EUR-Lex Access to European Union law
This document is an excerpt from the EUR-Lex website
Document 52012DC0554
REPORT FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL AND THE EUROPEAN PARLIAMENT Mid-term report on the implementation of the Action Plan on Unaccompanied Minors
SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Priebežná správa o plnení akčného plánu týkajúceho sa maloletých bez sprievodu
SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Priebežná správa o plnení akčného plánu týkajúceho sa maloletých bez sprievodu
/* COM/2012/0554 final */
SPRÁVA KOMISIE RADE A EURÓPSKEMU PARLAMENTU Priebežná správa o plnení akčného plánu týkajúceho sa maloletých bez sprievodu /* COM/2012/0554 final */
I. Úvod V máji 2010 prijala Komisia Akčný plán
týkajúci sa maloletých bez sprievodu (2010 – 2014)[1] a
následne v júni 2010 Rada prijala závery o maloletých bez sprievodu[2]. V
akčnom pláne a záveroch Rady bol nastolený spoločný celoeurópsky
prístup spočívajúci na zásade najlepšieho záujmu dieťaťa. V
dokumentoch sa stanovili hlavné oblasti opatrení ako prevencia, prijímanie a
hľadanie dlhodobých riešení, ktoré sa majú uplatniť v podobe súboru
praktických opatrení inštitúcií a agentúr Európskej únie (EÚ), členských
štátov EÚ a zainteresovaných subjektov. Akčný plán a závery Rady vyzvali Komisiu,
aby do polovice roka 2012 podala správu o ich uplatňovaní. V tejto
strednodobej správe sa vyznačujú udalosti od mája 2010 do júna 2012 a
určujú oblasti, ktoré si budú v nasledujúcich dvoch rokoch vyžadovať
viac pozornosti a cielených opatrení. Sprievodným dokumentom k správe je
pracovný dokument útvarov Komisie[3],
ktorý obsahuje podrobnejší popis opatrení inštitúcií a agentúr EÚ, ako aj
štátnych správ členských štátov EÚ. V náležitých prípadoch zároveň
odkazuje na činnosti iných aktérov. Správa a pracovný dokument útvarov
Komisie sa zakladá na výskume, konzultáciách s členskými štátmi a
nepretržitom dialógu s organizáciami občianskej spoločnosti. II. Súčasná situácia Udalosti posledných dvoch rokov poukazujú na
to, že príchod maloletých osôb bez sprievodu[4] nie je dočasný, ale dlhodobý jav
sprevádzajúci migráciu do EÚ, a že je potrebné, aby EÚ zaujala k tejto skupine
migrantov spoločný prístup. Dôvody príchodu detí bez sprievodu sú aj
naďalej rôzne a vzájomne prepojené. Niektoré utekajú pred ozbrojenými
konfliktmi, prírodnými katastrofami, diskrimináciou alebo stíhaním. V tomto
kontexte možno svetové udalosti ako napr. konflikt v Afganistane a Iraku alebo
politické nepokoje spojené s udalosťami arabskej jari vnímať ako
dôležité činitele, ktoré posilňujú takéto trendy. Afganistan a Irak
sú krajiny, z ktorých v roku 2009[5]
pochádzalo najviac maloletých bez sprievodu v EÚ. Vo väčšine
členských štátov boli spolu s krajinami afrického rohu aj v roku 2010
významnou krajinou pôvodu[6].
Niektoré deti neodchádzajú z vlastne vôle, ale posielajú ich preč ich
rodiny, aby sa vyhli politickému prenasledovaniu, získali prístup k vzdelávaniu
a sociálnej starostlivosti, ktoré sú im doma upierané, alebo jednoducho unikli
pred chudobou a našli si zamestnanie v EÚ[7], zatiaľ čo iné sa snažia
pripojiť k svojim príbuzným, ktorí už bývajú na území EÚ. Napokon niektorí
maloletí bez sprievodu prichádzajú ako obete obchodovania s ľuďmi
určené na vykorisťovanie. Ako sa uvádza v akčnom pláne, štatistiky
o tejto skupine migrantov sú nedostatočné a je to tak aj napriek
určitým zlepšeniam v zbieraní údajov. Najspoľahlivejšie údaje sú
dostupné o maloletých bez sprievodu, ktorí požiadali o azyl. V roku 2011 bolo v
EÚ27 podaných 12 225 žiadostí o azyl, čiže porovnateľný počet
ako v predchádzajúcich rokoch[8].
To nasvedčuje skutočnosti, že tento druh migrácie je stále veľmi
významný. O ostatných druhoch migračných tokov maloletých bez sprievodu sa
toho vie menej. V roku 2011 bolo nahlásených 4 406 povolení na pobyt, ktoré
vydali členské štáty maloletým bez sprievodu[9]. V
celkovom meradle dôkazy nasvedčujú tomu, že v počte detí, ktoré
prichádzajú do EÚ, nenastal žiadny významný pokles a ani v nasledujúcich rokoch
pravdepodobne nenastane. Rozsah a povaha migračných tokov sa aj
naďalej medzi jednotlivými členskými štátmi rôzni. Do niektorých
štátov prichádzajú maloletí bez sprievodu prevažne ako žiadatelia o azyl.
Príkladom toho je Švédsko, kde sa počet žiadostí o azyl podaných
maloletými bez sprievodu pravidelne z roka na rok zvyšuje, a to z počtu 1
510 v roku 2008 na 2 655 v roku 2011. Podobne k tomu došlo v rovnakom období v
Nemecku, kde sa počet žiadateľov o azyl z tejto skupiny migrantov
takmer strojnásobil z počtu 765 na 2 125[10]. V iných členských štátoch sú azylové toky
v porovnaní s počtami detí, ktoré prichádzajú ako nelegálni migranti,
pomerne menej výrazné. To platí napríklad pre Taliansko a Španielsko, ktoré
vydali prvé povolenia 2 278 a 819 deťom bez sprievodu, ktoré žiadali o
azyl v roku 2010[11].
