ISSN 1977-1029 |
||
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55 |
|
![]() |
||
Ediţia în limba română |
Comunicări şi informări |
Anul 59 |
Informarea nr. |
Cuprins |
Pagina |
|
||
|
|
I Rezoluții, recomandări și avize |
|
|
REZOLUŢII |
|
|
Parlamentul European |
|
|
Marți, 21 mai 2013 |
|
2016/C 55/01 |
||
2016/C 55/02 |
||
2016/C 55/03 |
||
2016/C 55/04 |
||
2016/C 55/05 |
||
2016/C 55/06 |
||
2016/C 55/07 |
||
2016/C 55/08 |
||
|
Miercuri, 22 mai 2013 |
|
2016/C 55/09 |
||
|
Joi, 23 mai 2013 |
|
2016/C 55/10 |
||
2016/C 55/11 |
||
2016/C 55/12 |
||
2016/C 55/13 |
||
2016/C 55/14 |
||
2016/C 55/15 |
||
2016/C 55/16 |
||
2016/C 55/17 |
||
2016/C 55/18 |
||
2016/C 55/19 |
||
2016/C 55/20 |
||
2016/C 55/21 |
||
2016/C 55/22 |
|
II Comunicări |
|
|
COMUNICĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE |
|
|
Parlamentul European |
|
|
Marți, 21 mai 2013 |
|
2016/C 55/23 |
||
2016/C 55/24 |
||
2016/C 55/25 |
||
2016/C 55/26 |
|
III Acte pregătitoare |
|
|
PARLAMENTUL EUROPEAN |
|
|
Marți, 21 mai 2013 |
|
2016/C 55/27 |
||
2016/C 55/28 |
||
2016/C 55/29 |
||
2016/C 55/30 |
||
2016/C 55/31 |
||
|
Miercuri, 22 mai 2013 |
|
2016/C 55/32 |
||
2016/C 55/33 |
||
2016/C 55/34 |
||
2016/C 55/35 |
||
2016/C 55/36 |
||
2016/C 55/37 |
||
2016/C 55/38 |
||
|
Joi, 23 mai 2013 |
|
2016/C 55/39 |
||
2016/C 55/40 |
||
2016/C 55/41 |
||
2016/C 55/42 |
||
2016/C 55/43 |
Legenda simbolurilor utilizate
(Procedura indicată se bazează pe temeiul juridic propus în proiectul de act.) Amendamentele Parlamentului: părțile noi de text sunt evidențiate prin caractere cursive aldine. Părțile de text eliminate sunt indicate prin simbolul ▌ sau sunt tăiate. Înlocuirile sunt semnalate prin evidențierea cu caractere cursive aldine a textului nou și prin eliminarea sau tăierea textului înlocuit. |
RO |
|
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/1 |
PARLAMENTUL EUROPEAN
SESIUNEA 2013-2014
Ședințele dintre 20 și 23 mai 2013
Procesele-verbale ale acestei sesiuni au fost publicate în JO C 246 E, 27.8.2013.
TEXTE ADOPTATE
I Rezoluții, recomandări și avize
REZOLUŢII
Parlamentul European
Marți, 21 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/2 |
P7_TA(2013)0198
Ofertele publice de cumpărare
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la aplicarea Directivei 2004/25/CE privind ofertele publice de cumpărare (2012/2262(INI))
(2016/C 055/01)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Directiva 2004/25/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind ofertele publice de cumpărare (1), |
— |
având în vedere cel de-al doilea raport al Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind aplicarea Directivei 2004/25/CE privind ofertele publice de cumpărare (COM(2012)0347), |
— |
având în vedere studiul (extern) comandat de Comisie referitor la aplicarea Directivei 2004/25/CE privind ofertele publice de cumpărare (2), |
— |
având în vedere raportul privind implementarea Directivei privind ofertele publice de cumpărare din 21 februarie 2007 (3), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A7-0089/2013), |
A. |
întrucât Directiva privind ofertele publice de cumpărare (Directiva) oferă orientări minimale care garantează transparența și securitatea juridică a derulării unei oferte publice de cumpărare și conferă acționarilor, angajaților și altor părți interesate drepturi în materie de informare; |
B. |
întrucât mai multe state membre au în vedere sau au introdus deja modificări ale normelor lor naționale armonizate privind ofertele publice de cumpărare cu scopul de a mări transparența pieței de capital și a întări drepturile companiei vizate și a părților afectate ale acesteia; |
C. |
întrucât Curtea de Justiție a Uniunii Europene a hotărât în mai multe cauze că menținerea de către un stat membru a unor drepturi speciale în cadrul unei companii private trebuie în general considerată ca o limitare a liberei circulații a capitalului și nu poate fi justificată decât în împrejurări limitate în mod corespunzător (4); |
D. |
întrucât autoritățile naționale competente sunt responsabile cu supravegherea publică a ofertelor publice de cumpărare; |
E. |
întrucât articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 (5) stipulează că Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP) ia, la rândul său, măsuri corespunzătoare în contextul ofertelor publice de cumpărare; întrucât AEVMP a creat o rețea de autorități competente, despre care se presupune că își intensifică colaborarea în contextul ofertelor publice de cumpărare transfrontaliere; |
1. |
consideră că directiva este o parte importantă a acquis-ului UE în domeniul legislației societăților comerciale, care depășește cadrul simplei promovări a integrării și armonizării în continuare a piețelor de capital din UE; |
2. |
subliniază faptul că efectele directivei nu sunt limitate la dispozițiile principale privind ofertele publice de cumpărare, ci trebuie evaluate în contextul mai larg al legislației societăților comerciale, care cuprinde guvernanța corporatistă, legea piețelor de capital și, de asemenea, legislația muncii; |
3. |
reamintește că obiectivele directivei, îndeosebi asigurarea unui mediu concurențial echitabil pentru ofertele publice de cumpărare protejând, totodată, interesele acționarilor, angajaților și ale altor părți afectate, sunt pietre de temelie esențiale pentru o bună funcționare a pieței de control corporativ; |
4. |
ia act de concluzia Comisiei potrivit căreia directiva funcționează în mod satisfăcător și confirmă concluziile studiului extern care relevă că directiva a îmbunătățit funcționarea pieței de control corporativ; remarcă totuși, cu îngrijorare, nemulțumirea reprezentanților angajaților exprimată în studiul extern în legătură cu protecția drepturilor angajaților și îi solicită Comisiei să intensifice dialogul cu reprezentanții angajaților pe marginea modului în care pot fi mai bine abordate chestiunile urgente; |
Condiții de concurență echitabile
5. |
subliniază faptul că directiva asigură condiții de concurență echitabile pentru ofertele publice de cumpărare și consideră că, pe termen lung, ar putea fi avute în vedere mai multe îmbunătățiri pentru a cimenta acest mediu concurențial echitabil. |
6. |
respectă competența statelor membre de a introduce măsuri suplimentare mai stricte decât cerințele directivei, atâta timp cât sunt respectate obiectivele generale ale directivei; |
7. |
remarcă, în acest context, că unele state membre au reacționat recent la evoluțiile de pe propriile piețe de control corporativ prin introducerea unor dispoziții suplimentare în ceea ce privește derularea ofertelor publice de cumpărare, precum norma „put-up or shut up” introdusă de Grupul privind preluările de companii din Regatul Unit care urmărește să clarifice dacă o ofertă publică de cumpărare trebuie lansată („put-up”) sau nu („shut-up”) în situațiile în care nu este clar dacă ofertantul dorește cu adevărat să înainteze o ofertă pentru compania vizată; |
Supraveghere
8. |
salută eforturile AEVMP de a intensifica colaborarea între autoritățile naționale în contextul ofertelor publice de cumpărare prin intermediul Takeover Bids Network (Rețeaua ofertelor publice de cumpărare); |
9. |
consideră totuși că nu este necesar să se asigure supravegherea ofertelor publice de cumpărare la nivelul UE, întrucât legea privind ofertele publice de cumpărare nu se limitează la legislația privind piețele de capital, ci este incorporată în legislația națională privind societățile comerciale; subliniază faptul că autoritățile naționale competente ar trebui să rămână responsabile cu supravegherea publică a ofertelor publice de cumpărare; |
