na ich území. Účinné a
adekvátne kontroly sú nevyhnutné na boj proti nelegálnemu zamestnávaniu a na
zabezpečenie toho, aby si nelegálni migranti mohli uplatňovať
svoje práva. Bez riadnych kontrol sa sankcie môžu stať len teoretickou
hrozbou. Obavy vyvolávajú
omeškania v zasielaní správ o kontrolách Komisii a
problémy s kvalitou niektorých z nich. V roku 2012 len štyri členské štáty
(DE, FR, LV a SK) informovali o kontrolách vykonaných v roku 2011. V roku
2013 len deväť členských štátov (FI, FR, HU, LT, LV, PL, RO, SK a SI)
predložilo svoje správy včas. 10. októbra 2013 preto Komisia zvyšným 15
členským štátom zaslala v rámci predbežného konania o porušení listy, aby
im pripomenula ich povinnosti. V nadväznosti na to všetky členské štáty
zaslali správy. Vo všeobecnosti existuje priestor na zlepšenie podávania
správ. Informácie v správach sú čiastočne neúplné,
založené na rôznych metódach výpočtu a vymedzeniach a/alebo jednoducho nie
sú v súlade s požiadavkami smernice týkajúcich sa podávania správ.
Informácie z výsledkov kontrol sú preto obmedzené a je prakticky nemožné
poskytnúť komplexný prehľad o vykonaných kontrolách a ich výsledkoch.
S cieľom uľahčiť podávanie správ rozoslala Komisia
členským štátom už v roku 2010 formulár na podávanie správ. Tento formulár
nedávno aktualizovala s cieľom zabezpečiť, aby členské
štáty poskytovali porovnateľné údaje a
informácie, ktoré by umožnili Komisii posúdiť účinné presadzovanie
smernice. Určenie
odvetví, ktoré sú najviac vystavené riziku, je dôležité, aby boli kontroly
užitočným nástrojom na boj proti nelegálnemu zamestnávaniu. Zatiaľ
čo niektoré členské štáty (CZ, EE, LT, MT a RO) nevysvetlili, či
a ako určili odvetvia vystavené väčšiemu riziku, zo správ od
iných členských štátov vyplýva, že odvetvia najviac ovplyvnené nelegálnym
zamestnávaním sú rovnaké vo väčšine členských štátov: stavebníctvo,
poľnohospodárstvo a záhradníctvo, domáce a upratovacie práce, stravovacie
a hosťovské služby. V tabuľke 3
sa uvádzajú informácie, ktoré členské štáty poskytli o uskutočnených
kontrolách v odvetviach so zvýšeným rizikom. Tieto údaje sú v odôvodnených prípadoch
doplnené o oficiálne údaje Eurostatu týkajúce sa počtu zamestnancov a
zamestnávateľov. Údaje z tabuľky poukazujú na to, že s ohľadom
na počet kontrol vykonaných v niektorých členských štátoch je
nepravdepodobné, že by mohli úplne odradiť zamestnávateľov od
najímania nelegálnych migrantov. V BG, EE, PL, RO a SE boli v roku 2012
vykonané kontroly u menej než 1 % všetkých zamestnávateľov. Pre
porovnanie, v AT to bolo 16,98 %, v IT 17,33 % a v SI 28,93 %[45].
Z uvedeného vyplýva, že medzi členskými štátmi existujú veľké
rozdiely, pokiaľ ide o presadzovanie. Môže to znamenať, že
pravdepodobnosť odhalenia alebo stíhania zamestnávateľov, ktorí
porušia právne predpisy, je nižšia v niektorých členských štátoch ako v
ostatných. IV. Závery a ďalšie kroky Po transpozícii
smernice 2009/52/ES všetky členské štáty zakázali zamestnávanie
nelegálnych migrantov a uložili peňažné, správne alebo trestnoprávne
sankcie pre zamestnávateľov, ktorí tento zákaz nerešpektujú. Prísnosť
sankcií stanovených zákonom sa však medzi členskými štátmi výrazne líši.