Čoraz väčšia časť týchto nelegálnych migračných tokov
je spôsobená politickými nepokojmi v severoafrických krajinách a v iných
častiach sveta. Napríklad Taliansko zaznamenalo, že v posledných rokoch sa
toky maloletých bez sprievodu z tradičných krajín pôvodu, ako je napríklad
Albánsko, zmenšili, zatiaľ čo zo sociálno-politicky nestabilných
krajín Afriky a Stredného Východu sa zväčšili. Poslednou skupinou členských štátov sú
tranzitné krajiny, v ktorých podáva žiadosť o azyl len veľmi malý
počet detí bez sprievodu – zvyčajne je ich menej ako 60 ročne[12], ale cez
ktoré niektoré deti cestujú do cieľových krajín. Do tejto kategórie patrí
väčšina krajín strednej a východnej Európy. III. Zbieranie údajov Jednou z hlavných výziev je zbieranie údajov.
Skutočnosť, že maloletí bez sprievodu netvoria homogénnu skupinu a
starajú sa o ne rôzne orgány, znamená, že členské štáty nezbierajú údaje
pravidelne o všetkých maloletých bez sprievodu. Zatiaľ čo o
maloletých bez sprievodu, ktorí žiadajú o azyl, sú k dispozícii relevantné
údaje, o tých, ktorí migrujú nelegálne alebo boli obeťami obchodovania s
ľuďmi, sú štatistiky obmedzené. V posledných dvoch rokoch však došlo k
výraznému zlepšeniu v zbieraní a výmene kvantitatívnych a kvalitatívnych údajov.
Revízia usmernení o zbieraní údajov v zmysle článku 6 nariadenia o
štatistikách[13]
uskutočnená v roku 2011 umožnila Eurostatu zbierať údaje o
ďalšej kategórii povolení, a to povolení na pobyt vydaných maloletým bez
sprievodu, ktorí nepožiadali o azyl alebo ktorí nezískali povolenie na pobyt
ako obete obchodovania s ľuďmi. Tento údaj naznačuje rozsah a
dynamiku migrácie, ktorá nesúvisí s azylom[14]. V septembri 2010 Frontex uverejnil cielené
posúdenie rizík, v ktorom sa analyzovali počty, štátna príslušnosť,
trasy a spôsoby, ako zjednodušiť migráciu tých maloletých bez sprievodu,
ktorí nežiadajú o azyl[15].
Európska migračná sieť (EMN) naďalej zohrávala dôležitú úlohu
pri výmene údajov o deťoch bez sprievodu. V ad hoc prieskume z
prvého štvrťroka 2012 sa získali aktuálne štatistiky a informácie o
postupoch v súvislosti so žiadateľmi o azyl[16]. Novozriadený Európsky podporný úrad pre azyl
(EASO)[17]
sa zapája aj do sprístupňovania a monitorovania údajov. V pracovnom
programe na rok 2012 sa stanovuje vytvorenie systému sprístupňovania a
monitorovania informácií o deťoch bez sprievodu a zbieranie údajov a
zhromažďovanie informácií o krajinách pôvodu (COI)[18]. Ďalší postup
Členské štáty, inštitúcie a agentúry EÚ,
ako aj mimovládne a medzinárodné organizácie by mali vyvinúť ďalšie
úsilie v oblasti zbierania a výmeny kvantitatívnych a kvalitatívnych údajov
vrátane štatistík podľa pohlavia. Je potrebné ďalej zlepšovať
porovnateľnosť údajov zbieraných v rôznych častiach EÚ.
Členské štáty by mali naďalej zbierať údaje o maloletých bez
sprievodu, ktorí žiadajú o azyl, ale aj o tých, ktorí migrujú nelegálne alebo
sú obeťami obchodovania s ľuďmi. Predovšetkým by sa mali
ďalej triediť údaje o obchodovaní s maloletými, aby sa získali
informácie o maloletých bez sprievodu, ktorí sú obeťami obchodovania. Zhromažďovanie údajov by sa nemalo
obmedzovať len na počiatočné získanie údajov, t. j. na obdobie
vstupu maloletého bez sprievodu do členského štátu. Takisto je potrebné
zlepšiť chápanie skúsenosti maloletých po vstupe na územie EÚ. Členské
štáty mali pri každej príležitosti zbierať kvantitatívne a kvalitatívne
údaje týkajúce sa počtu maloletých bez sprievodu, ktorí utiekli z
opatrovníckych zariadení, druhov služieb a podpory, ktoré sa poskytujú v
rôznych štádiách platných postupov (napríklad zrýchlené konanie, konanie na
hraniciach, určovanie veku, pátranie po rodinných príslušníkoch, menovanie
poručníkov atď.). Napokon by sa mali zhromažďovať aj
štatistické údaje o počtoch maloletých bez sprievodu, ktorí sa vrátili[19]. V rokoch 2013 – 2014 bude Komisia
pracovať na štúdii, ktorej cieľom je zozbierať údaje z celej EÚ
o deťoch zapojených do trestných, občianskoprávnych a
administratívnych súdnych konaní a ktorá je súčasťou pilotného