Soluționarea problemelor nou apărute
10. |
salută observațiile și concluziile Comisiei în legătură cu problemele nou apărute, identificate cu ocazia revizuirii directivei, și relevă faptul că reprezentanții mediului academic și ai mediului de afaceri au identificat la rândul lor alte aspecte (6); |
Conceptul „acțiunilor concertate”
11. |
consideră conceptul „acțiunilor concertate” esențial pentru calcularea pragului care declanșează lansarea unei oferte obligatorii și este conștient de faptul că statele membre au transpus definiția din directivă în mod diferit; consideră totuși că a aborda modificările conceptului de „acțiune concertată” exclusiv în directivă nu ar fi de natură să întărească securitatea juridică, întrucât acest concept este relevant și pentru alte calcule necesare în temeiul legislației UE în domeniul societăților comerciale; de aceea, sugerează efectuarea unei analize mai detaliate, pentru a identifica mijloacele posibile prin care conceptul „acțiunilor concertate” ar putea fi clarificat și armonizat mai bine; |
12. |
așteaptă, în acest scop, planul de acțiune al Comisiei în domeniul legislației societăților comerciale, prilej cu care ar trebui abordată această chestiune, și susține afirmația Comisiei, conform căreia capacitatea autorităților naționale de a obliga părțile care acționează concertat și urmăresc preluarea pachetului de control să accepte consecințele legale ale acțiunii lor concertate nu ar trebui limitată în niciun fel; (7); |
Derogări naționale de la regula ofertei obligatorii
13. |
subliniază faptul că regula ofertei obligatorii este o dispoziție esențială pentru protecția acționarilor minoritari și ia act de rezultatele studiului extern potrivit căruia toate statele membre permit excepții de la această regulă; este conștient de faptul că aceste derogări sunt adesea utilizate pentru a proteja interesele acționarilor care dețin cota de control (de exemplu, pentru a împiedica o schimbare reală în ceea ce privește controlul), ale creditorilor (de exemplu, atunci când aceștia au acordat împrumuturi) și ale altor părți interesate (de exemplu, pentru a echilibra drepturile acționarilor și ale altor părți interesate); susține intenția Comisiei de a strânge mai multe informații pentru a stabili dacă folosirea pe scară largă a derogărilor contravine protecției acționarilor minoritari; |
14. |
subliniază, de asemenea, că regula ofertei obligatorii permite acționarilor minoritari, în cazul modificării situației controlului, să primească prima plătită pentru pachetul de control și remarcă faptul că directiva reglementează doar prețul unei oferte obligatorii (adică prețul echitabil), dar nu și pe cel al unei oferte voluntare; remarcă, în special, că directiva prevede o derogare de la obligația de a lansa o ofertă obligatorie în cazul în care, după o ofertă voluntară inițială, pragul de control a fost atins, cu rezultatul că ofertantul își poate mări ulterior participația la compania vizată prin intermediul unei cumpărări normale de acțiuni (așa numitul „creeping-in”); notează și faptul că, în asemenea cazuri, unele state membre au introdus obligația unei a doua oferte obligatorii, potrivit căreia o doua ofertă este necesară dacă s-a produs o anumită creștere (de exemplu, 3 %) într-o anumită perioadă de timp (de exemplu, 12 luni) între două praguri specificate (de exemplu, între 30 % și 50 %); |
15. |
consideră că pragurile de notificare prevăzute la articolul 9 din Directiva 2004/109/CE (8) (Directiva privind transparența, aflată în curs de revizuire) asigură un nivel ridicat de transparență în privința proprietății și permite detectarea din timp a achizițiilor „pe furiș” (creeping-in); consideră că autoritățile naționale competente ar trebui să descurajeze tehnicile menite să eludeze regula ofertei obligatorii pentru a evita, astfel, să plătească prima de control acționarilor minoritari; |
Neutralitatea echipei de conducere
16. |
ia act de faptul că norma privind neutralitatea echipei de conducere a fost transpusă de majoritatea statelor membre, în vreme ce doar un număr foarte limitat de state membre a transpus norma neutralizării restricțiilor care neutralizează restricțiile premergătoare ofertei publice; este conștient de faptul că în statele membre există încă atât restricții premergătoare (de exemplu, structurile piramidale sau acțiunile privilegiate), cât și restricții ulterioare ofertei publice (de exemplu, contraofertele mai avantajoase sau creșterea nivelului de îndatorare) și că, în același timp, se pare că există suficiente mijloace pentru a neutraliza astfel de mecanisme restrictive; cu toate acestea, consideră că, în conformitate cu principiile generale de drept societar, organul administrativ al societății care face obiectul ofertei ar trebui să țină seama de sustenabilitatea pe termen lung a societății și al părților interesate și să acționeze în acest sens; |
Drepturile angajaților într-o situație de preluare
17. |
subliniază faptul că directiva prevede, pur și simplu, ca angajaților să li se pună la dispoziție informații, îndeosebi în legătură cu intențiile ofertantului în privința companiei vizate și cu planurile de viitor în privința locurilor de muncă, inclusiv cele legate de orice modificare substanțială a condițiilor de muncă, dar că nu este prevăzut niciun drept la consultare; |
18. |
subliniază faptul că problema modalității de consolidare a drepturilor lucrătorilor mai trebuie încă analizată de urgență, luându-se în considerare și acquis-ul, inclusiv Directiva 2001/23/CE (9) și Directiva 2002/14/CE (10); |
19. |
insistă asupra necesității ca dispozițiile pertinente ale directivei privind drepturile lucrătorilor să fie aplicate efectiv și, dacă este necesar, să fie puse în executare în mod corespunzător; |
Oferte publice de cumpărare pe fondul recesiunii economice
20. |
reamintește că, în conformitate cu articolul 21 din directivă, dispozițiile sale trebuiau transpuse în legislația națională până la 20 mai 2006 și constată că, potrivit studiului extern, cele mai multe dintre statele membre au transpus directiva între 2006 și 2007 (11); |
21. |
subliniază faptul că perioada de transpunere a directivei coincide cu începutul crizei financiare, care ulterior s-a transformat într-o criză economică și o criză a datoriilor și că activitățile de preluare sunt legate strâns de evoluțiile financiare și economice atât din interiorul, cât și din afara Europei; |
22. |
subliniază faptul că, în conformitate cu studiul extern, activitățile de preluare au înregistrat un declin dramatic după data transpunerii directivei ca urmare a crizei, inclusiv în Regatul Unit, unde activitățile de pe piața de control corporativ sunt în mod tradițional mai concentrate decât în restul Uniunii; |
23. |
este de părere că, deoarece piața de control corporativ s-a redus constant în această perioadă de criză financiară, evaluarea oportunității și amplorii măsurilor de armonizare care ar trebui introduse cu privire la ofertele publice de cumpărare ar fi distorsionată; |
24. |
de aceea, îi solicită Comisiei să monitorizeze în continuare îndeaproape evoluțiile de pe piața de control corporativ și să întocmească o nouă evaluare a aplicării directivei în momentul în care activitățile de preluare revin la un volum mai apropiat de normal; |
o
o o
25. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) JO L 142, 30.4.2004, p. 12.