Vyvoláva to obavy, či sú sankcie vždy účinné, primerané a odrádzajúce
a túto problematiku bude potrebné ďalej posúdiť. Niektoré
členské štáty ešte uspokojivým spôsobom neimplementovali ochranné prvky
smernice. Stále existuje priestor na zlepšenie vo všetkých oblastiach
poskytnutím ochrany nelegálnym migrantom, a to vo forme práva uplatniť si
nárok voči zamestnávateľovi, účinných mechanizmov, ktoré by
takéto uplatnenie nároku umožňovali, alebo čo i len vo forme
poskytovania systematických a objektívnych informácií o ich právach. Niektoré
členské štáty budú pravdepodobne musieť vyvinúť značné
úsilie, aby zlepšili nielen podávanie správ o kontrolách, ale aj samotné
kontroly a stanovovanie poradia ich dôležitosti prostredníctvom systematickej
identifikácie odvetví so zvýšeným rizikom. Na základe zhromaždených údajov za
rok 2012 sa zdá, že v záujme zabezpečenia systému adekvátnych a
účinných kontrol je ešte potrebné vyvinúť veľa úsilia.
Neexistencia takéhoto systému vyvoláva vážne pochybnosti o účinnosti
presadzovania zákazu nelegálneho zamestnávania a o úsilí členských štátov
znížiť rozdiely v presadzovaní tejto smernice. Keďže
členské štáty majú povinnosť podávať správy o kontrolách každý
rok do 1. júla, Komisia bude naďalej pozorne monitorovať opatrenia
prijaté členskými štátmi v tejto oblasti a v prípade potreby podnikne
kroky. S cieľom zvýšiť povedomie členských štátov o týchto a
iných potenciálnych problémoch v súvislosti s transpozíciou smernice Komisia
uskutočňuje dvojstranné výmeny s každým členským štátom a v
prípade potreby začne pilotné postupy na úrovni EÚ. Komisia bude
podporovať členské štáty s cieľom zabezpečiť
uspokojivú úroveň implementácie smernice v celej EÚ. Rovnako ako v
minulosti (od prijatia smernice v roku 2009) Komisia vyzve členské
štáty, aby na nadchádzajúcich zasadnutiach prediskutovali právnu transpozíciu a
implementáciu viacerých kľúčových ustanovení smernice. V prípade
potreby takisto pripraví usmernenia o praktickom uplatňovaní smernice, vrátane
usmernení o presadzovaní práv migrantov. V súčasnosti
Komisia nepredkladá nijaké pozmeňujúce návrhy k smernici. Komisia postupne
posúdi, či sú transpozičné právne predpisy dostatočné na
zníženie nelegálneho zamestnávania a predstavujú stimul na používanie legálnych
migračných kanálov v záujme migrantov, zamestnávateľov a
členských štátov. Tabuľka 1: Peňažné
sankcie ČŠ || F/P osoba (1) || Výška peňažnej sankcie || Článok 5 ods. 3(2) || Porovnanie s právom platným pred transpozíciou Minimálna || Pevná suma || Maximálna Sankcie za každého nelegálne zamestnaného nelegálneho migranta AT || P/F || 1 000/4 000 EUR || || 10 000/50 000 EUR || N || → BE || P/F || 300 EUR || || 3 000 EUR || N || bez predchádzajúcich právnych predpisov BG || F || 750/1 500 BGN (383/767 EUR) || || 7 500/15 000 BGN (3 834/7 669 EUR) || N || bez predchádzajúcich právnych predpisov P || 3 000/6 000 BGN (1 534/3 068 EUR) || || 30 000/60 000 BGN (15 338/30 677 EUR) CY || P/F || || || 500/2 000 CYP (854/3 417 EUR) || Á || → EE || F || || || 1 200 EUR || N || → P || || || 3 200 EUR EL || P/F || || 5 000/10 000 EUR || || N || ↑ ES || P/F || 10 001 EUR || || 100 000 EUR || N || ↑ FR || P/F || 6 980 EUR || || 52 350 EUR || N || ↑ HU || P/F || || 500 000 HUF (1 630 EUR) || || Á || → IT || F || 1 950 EUR || || 15 600 EUR || N || ↑ LT || P/F || || 3 000/10 000 LTL (869/2 896 EUR) || 10 000/20 000 LTL (2 896/5 792 EUR) || N || → LU || P/F || || 2 500 EUR || || N || bez predchádzajúcich právnych predpisov NL || F || || || 11 250 EUR || Á || ↑ P || || || 45 000 EUR RO || P/F || 3 000 RON (662 EUR) || || 4 000 RON (883 EUR) || N || ↑ SE || P/F || || || 22 200/44 400 SEK (2 477/4 954 EUR) || N || → SI || F || 2 000 EUR || || 5 000 EUR || N || → P || 4 000 EUR || || 12 000 EUR Počet nelegálnych migrantov zohľadnený pri stanovení pokuty CZ || F || || || 5 000 000 CZK (182 305 EUR) || N || ↑ P || 250 000 CZK (9 115 EUR) || || 10 000 000 CZK (364 606 EUR) DE || P/F || || || 500 000 EUR || N || → FI || P/F || 1 000 EUR || || 30 000 EUR || Á || bez predchádzajúcich právnych predpisov LV || F || 210 EUR || || 500 EUR || N || bez predchádzajúcich právnych predpisov MT || P/F || || || 11 646,87 EUR || N || → PL || P/F || 3 000 PLN (720 EUR) || || || Á || → PT || P/F || 2 000 EUR || || 90 000 EUR || N || → SK || P/F || 2 000 EUR || || 200 000 EUR || N || → *P/F = Právnické osoby/Fyzické osoby ** V článku 5 ods. 3 smernice 2009/52/ES sa uvádza: „Členské štáty môžu ustanoviť znížené peňažné sankcie v prípadoch, keď je zamestnávateľ fyzickou osobou zamestnávajúcou štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na území členského štátu, ak ide o zamestnanie na súkromné účely a ak nebol zamestnaný za osobitne vykorisťujúcich pracovných podmienok.“ (Výmenné kurzy k 4/4/2014): 1 BGN = 0,511281 EUR; 1 CYP = 1,70860 EUR; 1 CZK = 0,0364632 EUR; 1 HUF= 0,00326012 EUR; 1 LTL = 0,289620 EUR; 1 PLN = 0,240083 EUR; 1 RON = 0,224388 EUR; 1 SEK = 0,111573 EUR) Tabuľka
2:
Trestnoprávne sankcie ČŠ || Sankcie (dĺžka trestu odňatia slobody a prípadne výška pokuty) || Porovnanie s právom platným pred transpozíciou 9 ods. 1 písm. a || 9 ods. 1 písm. b || 9 ods. 1 písm. c || 9 ods. 1 písm. d || 9 ods. 1 písm. e AT || odňatie slobody až na 6 mesiacov || odňatie slobody až na 6 mesiacov alebo pokuta || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody až na 6 mesiacov alebo pokuta || ↓ BE || odňatie slobody 6 mesiacov až 3 roky a/alebo pokuta vo výške 600 až 6 000 EUR || Bez predchádzajúcich právnych predpisov BG || odňatie slobody 1 až 5 rokov a pokuta vo výške 5 000 BGN (2 554 EUR) až 50 000 BGN (25 564 EUR) || odňatie slobody až na 4 roky a pokuta vo výške 2 000 BGN (1 022 EUR) až 20 000 BGN (10 225 EUR) || odňatie slobody 1 až 5 rokov a pokuta vo výške 5 000 BGN (2 554 EUR) až 50 000 BGN (25 564 EUR) || odňatie slobody až na 4 roky a pokuta vo výške 2 000 BGN (1 022 EUR) až 20 000 BGN (10 225 EUR) || odňatie slobody 1 až 5 rokov a pokuta vo výške 5 000 BGN (2 554 EUR) až 50 000 BGN (25 564 EUR) || Bez predchádzajúcich právnych predpisov CY || odňatie slobody až na 5 rokov a/alebo pokuta do 20 000 EUR || Bez predchádzajúcich právnych predpisov