projektu podporovaného Európskym parlamentom. V tejto súvislosti sa zhromaždia
štatistiky založené na príslušných ukazovateľoch a vypracuje sa dejový
prehľad o zapojení maloletých bez sprievodu do administratívnych súdnych
konaní v EÚ. EASO bude napomáhať ďalšiu výmenu
informácií a sprístupňovanie poznatkov na odborných stretnutiach
zameraných na deti bez sprievodu. Do konca roku 2012 EASO vypracuje správu COI
o Afganistane, ktorá bude obsahovať konkrétne problémy súvisiace so
zraniteľnými skupinami vrátane maloletých bez sprievodu. IV. Prevencia nebezpečnej migrácie
a obchodovania s ľuďmi V akčnom pláne sa konštatuje, že
prevencia nebezpečnej migrácie a obchodovania s deťmi je prvým krokom
k účinnému riešeniu problematiky migrácie maloletých bez sprievodu. Preto
EÚ a členské štáty pokračovali so začleňovaním migrácie a
najmä migrácie detí do rozvojovej spolupráce. Okrem toho sa zaviazali k
budovaniu povedomia a odbornej prípravy, ktoré majú zlepšiť včasné
identifikovanie obetí obchodovania s ľuďmi a informovanie detí a ich
rodinných príslušníkov o rizikách nelegálnej migrácie. Poslednou oblasťou
činnosti je vývoj integrovaných systémov ochrany dieťaťa. V rámci tematického programu Azyl a migrácia,
tematického programu Investovanie do ľudí, európskeho nástroja pre
demokraciu a ľudské práva a nástroja v oblasti ľudských práv a
rozvojovej spolupráce[20]
EÚ financovala projekty, ktorých cieľom bola prevencia nebezpečnej
migrácie a obchodovania s deťmi, zvyšovanie povedomia u detí z rizikových
skupín a odborná príprava špecializovaného personálu, ktorého úlohou je
zisťovať rizikové situácie. EÚ okrem toho pokračovala v podpore
tretích krajín pri zlepšovaní legislatívnych a administratívnych kapacít
potrebných na identifikovanie detí, ktoré požiadali o azyl, a obetí
obchodovania s ľuďmi[21].
Financovanie stredísk, ktoré poskytujú
útočište a vzdelávanie maloletým, z rozpočtu štátu alebo EÚ
prinieslo v krajinách pôvodu ako Senegal, Maroko, Moldavsko, Egypt,
Keňa, Guatemala a Bolívia povzbudivé výsledky[22]. Okrem
toho sa spúšťajú informačné kampane a uskutočňujú
činnosti budovania kapacít zamerané na štátne orgány a pohraničnú
stráž[23]. Dôležitou súčasťou prevencie
nebezpečnej migrácie a obchodovania s ľuďmi je nepretržitá
angažovanosť v tretích krajinách. O maloletých bez sprievodu sa
diskutovalo v kontexte dialógov o ľudských právach[24]. EÚ
ďalej uplatňovala svoje usmernenia o presadzovaní a ochrane
práv dieťaťa[25].
Očakáva sa, že pri revízii usmernení v roku 2012 sa bude klásť
ešte väčší dôraz na najzraniteľnejšie skupiny, ako sú maloletí bez
sprievodu. Problematika maloletých bez sprievodu sa rieši
v rámci dialógov o migrácii a mobilite, ktoré prebiehajú
napríklad v partnerstve EÚ a Afriky pre migráciu, mobilitu
a zamestnanosť a rabatskom procese o migrácii a rozvoji.
Diskutovalo sa o nej v marci 2011 na zasadnutí pracovnej skupiny pre
sociálne záležitosti a otázky migrácie s Marokom, ako aj v rámci
dialógu o migrácii, mobilite a bezpečnosti s Tuniskom a
Marokom, ktorý sa začal v októbri 2011. Konkrétne opatrenia týkajúce
sa maloletých bez sprievodu sú takisto uvedené v akčnom pláne pražského
procesu na roky 2012 – 2016[26].
Prijímajúce krajiny v prostredí G8 a
platformy pre spoluprácu medzi EÚ a USA o otázkach migrácie a utečencoch
si vymenili postupy a skúsenosti s touto skupinou migrantov.
V roku 2011 sa v rámci platformy EÚ a USA uskutočnil v
Španielsku seminár o maloletých bez sprievodu, ktorý členským štátom
EÚ a Spojeným štátom americkým umožnil výmenu názorov a postupov[27]. S cieľom zlepšiť
informovanosť budúcich migrantov vložila Komisia na portál EÚ pre
prisťahovalectvo, ktorý bol sprístupnený v novembri 2011, osobitný
odkaz na deti bez sprievodu[28].
Ďalší vývoj EÚ a členské štáty by mali
pokračovať v riešení otázok migrácie maloletých bez sprievodu
v kontexte rozvojovej spolupráce. Pre čo najefektívnejšie využitie
dostupných zdrojov je kľúčové, aby sa zlepšila dostupnosť
informácií o podniknutých iniciatívach a plánovaných opatreniach.