(2) Studiu extern referitor la aplicarea Directivei 2004/25/CE privind ofertele publice de cumpărare, efectuat de Marccus Partners pentru Comisie, disponibil la: http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/takeoverbids/study/study_en.pdf
(3) Document de lucru al serviciilor Comisiei (SEC(2007)0268).
(4) A se vedea, de exemplu, Cauza C-171/08, Comisia/Portugalia [2010] Rep. I-6817.
(5) Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) (JO L 331, 15.12.2010, p. 84).
(6) A se vedea, de exemplu, studiul Freshfields Bruckhaus Deringer, Reforma directivei UE privind ofertele publice de cumpărare și a legislației germane în domeniul ofertelor publice de cumpărare, 14 noiembrie 2011, disponibil în limba engleză la: http://www.freshfields.com/uploadedFiles/SiteWide/Knowledge/Reform_Eu_Takeover%20directive_31663.pdf
(7) Raport al Comisiei referitor la aplicarea Directivei 2004/25/CE privind ofertele publice de cumpărare, p. 9.
(8) Directiva 2004/109/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 390, 31.12.2004, p. 38).
(9) Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001 privind apropierea legislației statelor membre referitoare la menținerea drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi, unități sau părți de întreprinderi sau unități (JO L 82, 22.3.2001, p. 16).
(10) Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană (JO L 80, 23.3.2002, p. 29).
(11) A se vedea p. 284 și mai în general p. 58 și următoarele din studiul extern.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/6 |
P7_TA(2013)0199
Strategii regionale pentru zonele industriale din Uniunea Europeană
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la strategiile regionale pentru zonele industriale din Uniunea Europeană (2012/2100(INI))
(2016/C 055/02)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 162 din TFUE, care vizează obiectivele Fondului social european și care face referire, printre altele, la obiectivul de facilitare a adaptării la schimbările din domeniul industrial și la evoluția sistemelor de producție, |
— |
având în vedere articolul 174 și articolele următoare din TFUE, care stabilesc drept obiectiv coeziunea economică, socială și teritorială și definesc instrumentele financiare structurale necesare pentru a atinge acest obiectiv, |
— |
având în vedere articolul 176 din TFUE, care vizează Fondul european de dezvoltare regională și care face referire, printre altele, la dezvoltarea și ajustarea structurală a regiunilor rămase în urmă și la reconversia regiunilor industriale aflate în declin, |
— |
având în vedere articolul 173 (Titlul XVII) din TFUE, care vizează politica industrială a UE și care face referire, printre altele, la competitivitatea industriei Uniunii, |
— |
având în vedere propunerea Comisiei din 11 septembrie 2012 de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, care fac obiectul cadrului strategic comun, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 (COM(2012)0496), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 20 mai 2010 referitoare la executarea fondurilor alocate sinergiilor în domeniul cercetării și inovării, cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 privind Fondul european de dezvoltare regională și în cel de-al șaptelea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare în orașe și regiuni, precum și în statele membre și în Uniunea Europeană (1), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 20 mai 2010 referitoare la contribuția politicii de coeziune la atingerea obiectivelor de la Lisabona și a obiectivelor Strategiei UE 2020 (2), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 15 iunie 2010 referitoare la revizuirea politicii comunitare în materie de inovare într-o lume în schimbare (3), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 16 iunie 2010 referitoare la UE 2020 (4), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 7 octombrie 2010 referitoare la politica de coeziune și regională a UE după 2013 (5), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 9 martie 2011 referitoare la o politică industrială pentru era globalizării (6), |
— |
având în vedere concluziile reuniunii Consiliului (a 3057-a reuniune a Consiliului Competitivitate – piață internă, industrie, cercetare și spațiu) desfășurată la Bruxelles la data de 10 decembrie 2010 cu privire la „O politică industrială pentru era globalizării”, |
— |
având în vedere al șaselea raport intermediar al Comisiei din 25 iunie 2009 privind coeziunea economică și socială – Regiuni creative și inovatoare (COM(2009)0295), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 30 iulie 2009 intitulat „Industria europeană într-o lume în schimbare – Analiză sectorială actualizată pe 2009” (SEC(2009)1111), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 23 septembrie 2009 intitulată „Pregătiri pentru viitorul nostru: dezvoltarea unei strategii comune pentru tehnologiile generice esențiale în UE” (COM(2009)0512), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulată „EUROPA 2020 – O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii” (COM(2010)2020), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 6 octombrie 2010 intitulată „Inițiativă emblematică a Strategiei Europa 2020: O Uniune a inovării” (COM(2010)0546), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 octombrie 2010, intitulată „O politică industrială integrată adaptată erei globalizării – Atribuirea celui mai important rol competitivității și sustenabilității” (COM(2010)0614), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 9 noiembrie 2010, intitulată „Concluziile celui de-al cincilea Raport privind coeziunea economică, socială și teritorială: viitorul politicii de coeziune (COM(2010)0642), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 14 octombrie 2011 intitulată „Politica industrială: creșterea competitivității – Performanțele și politicile statelor membre în domeniul competitivității pe 2011” (COM(2011)0642), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 14 martie 2012 intitulat „Elemente ale unui cadru strategic comun 2014-2020: Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime” (SWD(2012)0061), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 24 aprilie 2012 intitulat „Principiul parteneriatului pentru punerea în aplicare a fondurilor din cadrul strategic comun – elemente pentru un cod european de conduită privind parteneriatul” (SWD(2012)0106), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2012 intitulată „O industrie europeană mai puternică pentru creșterea și redresarea economiei – Actualizare a comunicării privind politica industrială” (COM(2012)0582), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 10 octombrie 2012 referitor la raportul privind competitivitatea europeană (SWD(2012)0299), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei intitulat „Tabloul de bord al performanței industriale și performanțele și politicile statelor membre în domeniul competitivității” (SWD(2012)0298), |