CZ || odňatie slobody na šesť mesiacov až päť rokov || – || odňatie slobody na šesť mesiacov až päť rokov || → DE || odňatie slobody až na 1 rok alebo pokuta || odňatie slobody až na 1 rok alebo pokuta || odňatie slobody až na 3 roky alebo pokuta (závažné prípady: 6 mesiacov až 5 rokov) || odňatie slobody až na 3 roky alebo pokuta || odňatie slobody až na 1 rok alebo pokuta || ↑ EE || pokuta 30 až 500 denných sadzieb (96 až 1 600 EUR) alebo odňatie slobody až na 3 roky || Bez predchádzajúcich právnych predpisov EL || odňatie slobody najmenej 5 mesiacov || odňatie slobody najmenej 6 mesiacov || odňatie slobody najmenej 6 mesiacov || ↑ ES || – || odňatie slobody 6 mesiacov až 6 rokov a pokuta vo výške 6- až 12-násobku min. mesačnej mzdy || odňatie slobody 2 mesiace až 5 rokov a pokuta vo výške 6- až 12-násobku min. mesačnej mzdy || – || – || → FI || pokuta alebo odňatie slobody až na 1 rok || → FR || odňatie slobody až na 5 rokov a pokuta až 15 000 EUR || → HU || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody 1 až 5 rokov || odňatie slobody 1 až 5 rokov || odňatie slobody 1 až 5 rokov || Bez predchádzajúcich právnych predpisov ČŠ || Sankcie (dĺžka trestu odňatia slobody a prípadne výška pokuty) || Porovnanie s právom platným pred transpozíciou 9 ods. 1 písm. a || 9 ods. 1 písm. b || 9 ods. 1 písm. c || 9 ods. 1 písm. d || 9 ods. 1 písm. e IT || odňatie slobody 6 mesiacov až 3 roky a peňažný trest 5 000 EUR || ↑ zvýšenie sankcie o jednu tretinu až polovicu || || zvýšenie sankcie o jednu tretinu až polovicu LT || pokuta alebo odňatie slobody až na 2 roky || – || pokuta alebo odňatie slobody až na 2 roky || Bez predchádzajúcich právnych predpisov LU || odňatie slobody 8 dní až 1 rok a/alebo peňažný trest vo výške 2 501 až 20 000 EUR || Bez predchádzajúcich právnych predpisov LV || odňatie slobody až na 3 mesiace alebo pokuta až do výšky 100-násobku min. mesačnej mzdy (32 000 EUR) || odňatie slobody až na 3 mesiace alebo verejnoprospešné práce alebo pokuta až do výšky 100-násobku min. mesačnej mzdy (32 000 EUR) || odňatie slobody až na 3 mesiace alebo pokuta až do výšky 100-násobku min. mesačnej mzdy (32 000 EUR) || Bez predchádzajúcich právnych predpisov MT || pokuta až do výšky 11 646,87 EUR a/alebo odňatie slobody až na 2 roky. || → NL || odňatie slobody až na 3 roky alebo pokuta až 78 000 EUR || odňatie slobody až na 1 rok alebo pokuta až 78 000 EUR || → PL || odňatie slobody až na 12 mesiacov a pokuta || odňatie slobody až na 3 roky || odňatie slobody až na 12 mesiacov a pokuta || Bez predchádzajúcich právnych predpisov PT || odňatie slobody až na 1 rok alebo pokuta až 240 dní (najviac 120 000 EUR) || odňatie slobody až na 2 roky alebo pokuta až 480 dní (najviac 240 000 EUR) || odňatie slobody 1 až 5 rokov || odňatie slobody 2 až 6 rokov || odňatie slobody až na 2 roky alebo pokuta až 480 dní (najviac 240 000 EUR) || Bez predchádzajúcich právnych predpisov RO || – || odňatie slobody 1 až 2 roky alebo pokuta || – || odňatie slobody 1 až 2 roky alebo pokuta || odňatie slobody 1 až 3 roky || Bez predchádzajúcich právnych predpisov SE || pokuta alebo odňatie slobody až na 1 rok || Bez predchádzajúcich právnych predpisov SI || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody až na 3 roky || Bez predchádzajúcich právnych predpisov SK || odňatie slobody až na 2 roky || odňatie slobody 6 mesiacov až 3 roky || Bez predchádzajúcich právnych predpisov Tabuľka 3:
Kontroly vykonané v roku 2012 ČŠ || SMERNICA 2009/52/ES || Poznámky Kontroly || Výsledky Absolútne čísla || Ako podiel zamestnávateľov vo všetkých odvetviach (v %) || Počet kontrol, ktoré zistili ISTCN* || Počet zistených ISTCN || Podiel zistených ISTCN na celkovom počte zamestnancov vo všetkých odvetviach (v %) AT || 32 765 || 16,98 || 2 948 || 4 490 || 0,11 || Zastrešené všetky odvetvia. BE || 14 127 || 7,86 || 1 538 || 1 826 || 0,41 || Zastrešené všetky odvetvia. BG || 119 || 0,12 || 1 || 1 || 0,00003 || Zastrešené všetky odvetvia. CY || 5 736 || 38,5 || / || 1 340 || 0,35 || Zastrešené rizikové odvetvia. CZ || 27 914 || 17,45 || 27 || 46 || 0,00095 || Zastrešené všetky odvetvia. DE || 122 577 || 6,91 || / || / || / || Zastrešené rizikové odvetvia. EE || 79 || 0,36 || 0 || 0 || 0 || Zastrešené rizikové odvetvia. EL || 8 704 || 3,35 || 30 || 49 || 0,00138 || Zastrešené rizikové odvetvia. Údaje za obdobie 1/08/2012 až 31/12/2012. ES || 53 671 || 6,12 || 5 386 || 5 386 || 0,03145 || Zastrešené všetky odvetvia. FI || 1 800 || 1,9 || / || / || / || Zastrešené všetky odvetvia. FR || 1 331 || / || / || 621 || / || Zastrešené rizikové odvetvia. Údaje týkajúce sa migrantov pracujúcich bez pracovného povolenia, nijaké informácie o ich povolení na pobyt. HU || 19 080 || 9,72 || / || / || / || Zastrešené všetky odvetvia. IT || 243 847 || 17,33 || / || 11 499 || 0,05115 || Zastrešené všetky odvetvia. LT || 1 453 || 5,38 || / || 0 || 0 || Zastrešené všetky odvetvia. Údaje za obdobie od roku 01/08/2012 – 31/12/2012. LV || 2 648 || / || / || 1 || 0,00012 || Zastrešené všetky odvetvia. Údaje za obdobie 1/01/2012 až 1/05/2013. LU || 3 097 || 43,62 || / || / || / || Zastrešené všetky odvetvia. MT || 3 831 || 53,07 || 70 || 88 || 0,05167 || Údaje týkajúce sa migrantov pracujúcich bez pracovného povolenia. Nijaké informácie o ich povolení na pobyt. NL || 11 181 || / || 776 || 1 123 || / || Zastrešené všetky odvetvia. Údaje Eurostatu týkajúce sa celkového počtu zamestnávateľov a zamestnancov nie sú k dispozícii. PL || 2 776 || 0,44 || 61 || 133 || 0,00306 || Zastrešené všetky odvetvia. PT || 2 305 || 1,09 || / || 10 828 || 0,25 || Zastrešené rizikové odvetvia. RO || 916 || 0,82 || / || 22 || 0,00025 || Zastrešené všetky odvetvia. SE || 414 || 0,25 || / || / || / || Zastrešené všetky odvetvia. SI || 9 027 || 28,93 || / || 8 || 0,00088 || Zastrešené rizikové odvetvia. SK || 39 801 || 57,77 || / || 22 || 0,00095 || Zastrešené všetky odvetvia. Pri časti údajov sa neuvádza status pobytu. ISTCN: štátni príslušníci tretích krajín, ktorí sa oprávnene zdržiavajú na území členských štátov (Illegally-staying third-country national) [1] Eurostat, 2013, k dispozícii nie sú údaje pre NL a EL. [2] Smernica 2009/52/ES z 18. júna 2009, ktorou sa stanovujú minimálne