Diskusie o rozpočtovom rámci EÚ na roky 2014 – 2020 by mali
vyústiť do zlepšenia koordinácie externých fondov[29]. Okrem toho je potrebné ďalej sa angažovať
v krajinách pôvodu a tranzitu. Stabilná spolupráca s tretími krajinami
privedie EÚ a členské štáty k lepšiemu chápaniu ich potrieb,
ktoré sa potom prejaví v kvalitnejšom koncipovaní a realizácii budúcich
projektov. Je dôležité, aby sa takáto spolupráca neobmedzovala na preventívne
opatrenia, ale aby riešila aj iné súvisiace problémy, ako je obnova rodinných
väzieb, bezpečný návrat detí a riziko ich opätovného zneužitia na
obchodovanie. Tieto otázky by sa mali riešiť v kontexte partnerstiev
pre mobilitu a v dialógoch s najvýznamnejšími krajinami pôvodu. Mali by sa podporovať ďalšie výmeny
informácií s cieľovými krajinami maloletých bez sprievodu mimo EÚ,
a to nielen za účelom prijatia a odovzdania skúseností
a osvedčených postupov, ale aj s cieľom nájsť konkrétne
riešenia v súvislosti s prevenciou, pátraním po rodinných
príslušníkoch a bezpečným návratom. V. Prijímanie a procesné
záruky v EÚ Akčný plán uznáva dôležitosť
opatrení súvisiacich s prijímaním pre zabezpečenie primeranej
starostlivosti a pomoci maloletým bez sprievodu, ktorí sa ocitnú na území
EÚ. EÚ preto ďalej rozširuje opatrenia súvisiace s prijímaním týchto
detí a ich prístupom k príslušným procesným zárukám. Boli predložené návrhy zmien a doplnení
Kódexu schengenských hraníc a dohovoru, ktorým sa vykonáva schengenská
dohoda, ktorých cieľom je zlepšiť zaobchádzanie s maloletými bez
sprievodu na hraniciach. Ich prostredníctvom sa pre pohraničnú stráž
zavedie modul odbornej prípravy o maloletých bez sprievodu a na
konzultácie o maloletých sa bude povinne využívať formálne vytvorený
zoznam národných kontaktných miest. Výsledkom spoločnej operácie Hammer
pod vedením siete Frontex boli operatívne usmernenia o spôsobe, ako na
vonkajších hraniciach zaobchádzať s deťmi, a to vrátane detí bez
sprievodu. Seminár pod názvom: „Maloletí bez sprievodu: deti, ktoré
prekračujú vonkajšie hranice EÚ v snahe nájsť ochranu“ usporiadaný
počas belgického predsedníctva priniesol súbor odporúčaní pre národné
orgány, ako aj medzinárodných aktérov[30]. Pokiaľ ide o maloletých bez
sprievodu, ktorí požiadali o azyl, EÚ priebežne dokončuje rokovania
o revízii acquis v oblasti azylu, od ktorej sa očakáva
posilnenie ochrany tejto skupiny migrantov. V decembri 2011 bola prijatá
kvalifikačná smernica[31].
V smernici získava väčší dôraz ustanovenie o pátraní po rodinných
príslušníkoch a po prvýkrát sa tu uvádza zoznam faktorov, ktoré sa majú
zohľadniť pri posudzovaní najlepšieho záujmu dieťaťa. V apríli 2011 prijali Európsky parlament
a Rada smernicu o prevencii obchodovania s ľuďmi a boji proti
nemu a o ochrane obetí obchodovania (smernica o obchodovaní s
ľuďmi)[32].
Súčasťou smernice sú nové ustanovenia poskytujúce pomoc, podporu
a ochranu deťom bez sprievodu, ktoré sú obeťami obchodovania. Od
členských štátov sa konkrétne požaduje, aby prijali potrebné opatrenia,
ktoré zaručia realizáciu konkrétnych krokov na pomoc a podporu detských
obetí obchodovania s ľuďmi na základe individuálneho posúdenia
osobitných okolností, v ktorých sa ocitnú jednotlivé detské obete, a to
s ohľadom na názory, potreby a obavy dieťaťa, aby sa
pre dieťa našlo dlhodobé riešenie. Okrem toho by členské štáty mali
od momentu, keď dieťa identifikujú orgány, menovať jeho
poručníka alebo zástupcu. Komisia
zriadila expertnú skupinu o maloletých bez sprievodu v procese migrácie,
ktorej cieľom je výmena názorov a postupov dotýkajúcich sa rôznych otázok
v tejto oblasti[33].
Prvé tematické zasadnutie sa uskutočnilo 21. júna 2011 a bolo
zamerané na poručníctvo. Na zasadnutí sa potvrdilo, že poručníctvo je
jedným z kľúčových aspektov ochrany dieťaťa a že
hoci neexistuje jediný model poručníctva, EÚ čelí niektorým
spoločným výzvam, akou je napríklad potreba odbornej prípravy
poručníkov. Komisia podporuje siete poručníkov financovaním projektu
pod názvom „Európska sieť poručníckych inštitúcií: Poručníctvo
v praxi“, ktorý realizuje nadácia NIDOS[34].. Okrem toho financovala projekt
uskutočnený pod vedením holandskej sekcie organizácie Defence for
Children, ktorý priniesol formulovanie základných noriem pre poručníkov
detí bez sprievodu[35],
a projekt zameraný na zlepšenie kvality poručníctva a starostlivosti o
maloletých bez sprievodu, ktorí požiadali o azyl v strednej Európe[36]. V roku 2012 si EASO stanovilo za prioritu
zriadenie pracovnej skupiny pre určovanie veku, ktorá vypracovala
technickú dokumentáciu a príručku venovanú určovaniu veku[37]. Na jar
2012 EASO rozposlalo členským štátom a organizáciám občianskej
spoločnosti dotazník, v ktorom mali zhodnotiť súčasné