— |
având în vedere avizul din 26 mai 2010 al Comitetului Economic și Social European (CESE) intitulat „Necesitatea unei abordări integrate a reabilitării urbane” (7), |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European privind Comunicarea Comisiei intitulată „O politică industrială integrată adaptată erei globalizării – Atribuirea celui mai important rol competitivității și sustenabilității” (CCMI/083 – CESE 808/2011), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare regională și avizul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară (A7-0145/2013), |
A. |
întrucât termenul „industrie” nu este definit în mod clar și poate include astfel diverse sectoare; |
B. |
întrucât un atu principal al competitivității noastre pe plan internațional îl reprezintă fără discuție industria, fără de care UE nu ar juca un rol la fel de important în echilibrul mondial al forțelor economice; |
C. |
întrucât sectorul industrial ar putea juca un rol principal în economia UE, având în vedere că Comisia estimează că, la fiecare 100 de noi locuri de muncă create în sectorul industrial, pot fi create între 60 și 200 de noi alte locuri de muncă în restul sectoarelor economice; întrucât, totuși, în perioada 2008-2011, producția industrială a scăzut de la 20 % la 16 % din PIB-ul UE și locurile de muncă din domeniu au scăzut cu 11 %; |
D. |
întrucât Comisia urmărește să inverseze tendința de declin a industriei din UE și să o readucă de la nivelul său actual de aproximativ 16 % din PIB la o valoare de 20 % până în 2020; întrucât industria reprezintă principala destinație pentru investițiile private și publice în cercetare, dezvoltare și inovare; |
E. |
întrucât politica de coeziune poate oferi un sprijin cu privire la abordarea provocărilor structurale la care este supus sectorul industrial în cadrul Uniunii și poate contribui la atingerea obiectivelor ambițioase ale Strategiei Europa 2020, inclusiv tranziția către o economie durabilă, cu emisii reduse de dioxid de carbon, eficientă din punctul de vedere al utilizării energiei, favorabilă incluziunii, ocupării forței de muncă și cunoașterii; |
F. |
întrucât multe regiuni industriale vechi din Europa se confruntă cu probleme similare, după perioade îndelungate de creștere economică în trecut, urmate de un declin economic sever în ultimii ani; |
G. |
întrucât regiunile transfrontaliere se confruntă deseori cu provocări industriale de aceeași natură, cum ar fi bazinele miniere, siderurgice sau de producție textilă, având în vedere caracteristicile lor teritoriale comune și interdependența lor economică; |
H. |
întrucât politica industrială tinde să se concentreze pe problemele zilnice specifice industriei, iar impactul său puternic asupra regiunilor este, astfel, deseori trecut cu vederea; |
I. |
întrucât cercetările arată că restructurarea regiunilor industriale vechi solicită o abordare mai vastă, iar obstacolele administrative pot împiedica atingerea acestui obiectiv; |
J. |
întrucât statele membre, regiunile și orașele din UE se confruntă cu dificultăți financiare; întrucât în special regiunile cu o bază industrială veche deseori nu se află într-o poziție favorabilă pentru a putea atrage fondurile necesare pentru reconversie; întrucât finanțarea UE, menită să sprijine reconversia și eforturile de restructurare, este indispensabilă pentru susținerea abordărilor de politică regională și transfrontalieră; |
K. |
întrucât orașele sunt motoare ale inovării și creșterii durabile și au sarcina importantă de a rezolva provocările din zone industrializate vechi; |
L. |
întrucât sunt necesare abordări integrate noi și inovatoare, facilitate de asemenea de cadre politice legislative adecvate și de strategii de specializare inteligentă, pentru a ajuta regiunile și orașele să-și valorifice potențialul de inovare și să își reorienteze activele industriale către industriile și serviciile emergente și către piețele globalizate, |
M. |
întrucât potențialul industriilor culturale și creative nu este suficient luat în considerare în diversele politici de reindustrializare, în timp ce ele prezintă un important potențial de creștere, de inovare și de ocupare a forței de muncă și reprezintă un factor de coeziune socială și un mijloc eficace de combatere a recesiunii actuale; |
1. |
atrage atenția asupra resurselor existente care sunt puse la dispoziție prin intermediul politicii de coeziune și al fondurilor structurale, valorificarea mecanismelor de inginerie financiară ale Băncii Europene de Investiții, precum și politicile naționale, regionale și municipale de dezvoltare economică în sprijinul reconversiei zonelor industriale vechi și al reindustrializării zonelor industriale afectate de criză, scopul fiind de a se realiza o reindustrializare modernă și sustenabilă; cu toate acestea, regretă faptul că aceste opțiuni nu abordează întotdeauna problemele reale, specifice regiunii respective și că se constată o subutilizare de către statele membre și regiuni a pachetelor de fonduri structurale și de investiții în această perioadă în care sectorul industrial este grav afectat de criză; |
2. |
subliniază că este nevoie de măsuri de sprijin suplimentare pentru a ajuta regiunile industriale vechi, cu precădere zonele monoindustriale, să descopere cu succes noi căi de dezvoltare care să se concentreze asupra industriilor creative și culturale și să sporească exploatarea spațiilor neutilizate, care pot juca un rol esențial în reconversia terenurilor industriale abandonate; |
3. |
solicită mai multe strategii sistemice și integrate pentru redresarea industriei, pentru dezvoltarea regională și pentru o mai mare coerență între diferitele politici de la nivel european, național, regional, interregional și transfrontalier, în vederea asigurării faptului că potențialul sectorul industrial european este exploatat; subliniază necesitatea creării unor zone economice cu semnificație regională și a unor parcuri de activități de înaltă tehnologie pe baza unor parteneriate public-private și a aducerii unei contribuții la îmbunătățirea utilizării resurselor umane și economice de la nivel local și regional prin folosirea celor mai noi tehnologii; |
4. |
subliniază că succesul unei astfel de redresări a industriei, împreună cu dezvoltarea regională, va depinde de existența unor politici eficiente în domenii precum politica de coeziune, guvernanța economică, competitivitatea, cercetarea și inovarea, agenda digitală, dezvoltarea durabilă, sectoarele culturale și creative, noile competențe și locuri de muncă etc.; |
5. |
consideră că principalele provocări pentru regiunile industriale vechi constau în:
|
6. |