normy pre sankcie a opatrenia voči zamestnávateľom štátnych
príslušníkov tretích krajín, ktorí sa neoprávnene zdržiavajú na území
členských štátov, Ú. v. EÚ L 168, 30.6.2009, s. 24 („smernica o sankciách
voči zamestnávateľom“). [3] Oznámenie „Globálny prístup k migrácii a mobilite“ [KOM(2011) 743
v konečnom znení, 18. novembra 2011]. [4] Oznámenie o politike návratu EÚ, COM (2014) 199 final, 28. marca 2013. [5] Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/36/EÚ
z 5. apríla 2011 o prevencii obchodovania s ľuďmi
a boji proti nemu a o ochrane obetí obchodovania, Ú. v. EÚ L 101, 15. apríla 2011,
s. 1. [6]
Smernica 2014/36/EÚ o podmienkach vstupu a pobytu štátnych príslušníkov tretích
krajín na účel zamestnania ako sezónni pracovníci, Ú. v. EÚ
L 94, 28. marca 2014, s. 375. [7] Článok 17 smernice 2009/52/EHS,
citovaná vyššie. [8] Článok 258 (ex-226) Zmluvy
o fungovaní Európskej únie. [9] AT, BE, BG, CZ, DE, FR, EL, IT, CY, LT, LU, HU, MT, NL, PL, PT, RO,
SI, FI a SE. [10] Smernicou 2009/52/ES sú viazané všetky členské štáty s výnimkou
Dánska, Írska a Spojeného kráľovstva. Vykonanie smernice zo strany
Chorvátska po jeho pristúpení sa ešte musí posúdiť. [11] DE, EL, FI, FR, MT, RO a SE (článok 3 ods. 3 smernice
2009/52/ES). [12] AT, BE, CZ, DE, EE, FR, FI, HU, LT, MT, RO a
SE. [13]
Oznámenie sa opiera o štúdiu vykonanú Komisiou. [14]
Článok 16 smernice 2009/52/EHS, citovaná vyššie. [15] CZ, EL, ES, FR, IT, NL a RO. [16] AT, BE, BG, CY, EE, EL, ES, FR, HU, IT, LT, LU, NL, RO, SE a SI. [17] CZ, DE, FI, LV, MT, PL, PT a SK. [18] Medzi
ostatné faktory patria napríklad porovnanie so sankciami za podobné typy
deliktov, ako aj presné vymedzenie deliktu v príslušných vnútroštátnych
právnych predpisoch. S cieľom posúdiť účinnosť sa
uskutočnil zber empirických údajov o skutočných pokutách. [19] Minimálne mzdy podľa Eurostatu:
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/labour_market/earnings/main_tables. [20] AT, CZ, DE, EL, ES, FI, FR, IT, MT a NL. [21] BE, BG, CY, EE, HU, LT, LU, LV, PL, PT, RO, SE, SI a SK. [22] RO. [23] CZ, ES a LT. [24] BE, EL, BG, FI, LU, CZ, IT a EE. [25] Okrem EE a LT. [26] BG, CZ, DE, EE, EL, ES, HU, IT, LT, MT, PT, RO, SE, SI a SK. [27] Zistilo sa, že transpozícia zodpovednosti právnických osôb
(spoločností) z dôvodu nedostatočného dohľadu alebo kontroly je
problematická len v Luxembursku. [28] Okrem EE a LT. [29] BG, CY, EL a SI. [30] CY, EL, PL a SE. [31] BE, FR, HU, MT a PL. [32] AT, CY, DE, EE, EL, FI, FR, HU, IT, LT, RO, SI a SK. [33] CZ, FI, HU, LV a SE. [34] EL, ES, FI, IT a LT. [35] BE, EL a FR. [36] BG, ES, IT, LV, MT, NL, SI a SK. [37] BE, FI, HU a RO. [38] AT, DE, EL, ES, HU, IT, LU, SE, SI a SK. [39] Okrem FI. [40] BG, CY, ES, FR, LT, NL a RO. [41] BE, CZ, EL, IT, LV, MT a PT. [42] AT, EE, HU, LU, PL a SK. [43] DE, SE a SI. [44] Okrem BG a IT. [45] Niektoré členské štáty poskytli informácie o kontrolách v
rizikových odvetviach, zatiaľ čo iné poskytli informácie týkajúce sa
kontrol vo všetkých odvetviach (viac informácií v tabuľke 3).