politiky a postupy uplatňované v EÚ. Jeho výsledky budú
podporným materiálom pre ďalšiu prácu pracovnej skupiny EASO
a prispejú k vytvoreniu usmernení. Expertná skupina o maloletých bez
sprievodu dôkladne preskúmala problematiku pátrania po rodinných príslušníkoch[38]. Dospela
k záveru, že rodiny, zákonných poručníkov či príslušné subjekty
zamerané na starostlivosť o maloletých nemožno vypátrať, rodinné
väzby nemožno obnoviť a maloletých nemožno vrátiť do
bezpečného prostredia bez toho, aby sa do tohto úsilia zapojili krajiny
pôvodu. Španielsko a Francúzsko predstavili svoje spôsoby spolupráce
s krajinami pôvodu a Taliansko vysvetlilo, ako uskutočňuje
pátranie medzinárodná organizácia pre migráciu (IOM). Napriek odlišným
prístupom jednotlivých členských štátov k problematike pátrania po
rodinných príslušníkoch by sa niektoré pravidlá a postupy vytvorené na
národnej úrovni mohli rozšíriť aj na ostatné členské štáty
a priniesť úžitok. Preto bolo navrhnuté, aby sa vypracoval dotazník,
pomocou ktorého by vznikol prehľad informácií a sprístupnili by sa
najlepšie postupy v oblasti pátrania po rodinných príslušníkoch. Komparatívna správa Agentúry pre základné
práva (FRA) z roku 2010 o odlúčených deťoch žiadajúcich
o azyl v členských štátoch EÚ sa zamerala na perspektívu
a skúsenosti detí bez sprievodu v 12 členských štátoch EÚ. V
správe sú uvedené najlepšie postupy a medzery v súčasných systémoch vo
vzťahu k otázkam, ako sú ubytovanie, prístup k zdravotnej
starostlivosti, vzdelávaniu a odbornej príprave, právne zastúpenie, úloha
sociálnych pracovníkov, určovanie veku, pátranie po rodinných
príslušníkoch a zlučovanie rodín[39]. Vo februári 2011 Komisia prijala program EÚ
v oblasti práv dieťaťa, ktorého cieľom je riešiť
ochranu detí, a to aj tých bez sprievodu, ktoré sa ocitnú
v situáciách ohrozenia. Do úvahy prichádzajú opatrenia zamerané
na šírenie usmernení Rady Európy o súdnictve zohľadňujúcom
potreby detí, ktoré obsahujú ustanovenia o deťoch bez sprievodu.
Súčasťou programu je podpora a stimulovanie odbornej prípravy pre
sudcov a ostatných odborníkov na európskej úrovni, ktorej cieľom je
optimálna účasť detí v súdnych konaniach. V priebehu
roka 2011 EASO aktualizoval modul európskeho vzdelávacieho programu v oblasti
azylu o časť venovanú pohovorom s deťmi. Tento modul
napĺňa potreby odbornej prípravy azylových úradníkov v otázkach
súvisiacich s pohlavím, traumou a vekom. Okrem toho zabezpečuje, aby
pohovory s maloletými prebiehali vo forme prispôsobenej deťom. [40] Dôležitou súčasťou praktického
rozvoja spoločného prístupu EÚ k maloletým bez sprievodu je aj
naďalej financovanie. V roku 2011 Európsky parlament schválil pilotný
projekt, z ktorého by sa malo poskytnúť milión eur na financovanie
projektov v oblasti politík prevencie, prijímania, ochrany a integrácie
detí bez sprievodu[41].
V nadväznosti na zistené obmedzenia sektorového prístupu sa v návrhu
nariadenia o Fonde pre azyl a migráciu z roku 2011[42] spája
finančná podpora na integráciu, migráciu, azyl a riadenie návratu
a riešia potreby rôznych cieľových skupín občanov tretích krajín
vrátane maloletých bez sprievodu, a to komplexnejším
a koordinovanejším spôsobom. Ďalší vývoj EÚ sa zaviazala zrevidovať do konca roka
2012 azylové acquis. Komisia navrhla zvýšiť úroveň ochrany
maloletých bez sprievodu. Pozornosť by sa mala zamerať na
transpozíciu príslušných ustanovení týkajúcich sa tejto skupiny migrantov. Na
seminároch k transpozícii smernice o obchodovaní s ľuďmi
a kvalifikačnej smernice, ako aj iných smerníc, ktoré sa prijmú
v oblasti azylu, by sa malo v čo najväčšej miere
diskutovať o problematike maloletých bez sprievodu. Komisia sa bude naďalej zasadzovať,
aby sa právne predpisy EÚ s dosahom na maloletých bez sprievodu správne
vykonávali a aby sa riešili prípadné nedostatky v ochrane. V spolupráci so sieťou Frontex bude
EASO zvažovať ďalšie možnosti odbornej prípravy v oblasti
spracovania prípadov detí, ktoré sa ocitnú na vonkajších hraniciach EÚ.
Súčasťou tejto prípravy by boli postupy určovania veku
a hodnotenia dôkazov. Okrem toho sa bude zjednodušovať ďalšia
výmena informácií a poznatkov prostredníctvom rôznych odborných stretnutí
na tému maloletých bez sprievodu. Komisia bude s podporou EASO
a členských štátov pokračovať v práci na problematike
pátrania po rodinných príslušníkoch v EÚ, ako aj v tretích krajinách
s cieľom nájsť a šíriť najlepší postup. EÚ
a členské štáty by takisto mali ďalej podnecovať spoluprácu
s krajinami pôvodu maloletých bez sprievodu. Komisia bude ďalej poskytovať
finančné prostriedky na projekty týkajúce sa detí bez sprievodu. Je však
potrebné zintenzívniť úsilie o využívanie týchto prostriedkov.