subliniază faptul că strategiile regionale pentru zonele industriale ar trebui să includă, ca element central, măsuri de protecție a calității solului, a apei și a aerului, pentru a proteja biodiversitatea și resursele naturale la nivel local și regional și pentru a îmbunătăți calitatea solului și a apei, astfel încât substanțele nocive pentru mediu să nu se mai răspândească în natură; |
7. |
consideră că este important ca strategiile pentru zonele industriale să includă o abordare integrată a posibilelor forme de transport durabil către și dinspre aceste zone, inclusiv a materiilor prime, a bunurilor și a personalului, precum și a infrastructurii necesare, indiferent dacă este vorba de infrastructura existentă sau de cea planificată, și că această abordare poate contribui la reducerea amprentei ecologice a zonelor industriale și urbane și la garantarea faptului că nevoile comunitare sunt satisfăcute, protejând în același timp resursele naturale și capitalul natural și contribuind la îmbunătățirea sănătății umane; |
8. |
consideră că, în urma procesului de extindere al UE, disparitățile regionale s-au accentuat, iar atenția și nivelul de conștientizare al publicului s-au diminuat în cazul regiunilor industriale vechi, care nu dispun de suficiente oportunități de investiții pentru strategii concrete de dezvoltare regională; |
9. |
invită Comisia să evalueze situația actuală a regiunilor industriale vechi, să identifice principalele provocări și să pună la dispoziția acestora informații și orientări în vederea elaborării, prin proceduri democratice, a unor strategii regionale, pe baza unui parteneriat amplu, care să ajute la îmbunătățirea perspectivelor de dezvoltare durabilă, pornind de la potențialul endogen al acelor regiuni; |
10. |
subliniază că este necesară o consolidare a bazei industriale a economiei pentru a realiza progrese în ceea ce privește creșterea economică și crearea de locuri de muncă și pentru a atinge obiectivele și țintele Strategiei Europa 2020, iar activele aferente industriei în ceea ce privește moștenirea culturală, istorică și arhitecturală și competențele specifice disponibile în zonele industriale vechi pot forma o bază de neînlocuit pentru aceasta și ar trebui să fie păstrate și adaptate la noile nevoi; |
11. |
constată că într-un număr mare de foste zone industriale există posibilități considerabile de creștere a eficienței energetice prin aplicarea unor tehnologii moderne și prin dezvoltarea de standarde și că acest lucru va aduce beneficii atât economiilor regionale în cauză, cât și mediului. |
12. |
reafirmă că, în momentul în care zonele industriale vechi au încercat să exploreze noi oportunități de dezvoltare regională, acestea au avut un succes deosebit atunci când și-au bazat strategiile pe particularitățile lor din trecut, pe avantajele lor teritoriale, pe patrimoniul lor industrial și pe experiențele și capacitățile lor; |
13. |
subliniază că zonele urbane joacă un rol important pentru inovare și creștere economică durabilă și că eforturile de reconversie nu pot fi realizate fără investiții suficiente în acest domeniu, deoarece, dacă nu există măsuri privind clădirile și transportul în orașe, obiectivele UE nu vor fi atinse; |
14. |
consideră că declinul înregistrat în cele mai multe regiuni industriale vechi se datorează în mare parte dependenței de structuri industriale monolitice; consideră că a baza o economie în mod exclusiv pe astfel de structuri este contraproductiv și că o economie diversificată este de importanță primordială, reprezentând baza pentru o creștere durabilă și crearea de locuri de muncă; |
15. |
recomandă Comisiei să elaboreze concepte și instrumente politice care combină Fondul de coeziune și fondurile structurale cu abordările politicii industriale pentru a sprijini transformarea de ordin structural de la regiuni industriale vechi la regiuni industriale moderne; |
16. |
consideră că strategiile industriale regionale trebuie să fie bazate pe o abordare integrată, care să includă și componente de ocupare a forței de muncă, formare și educație, vizând promovarea sectoarelor de creștere capabile să creeze locuri de muncă sustenabile la nivel local și regional, în special pentru tineri, de exemplu în IMM-uri inovatoare, ca parte a programului pentru competitivitatea întreprinderilor și a IMM-urilor (COSME); subliniază rolul special pe care orașele îl au în dezvoltarea strategiilor regionale pentru zone industriale; consideră, în acest context, că orașele sunt esențiale pentru realizarea creșterii inteligente; subliniază, prin urmare, faptul că în special orașele cu o bază industrializată veche oferă un enorm potențial pe care UE ar trebui să îl exploateze din plin; invită Comisia să intensifice dialogul cu orașele vizate pentru a asigura orașelor profiluri mai înalte în calitate de parteneri direcți ai UE; |
17. |
subliniază faptul că sprijinul acordat pentru renovarea clădirilor în vederea creșterii eficienței lor energetice va contribui în special la reducerea emisiilor de dioxid carbon la nivel regional, la crearea de locuri de muncă la nivel local și la reducerea costurilor suportate de consumatori pentru încălzire; |
18. |
invită Comisia să valorifice sinergiile dintre politicile de coeziune și cele industriale pentru a sprijini competitivitatea și creșterea economică și pentru a ajuta statele membre, regiunile și orașele să creeze o bază pentru strategii de dezvoltare a industriei la nivel regional; |
19. |
consideră că nu există un model specific de strategii regionale pentru zonele industriale la nivelul UE și că o abordare locală și regională este cea mai potrivită pentru elaborarea unor astfel de strategii; invită Comisia să sprijine cercetările economice regionale în contextul inițiativei Orizont 2020, care permite dezvoltarea unor strategii adecvate pe plan regional pentru alte regiuni industriale vechi; |
20. |
evidențiază faptul că trebuie luate în considerare caracteristicile regiunilor în momentul planificării strategiilor de dezvoltare regională; în acest context și având în vedere modelul strategiilor de dezvoltare rurală ascendente (LEADER) pentru zonele rurale, consideră că ar trebui încurajate inițiativele ascendente de dezvoltare locală pentru zonele urbane; |
21. |
invită Comisia să folosească experiențele anterioare din zonele urbane precum Manchester în Regatul Unit, Lille în Franța, Essen și zona Ruhr în Germania și Bilbao în Spania, acolo unde finanțarea acordată de UE a contribuit la reconversia și restructurarea zonelor industriale vechi, pentru a elabora strategii de dezvoltare viitoare și pentru alte regiuni din UE; |
22. |
salută impactul pozitiv al atribuirii titlului de „capitală europeană a culturii”, cum s-a putut constata în cazul orașelor Glasgow sau Lille și al orașelor și aglomerațiilor care anterior au cunoscut un declin industrial, și subliniază importanța culturii și a creației în calitate de catalizatori de regenerare urbană și de atractivitate regională; |