Členské štáty a organizácie občianskej spoločnosti sa
vyzývajú, aby predložili cielené návrhy, ako posunúť vykonávanie
spoločného prístupu EÚ k maloletým bez sprievodu dopredu. Dôležitým
prínosom by mohli byť nové projekty zamerané na najlepšie postupy
v oblasti prevencie miznutia detí z opatrovateľských zariadení,
zlepšovania úrovne ubytovania a riešenia situácií, keď dosiahnu vek
18 rokov. Napokon je potrebné zabezpečiť dostupnosť
finančných prostriedkov aj po roku 2013. Fond pre azyl a migráciu by
v budúcnosti mal slúžiť na zjednodušenie financovania projektov
zameraných na maloletých bez sprievodu. VI. Hľadanie dlhodobých riešení
Smernicu o návrate[43]
transponovala do vnútroštátnych právnych predpisov väčšina členských
štátov. To viedlo v niekoľkých členských štátoch
k značným zlepšeniam ochrany maloletých bez sprievodu. V čase
transpozície smernice sa na tieto deti zamerala na zasadnutiach kontaktného
výboru k smernici o návrate osobitná pozornosť. Z fondu pre návrat Komisia financovala
európsku platformu pre návrat maloletých bez sprievodu a projekt
európskeho reintegračného nástroja uskutočnený holandským útvarom pre
repatriáciu a návrat, ktorého cieľovou skupinou sú aj maloletí bez
sprievodu. Štúdia o postupoch v oblasti návratu maloletých, ktorú
financuje Komisia, poskytuje členským štátom kontrolný zoznam krokov,
ktoré si vyžaduje vhodný postup pri návrate detí do tretích krajín[44].
Pracovný program fondu pre návrat na rok 2011 vyzýval na predloženie projektov
v oblasti pátrania po rodinných príslušníkoch, monitorovania maloletých, ktorí
sa vrátili, a centier na príjem maloletých bez sprievodu, ktorí sa vrátili. Európsky fond pre utečencov
a Európsky fond pre integráciu štátnych príslušníkov tretích krajín
uprednostňujú túto skupinu migrantov, pokiaľ sa príslušné
činnosti kvalifikujú na vyššiu mieru spolufinancovania[45]. Zmenou a doplnením Európskeho fondu pre
utečencov z marca 2012[46],
ktoré viedli k vytvoreniu tzv. spoločného programu EÚ pre
presídľovanie, sa posilnila úloha EÚ pri poskytovaní medzinárodnej ochrany
maloletým bez sprievodu. Tento nový program povzbudzuje členské štáty
poskytovaním finančných stimulov k účasti na presídľovaní
detí bez sprievodu v EÚ, aj keď získali postavenie utečenca v krajine
mimo EÚ. Ďalší vývoj Správa o uplatňovaní smernice
o návrate, ktorú má vypracovať Komisia do decembra 2013, okrem iného
dôkladne preskúma vykonávanie ustanovení týkajúcich sa maloletých bez
sprievodu. Z fondu pre návrat sa budú naďalej
poskytovať prostriedky na činnosti súvisiace s touto skupinou
migrantov. Členské štáty a organizácie občianskej
spoločnosti sa vyzývajú, aby v plnej miere využili potenciál finančných
zdrojov poskytovaných z fondu. Komisia bude naďalej obhajovať
začleňovanie detí bez sprievodu medzi priority programu Únie pre
presídľovanie, ktorý na roky 2014 – 2020 pripravuje Fond pre azyl a
migráciu. VII. Závery Akčný plán EÚ týkajúci sa maloletých bez
sprievodu a závery Rady predstavujú dôležité kroky pri tvarovaní
spoločného prístupu EÚ k tejto skupine migrujúcich detí, ktorý sa
zakladá na právach. Spoločný prístup EÚ umožňuje
efektívnejšiu prierezovú diskusiu o politikách zameraných na to, ako
riešiť situáciu detí bez ohľadu na ich migračný status,
a zjednodušil diskusie medzi inštitúciami EÚ, národnými orgánmi,
medzivládnymi a mimovládnymi organizáciami na rôznych fórach politík,
čím sa zintenzívnila výmena poznatkov a postupov týkajúcich sa
maloletých bez sprievodu. Vďaka spoločnému prístupu EÚ získali
opatrenia financovania zamerané na situáciu týchto detí vyššiu prioritu.
Výslovné uznanie najlepších záujmov dieťaťa ako smerodajného princípu
prispelo k vytvoreniu ustanovení, ktoré zabezpečujú zvýšenú ochranu tejto
zvlášť zraniteľnej skupiny migrantov v nových právnych
nástrojoch EÚ. Príchod detí bez sprievodu na územie EÚ nie je
dočasný, ale dlhodobý jav sprevádzajúci migráciu do EÚ. Dnes aj zajtra
bude potrebné zaujať k maloletým bez sprievodu spoločný prístup
EÚ, aby pokračovali účinné reakcie na tento komplexný medzinárodný
problém pri plnohodnotnom dodržiavaní práv dieťaťa, a to na
národnej aj európskej úrovni. V posledných dvoch rokoch Komisia
venovala osobitnú pozornosť zlepšeniu koordinácie a konzistentnosti
medzi rôznymi legislatívnymi, finančnými a politickými nástrojmi
týkajúcimi sa detí bez sprievodu. Zrealizované opatrenia prispeli
k zlepšeniu zbierania údajov, prevencii nebezpečnej migrácie, ochrane
detí po vstupe do EÚ a hľadania dlhodobých riešení. Vypracovanie spoločného prístupu EÚ
k maloletým bez sprievodu je však nedokončený a postupný proces.
Žiada si ďalšie úsilie v oblasti výmeny poznatkov o tomto jave
a tvorby a uplatňovania právnych predpisov, ako aj
nelegislatívnych opatrení, aby sa zaistila primeraná ochrana detí a najmä
zlepšili spôsoby hľadania dlhodobých riešení. V tejto súvislosti
priniesla veľmi užitočný príspevok k plneniu akčného plánu
v druhom období konferencia o maloletých bez sprievodu, ktorú usporiadalo
dánske predsedníctvo EÚ v júni 2012 spolu s organizáciou Save the
Children. Komisia bude naďalej považovať za
prioritu financovanie projektov, ktoré sa vzťahujú na deti bez sprievodu.
Členské štáty spolu s medzinárodnými a mimovládnymi
organizáciami sa vyzývajú, aby v plnej miere využívali dostupné
finančné prostriedky. Okrem toho po prijatí budúceho finančného
nástroja – Fondu pre azyl a migráciu – by sa malo zabezpečiť
nepretržité financovanie činností zameraných na túto skupinu migrantov. EÚ
bude v tretích krajinách a regiónoch prostredníctvom nástrojov
vonkajšej pomoci pokračovať vo financovaní iniciatív zameraných na
otázky súvisiace s maloletými bez sprievodu. Ostatní inštitucionálni aktéri sa vyzývajú,
aby zvážili, aké kapacity by mohli venovať práci na zefektívnení plnenia.
Dôležitými aktérmi a zainteresovanými subjektmi v tejto oblasti sú aj
medzinárodné vládne a mimovládne organizácie, ktoré sa pobádajú
k ďalšiemu prispievaniu k vykonávaniu spoločného prístupu
EÚ. EÚ a jej členské štáty musia
zintenzívniť úsilie o spoluprácu s krajinami pôvodu, tranzitu a
určenia mimo EÚ pri presadzovaní spoločného prístupu EÚ
k deťom bez sprievodu. Situácia týchto detí by sa mala ďalej
riešiť v kontexte vonkajšej politiky migrácie, ako je ustanovená v
globálnom prístupe k migrácii a mobilite. V otázkach ako
zjednocovanie rodín alebo zabezpečenie bezpečného návratu nemožno
dosiahnuť pokrok bez účasti krajín pôvodu. Napokon práca
s tretími krajinami na prevencii nebezpečnej migrácie si vyžaduje
koordináciu s rozvojovou pomocou a spoluprácou. [1] KOM(2010)
213 v konečnom znení. [2] Závery
Rady o maloletých bez sprievodu, 3018. zasadnutie Rady pre spravodlivosť a
vnútorné veci, Luxemburg, 3. júna 2010. [3] Pracovný
dokument útvarov Komisie, SWD(2012) 281. [4] Vymedzenie
pojmu „maloletí bez sprievodu“ je uvedené v článku 2 písm. f) smernice
Rady 2001/55/ES. [5] V roku
2009 pochádzalo najviac maloletých bez sprievodu v EÚ z Afganistanu, Somálska a
Iraku. Frontex (2010) „Unaccompanied Minors in the Migration Process“. [6] „Ad-Hoc
query on Unaccompanied Minors – updated facts and statistics“, EMN, http://www.emn.europa.eu
je k dispozícii v rámci „MN Ad-Hoc Queries/Protection“(č 367). [7] Najmä vo
Francúzsku. Frontex (2010) „Unaccompanied Minors in the Migration Process“. [8] 10 845 v
roku 2010, 12 245 v roku 2009 a 11 715 v roku 2008. Eurostat. [9] Eurostat. [10] Eurostat. [11] Zodpovedajúce
počty maloletých bez sprievodu, ktorí požiadali o azyl v roku 2010 boli 15
osôb v Španielsku a 305 osôb v Taliansku. Eurostat. [12] Napríklad
v roku 2011 bolo v Českej republike a Litve podaných 10
žiadostí o azyl, 20 na Slovensku, 25 v Bulharsku, 55 v Rumunsku,
60 v Maďarsku a v Slovinsku. V Estónsku
a Lotyšsku neboli zaznamenané žiadne takéto žiadosti. Eurostat. [13] Nariadenie
(ES) č. 862/2007. [14] Eurostat, First permits issued for other reasons by
reason, length of validity and citizenship (prvé povolenia vydané z iných
dôvodov podľa dôvodu, trvania platnosti a štátnej príslušnosti) http://appsso.eurostat.ec.europa.eu/nui/show.do?dataset=migr_resoth. [15] Frontex
(2010) „Unaccompanied Minors in the Migration Process“. [16] „Ad-Hoc
Query_Unaccompanied Minors - updated facts and statistics“ Ref. č.