23. |
subliniază că regenerarea durabilă a regiunilor industriale vechi are nevoie de decenii și este foarte costisitoare, depășind adeseori capacitățile administrative și financiare ale organismelor publice in situ; insistă, în acest sens, asupra necesității de a dezvolta asistența tehnică pentru colectivități sau organisme publice regionale și locale; |
24. |
subliniază că noul instrument pentru „investiții teritoriale integrate” propus la articolul 99 din proiectul de regulament privind dispozițiile comune pentru noua perioadă de finanțare 2014-2020 ar putea oferi posibilitatea elaborării unor strategii regionale dincolo de granițele administrative; |
25. |
recomandă statelor membre să evite normele extrem de complexe pentru beneficiari; reiterează că acolo unde există norme UE, normele naționale pot fi eliminate, pentru a evita suprapunerea normelor sau incongruențele legislative; |
26. |
invită Comisia să realizeze o bază de date cu parcurile industriale și zonele de activitate regionale existente, pentru a identifica cele mai bune modele ce pot fi aplicate și altor regiuni, și corelarea acestora cu strategiile locale și regionale de dezvoltarea pe termen lung și să ofere îndrumări cu privire la modul de utilizare a fondurilor în procesul de reconversie; |
27. |
consideră că ar trebui să intensificăm susținerea dezvoltării spiritului antreprenorial în rândul tinerilor prin acces la fonduri europene și prin consiliere în afaceri; |
28. |
invită statele membre să garanteze că regiunile industriale vechi pot beneficia pe deplin de fondurile naționale și europene, astfel încât UE să poată lansa o nouă „revoluție industrială”; |
29. |
subliniază necesitatea axării mai puternice a sprijinului acordat de politica de coeziune asupra reconversiei industriale din respectivele regiuni, în următoarele domenii: inovare în întreprinderi și investiții, incluziunea socială, abordările integrate privind dezvoltarea urbană, precum și regenerarea urbană; |
30. |
invită statele membre să își sprijine regiunile prin participarea la abordarea „specializării inteligente”; reafirmă că, pentru a avea succes, regiunile au nevoie de strategii de dezvoltare durabile și adaptate; constată că, în multe cazuri, organismele publice locale nu pot dobândi cunoștințele și experiența necesare fără sprijinul Comisiei și a statelor membre; |
31. |
consideră că este necesar să fie create zone industriale care vor stimula dezvoltarea orașelor; susține că ar trebui să se pună mai mult accent pe activitățile de cercetare, inovare și învățare, reamintind rolul creativ al universităților în acest sens; sprijină crearea unor rețele de inovare, competitivitate și antreprenoriat la nivel regional, pentru încurajarea unor legături mai strânse între universități, întreprinderi și centre de cunoaștere, promovând astfel noi activități industriale care încurajează dezvoltarea unor strategii de specializare sectorială și promovează formarea de grupări industriale; invită Comisia și statele membre în cauză să solicite mai multă transparență cu privire la alocarea de mijloace părților interesate relevante; |
32. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei și statelor membre. |
(1) JO C 161 E, 31.5.2011, p. 104.
(2) JO C 161 E, 31.5.2011, p. 120.
(3) JO C 236 E, 12.8.2011, p. 41.
(4) JO C 236 E, 12.8.2011, p. 57.
(5) JO C 371 E, 20.12.2011, p. 39.
(6) JO C 199 E, 7.7.2012, p. 131.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/12 |
P7_TA(2013)0201
Energia regenerabilă pe piața internă europeană a energiei
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la provocările și oportunitățile actuale pentru energia regenerabilă pe piața internă europeană a energiei (2012/2259(INI))
(2016/C 055/03)
Parlamentul European,
— |
având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Energia din surse regenerabile: o prezență majoră pe piața energetică europeană”, precum și documentele de lucru adiacente (COM(2012)0271), |
— |
având în vedere articolul 194 alineatul (1) din TFUE, |
— |
având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Perspectiva energetică 2050” (COM(2011)0885), |
— |
având în vedere Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (1), |
— |
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei, de însoțire a propunerii de Directivă a Parlamentului European și a Consiliului din privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (SEC(2008)0057), |
— |
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1227/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind integritatea și transparența pieței angro a energiei (2), |
— |
având în vedere Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind norme comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE (3), |
— |
având în vedere Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind norme comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale și de abrogare a Directivei 2003/55/CE (4), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie și avizele Comisiei pentru afaceri externe, Comisiei pentru dezvoltare, Comisiei pentru comerț internațional, Comisiei pentru afaceri economice și monetare, Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară, Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor, Comisiei pentru dezvoltare regională, Comisiei pentru agricultură și dezvoltare rurală (A7-0135/2013), |
A. |
întrucât ponderea surselor regenerabile de energie în cadrul mixului energetic european este în creștere pe termen scurt, mediu și lung și întrucât acestea contribuie în mod semnificativ la o aprovizionare cu energie a Europei sigură, independentă, diversificată și cu emisii reduse; |
B. |
întrucât potențialul european de aprovizionare cu energie din surse regenerabile nu a fost încă pe deplin exploatat; |
C. |
întrucât creșterea constantă a ponderii surselor regenerabile de energie în cadrul mixului energetic european necesită o extindere a actualei infrastructuri informatice și de rețele; |
D. |
întrucât diversificarea mixului nostru energetic se bazează pe o gamă largă de tehnologii în domeniul energiei din surse regenerabile (energie hidroelectrică, geotermică, solară, maritimă, eoliană, pompe de căldură, biomasă, biocombustibil) care oferă diverse servicii sub formă de energie electrică, încălzire și răcire, precum și soluții de transport; |
E. |
întrucât politica energetică trebuie să asigure în permanență un echilibru între securitatea aprovizionării, competitivitate și viabilitatea economică și a mediului; |
F. |
întrucât UE depinde în prezent de importuri de energie pentru a acoperi mai mult de jumătate din consumul său final de energie; |
G. |
întrucât politica energetică a Uniunii Europene, caracterizată de solidaritatea dintre statele membre în cadrul realizării pieței interne și ținând seama de necesitatea conservării și ameliorării mediului înconjurător, urmărește, printre altele, promovarea dezvoltării unor forme de energie noi și regenerabile; |
H. |
întrucât realizarea pieței interne până în 2014 ar trebui să faciliteze participanți pe piață noi și în într-un număr tot mai mare, inclusiv un număr tot mai mare de IMM-uri care produc energie din surse regenerabile; |
I. |
întrucât liberalizarea și concurența au avut un rol decisiv în scăderea prețurilor la energie pentru toți consumatorii din UE; |
J. |
întrucât, în conformitate cu tratatele europene, dreptul statelor membre de a stabili condițiile pentru exploatarea resurselor sale energetice, alegerea sa între diferite surse de energie și structura generală a aprovizionării sale cu energie țin de competența statelor membre, deși cooperarea îmbunătățită și comunicarea sunt esențiale; deși Perspectiva energetică 2050 a Comisiei concluzionează că orice scenariu al sistemului energetic european impune o pondere substanțial mai mare a energiei din surse regenerabile; |
K. |
întrucât, potrivit estimărilor, UE este în curs de îndeplinire a obiectivului de a obține, până în 2020, o pondere de 20 % din mixul energetic din surse regenerabile de energie; |
L. |
întrucât, în ultimii ani, producția de energie din surse regenerabile a înregistrat progrese tehnologice, iar Europa preia rolul de lider mondial în acest domeniu; |
M. |
întrucât criza economică și financiară din Europa nu a fost încă depășită, iar finanțele publice și încrederea investitorilor se confruntă cu provocări majore; întrucât criza ar trebui utilizată ca oportunitate pentru a face investițiile necesare în tehnologii curate, în vederea stimulării creșterii economice și a creării de locuri de muncă; |
N. |
întrucât pe piețele de energie liberalizate din Europa, creșterea energiei din surse regenerabile depinde de investițiile private, care se sprijină, la rândul lor, pe stabilitatea politicii privind energia din surse regenerabile; |
O. |
întrucât investitorii au nevoie de certitudini și continuitate pentru investițiile lor viitoare și după anul 2020; |
P. |
întrucât consumul de energie trebuie redus și eficiența producerii, a transportului și a utilizării energiei trebuie sporită; |
Q. |
întrucât tehnologiile de încălzire și răcire pe bază de energie din surse regenerabile joacă un rol-cheie în decarbonizarea sectorului energetic; |
R. |
întrucât în Perspectiva energetică se recunoaște faptul că „gazele naturale vor avea o importanță crucială pentru transformarea sistemului energetic;” asigurând atât sarcina variabilă, cât și sarcina de bază pentru a sprijini sursele regenerabile de energie; |
S. |
întrucât Comisia a calculat că un nivel optim al tranzacțiilor cu energie din surse regenerabile ar putea permite economisirea a până la 8 miliarde de euro pe an; |
T. |
întrucât instrumentele juridice existente privind gestionarea pădurilor stabilește un cadru suficient pentru a furniza dovada de sustenabilitate a biomasei din păduri produsă în cadrul Uniunii Europene, |
Pentru posibilitatea de utilizare a energiilor regenerabile
1. |
este de acord cu Comisia că pe viitor, sursele regenerabile de energie, împreună cu eficiența energetică și o infrastructură flexibilă și inteligentă constituie opțiunile „fără regrete” identificate de Comisie și că sursele regenerabile de energie vor avea, în Europa, o pondere tot mai mare în cadrul aprovizionării cu energie, atât în domeniul furnizării electricității, cât și în domeniul încălzirii (care înglobează aproximativ jumătate din cererea de energie din UE) și al răcirii, precum și în sectorul transporturilor, și că dependența energetică a Europei de sursele de energie convenționale va scădea; consideră că trebuie stabilite obiective și etape de referință până în 2050, pentru a prezenta o perspectivă de viitor credibilă în ceea ce privește sursele regenerabile de energie din UE; reamintește că toate scenariile prezentate de Comisie în Perspectiva energetică 2050 alocă o cotă de cel puțin 30 % SRE din mixul energetic al UE în 2030; propune, prin urmare, ca UE să depună eforturi pentru a obține o cotă mai mare și invită Comisia să propună un obiectiv obligatoriu RES la nivelul UE pentru 2030,ținând seama de efectele care interacționează reciproc cu alte obiectivele posibile de mediu și de politică energetică, în special cu obiectivul de reducere a emisiilor de GES, precum și impactul asupra competitivității industriilor din UE, inclusiv sectoarele industriale SRE; |
2. |
subliniază faptul că energiile regenerabile, pe lângă contribuția la combaterea schimbărilor climatice și la creșterea independenței energetice a Europei, oferă, de asemenea, numeroase alte beneficii pentru mediu prin reducerea poluării atmosferice, a cantității de deșeuri și de apă utilizată, precum și a altor riscuri asociate altor forme de producție de electricitate; |
3. |
subliniază că o aprovizionare cu energie care să fie sigură, la un preț accesibil și sustenabilă este indispensabilă pentru competitivitatea industriei și economiei europene; subliniază că aproximativ jumătate dintre centralele din UE trebuie înlocuite în următorii zece ani și că sistemul de alimentare cu energie trebuie modernizat și flexibilizat mai mult pentru a se adapta creșterii numărului estimat de SRE; evidențiază faptul că ponderea surselor regenerabile de energie pentru energia electrică, electrică, încălzire, răcire și pentru nevoile de transport trebuie mărită într-o manieră rentabilă, luând în considerare beneficiile și costurile totale ale SRE, inclusiv costurile de sistem, protejând în același timp siguranța aprovizionării; recunoaște creșterea competitivității tehnologiilor pentru energia regenerabilă și subliniază că RES și industriile conexe asociate cu tehnologiile curate sunt motoare importante ale creșterii competitivității în Europa, reprezentând un potențial enorm de creare de locuri de muncă și contribuind substanțial la dezvoltarea de industrii și piețele de export noi; |
4. |
constată că dezvoltarea mai intensă a SRE în statele membre este de natură să conducă la utilizarea mai mare a biomasei, care, la rândul său, va necesita elaborarea de criterii detaliate de sustenabilitate pentru biomasa solidă și gazoasă; |
5. |
subliniază că, în cadrul sectorului surselor regenerabile de energie, contribuția actuală și cea preconizată a biomasei și a altor resurse energetice controlabile ar trebui să fie mai vizibilă pentru părțile interesate în vederea promovării unui proces decizional echitabil și echilibrat; |
6. |
solicită UE să garanteze că promovarea surselor regenerabile în contextul producției și utilizării energiei nu va pune în pericol nici securitatea alimentară, nici producția sustenabilă de alimente de înaltă calitate, nici competitivitatea agricolă; |
7. |
constată că o serie de elemente ale sistemului alimentar sunt vulnerabile în perspectiva unor costuri mai mari la energie, iar acest fapt ar putea avea efecte negative asupra producătorilor și consumatorilor; |