367. Webové stránky siete EMN, http://emn.intrasoft-intl.com/html/index.html. [17] Nariadenie
(EÚ) č. 439/2010 z 19. mája 2010, ktorým sa zriaďuje Európsky
podporný úrad pre azyl. [18] Pracovný program EASO na rok 2012, http://ec.europa.eu/home-affairs/policies/asylum/docs/easo/EASO_2011_00110000_EN_TRA.pdf. [19] Generálne riaditeľstvo Európskej komisie pre vnútorné
záležitosti „Comparative Study on Practices in the Field of Return of
Minors“ HOME/2009/RFXX/PR/1002; ZÁVEREČNÁ SPRÁVA, december 2011, k
dispozícii na stránke http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/immigration/immigration_studies_en.htm, s. 27. [20] Úplný
zoznam projektov je k dispozícii v pracovnom dokumente útvarov Komisie uvedenom
v poznámke č. 3. [21] Tamtiež. [22] Informácie
poskytli krajiny AT, BE, ES, IT, NL a SE. [23] Informácie
poskytli tieto krajiny: BG, EL, ES, FI, IE, HU, IT, LT, PO, SI, SK a UK. [24] Dialógy o
ľudských právach s Africkou úniou, Bangladéšom, Bieloruskom, Kambodžou,
Kanadou, kandidátskymi krajinami (Chorvátskom, bývalou Juhoslovanskou
republikou Macedónsko, Tureckom), Čínou, Egyptom, Gruzínskom, Indiou,
Izraelom, Japonskom, Jordánskom, Kazachstanom, Kirgizskom, Laosom a Libanonom. [25] Usmernenia
EÚ pre presadzovanie a ochranu práv dieťaťa, Rada EÚ, EU
Guidelines on Human Rights and International Humanitarian Law, 2009. [26] Akčný
plán pražského procesu na obdobie rokov 2012 – 2016, príloha, bod I.3
a II.4. [27] Seminár
pod názvom „Understanding the situation of unaccompanied minors in the US
and the EU and sharing best practices in both regions (Chápanie situácie
maloletých bez sprievodu v USA a EÚ a výmena najlepších postupov
v týchto regiónoch)“, 31. mája 2011, Madrid. [28] Pozri
stránku http://ec.europa.eu/immigration,
časť „Avoiding the risks“, nadpis „Children travelling
alone“: http://ec.europa.eu/immigration/tab3.do?subSec=17&language=7$en#anchor3. [29] „Rozpočet
stratégie Európa 2020“, oznámenie Komisie Európskemu parlamentu, Rade,
Hospodárskemu a sociálnemu výboru a Výboru regiónov, KOM(2011) 500
v konečnom znení. [30] Seminár
belgického predsedníctva: „Maloletí bez sprievodu: deti, ktoré
prekračujú vonkajšie hranice EÚ v snahe nájsť ochranu“ sa konal
v dňoch 9. – 10. decembra 2010 v Bruseli. Táto konferencia,
ktorú spolufinancovala Komisia (Fond pre vonkajšie hranice),
sa zameriavala na ochranu detí od prvého kontaktu a priniesla súbor
odporúčaní. [31] Smernica
Európskeho parlamentu a Rady 2011/95/EÚ z 13. decembra 2011
o normách pre oprávnenie štátnych príslušníkov tretej krajiny alebo osôb
bez štátneho občianstva mať postavenie medzinárodnej ochrany,
o jednotnom postavení utečencov alebo osôb oprávnených na doplnkovú
ochranu a o obsahu poskytovanej ochrany (prepracované znenie). Úradný
vestník Európskej únie, L 337/9, 20. december 2011, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:337:0009:0026:SK:PDF. [32] Úradný vestník Európskej únie, L 101/1, 15. apríla 2011, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:101:0001:0011:SK:PDF. [33] Expertná
skupina pre maloletých bez sprievodu v procese migrácie (E02402) http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/detailGroup.cfm?groupID=2402. Na zasadnutiach sa stretávajú experti z členksých štátov EÚ,
mimovládne organizácie, medzinárodné organizácie, inštitúcie a agentúry EÚ. [34] Akcie
Spoločenstva v rámci Európskeho fondu pre utečencov v roku
2011 [35] Projekt
pod názvom „Closing a protection gap: Core Standards for guardians of separated
children in Europe (Vypĺňanie medzier v ochrane: základné normy pre
poručníkov odlúčených detí v Európe)“, ktorý zrealizovala
holandská sekcia organizácie Defence for Children, bol financovaný z
programu DAPHNE III a dokončený v roku 2011. Informácie sú k dispozícii na
adrese http://www.defenceforchildren.nl/images/69/1632.pdf. [36] Improving
the Quality of Unaccompanied Minor Asylum Seekers' Guardianship and Care in
Central European Countries, ktorý zrealizovala Medzinárodná organizácia pre
migráciu, http://www.iom.hu/PDF/guardianship_brochure.pdf [37] Pracovný
program Európskeho podporného úradu pre azyl na rok 2012 je k dispozícii
na stránke http://ec.europa.eu/home-affairs/policies/asylum/docs/easo/EASO_2011_00110000_EN_TRA.pdf. [38] Zasadnutie
z 26. marca 2012. http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/detailGroup.cfm?groupID=2402 [39] http://fra.europa.eu/fraWebsite/attachments/SEPAC-comparative-report_EN.pdf [40] http://www.asylum-curriculum.eu/eacweb/Specialised-learning/61-interviewing-children.html [41] Rozpočtová
položka 18 03 18: „Pilotný projekt – Analýza politík prijímania, ochrany a
integrácie maloletých bez sprievodu“. [42] Návrh
nariadenia Európskeho parlamentu a Rady, ktorým sa zriaďuje Fond pre
azyl a migráciu, KOM(2011) 751 v konečnom znení. [43] Smernica
2008/115/ES, Úradný vestník Európskej únie, L 348/98, 24. decembra 2012, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:348:0009:0026:SK:PDF. [44] Komparatívna štúdia Generálneho riaditeľstva
Európskej komisie pre vnútorné záležitosti o postupoch v oblasti návratu
maloletých HOME/2009/RFXX/PR/1002; záverečná správa z decembra 2011 je k
dispozícii na stránke http://ec.europa.eu/home-affairs/doc_centre/immigration/immigration_studies_en.htm, s. 160. [45] 75 %
namiesto 50 %. [46] Rozhodnutie
Európskeho parlamentu a Rady č. 281/2012/ES z 29. marca 2012, ktorým sa
mení a dopĺňa rozhodnutie č. 573/2007/ES, ktorým sa
zriaďuje Európsky fond pre utečencov na obdobie rokov 2007 až 2008
ako súčasť všeobecného programu Solidarita a riadenie
migračných tokov.