8. |
recunoaște că potențialul de reducere a emisiilor de dioxid de carbon prin creșterea gradului de utilizare a biometanului la vehicule, pe distanțe scurte și lungi, în special la vehiculele grele, și de utilizare a energiei electrice la vehicule, pe distanțe scurte între orașe, este semnificativ; |
9. |
este convins de faptul că redresarea reprezintă o oportunitate pentru dezvoltarea pe viitor de surse regenerabile de energie și atingerea obiectivelor unui plan energetic european; |
10. |
constată că unele surse regenerabile de energie, cum ar fi energia geotermică, pot furniza energie electrică și termică la nivel local și fără întrerupere; consideră că aceste surse locale de energie măresc independența energetică, inclusiv pentru comunitățile izolate; |
11. |
subliniază că hidroenergia sustenabilă în toate formele sale contribuie la un viitor cu surse regenerabile de energie și, pe lângă producția de energie, îndeplinește și alte funcții valoroase, cum ar fi protecția împotriva inundațiilor și contribuția la o aprovizionare sigură cu apă potabilă; îndeamnă Comisia și statele membre să sporească gradul de sensibilizare a opiniei publice cu privire la beneficiile multiple ale hidroenergiei; |
12. |
solicită Comisiei și statelor membre să acorde mai multă atenției potențialului neexploatat al surselor regenerabile de energie în sectorul încălzirii și al răcirii, precum și interdependențelor și oportunităților care derivă din utilizarea sporită a surselor regenerabile de energie, pe de o parte, și punerea în aplicare a Directivei privind eficiența energetică și a Directivei privind performanța energetică a clădirilor, pe de altă parte; |
13. |
subliniază potențialul de economisire a energiei care rezultă din includerea traseului soarelui și a diferitelor fusuri orare din Europa în dezvoltarea surselor regenerabile de energie; |
14. |
constată că statele membre, în cadrul oferit de UE prin Directiva 2009/28/CE privind energia regenerabilă, în prezent acționează independent în promovarea SRE în cadrele administrative naționale, care diferă foarte mult, și că acest accentuează dezvoltarea lor inegală, în timp ce potențialul resurselor regenerabile în curs de dezvoltare variază ținând cont de circumstanțele tehnice, non-tehnice și naturale, datorită diferitelor avantaje competitive regionale; subliniază că o piață internă funcțională ar putea contribui la compensarea variabilității RES și a distribuției inegale a resurselor naturale; consideră că cele majoritatea zonelor pot contribui la utilizarea de SRE; observă, totuși, că trebuie stimulate investițiile în surse regenerabile acolo unde acestea au cel mai mare potențial, pentru a asigura utilizarea eficientă a fondurilor publice; |
15. |
constată că există diferite niveluri de acceptare publică și politică a energiei regenerabile diferă, așa cum se întâmplă și pentru majoritatea tipurilor de generare a energiei și de infrastructuri; observă că disponibilitatea finanțării publice și privată pentru promovarea SRE diferă semnificativ; subliniază că accesul la capital pentru investiții este un factor crucial în dezvoltarea în continuare a energiei regenerabile, în special în contextul crizei financiare, care a condus la o repartiție mai largă a capitalului pentru investitori; consideră că acolo unde sunt identificate imperfecțiuni ale pieței sau producătorii se confruntă cu un acces limitat la finanțarea de pe piață, ar trebui facilitat accesul la mai multe investiții de capital pentru sursele regenerabile de energie; propune Comisiei să analizeze împreună cu Banca Europeană de Investiții și instituțiile naționale posibilități vizând instrumente financiare inovatoare pentru finanțarea proiectelor de energie regenerabilă, în timp ce piețele de carbon ar trebui să contribui la rândul lor la stimularea investițiilor în proiecte de SRE; |
16. |
remarcă faptul că, până în prezent, unele surse regenerabile de energie sunt competitive economic, în timp ce alte tehnologii se apropie de prețurile pieței; împărtășește opinia Comisiei potrivit căreia trebuie să se folosească toate resursele adecvate, sustenabile financiar pentru a reduce costurile, astfel încât să se stimuleze și mai mult competitivitatea SRE; |
17. |
consideră că este necesară eliminarea subvențiilor care afectează concurența și, de asemenea, pe cele care sprijină combustibilii fosili dăunători mediului înconjurător; |
Energiile regenerabile pe piața internă europeană a energiei
18. |
constată că piața internă a gazelor și a energiei electrice va fi realizată până în 2014 și va fi crucială pentru integrarea SRE, astfel încât va servi ca mijloc rentabil de echilibrare a producției variabile de energie electrică; salută raportul Comisiei cu privire la progresele în ceea ce privește finalizarea pieței interne a energiei și implementarea celui de-al treilea pachet; solicită Comisiei să utilizeze toate instrumentele de care dispune, inclusiv sesizarea Curții de Justiție de către statele membre, pentru finaliza cât mai rapid piața internă a energiei; invită Comisia să se ocupe se situațiile în care concentrarea necorespunzătoare a pieței împiedică concurența; invită statele membre să își continue eforturile în vederea aplicării integrale a legislației privind piața internă a energiei, pentru dezvoltarea de interconexiuni și eliminarea insulelor energetice și a blocajelor energetice; |
19. |
constată că, în urma diferențelor dintre caracteristicile piețelor naționale, potențialele diferite și diferite stadii de modele de tehnologie și de maturitate, la nivelul Uniunii coexistă o mare varietate de sisteme diferite pentru promovarea SRE; subliniază că această varietate exacerbează problemele pieței energetice interne, de exemplu, producând ineficiențe la nivelul comerțului transfrontalier cu energie electrică; salută îndrumările Comisiei cu privire la reforma sistemului de sprijin; |
20. |
remarcă faptul că cei mai mari beneficiari ai realizării pieței interne a energiei sunt consumatorii; susține opinia Comisiei potrivit căreia concurența trebuie extinsă și în cazul surselor regenerabile de energie atunci când devin mature și viabile economic, dar și celorlalte surse de energie, deoarece aceasta reprezintă cel mai bun stimulent pentru inovare și reducerea costurilor, prevenindu-se astfel extinderea sărăciei energetice; subliniază că persistența prețurilor cu amănuntul reglementate afectează capacitatea consumatorilor de a-și exercita pe deplin alegerile; |
21. |
constată că mecanismele de cooperare prevăzute de Directiva 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile nu au fost încă utilizate foarte mult, dar că se planifică în prezent o serie de scheme de cooperare; atrage atenția asupra constatărilor Comisiei, potrivit cărora o mai bună utilizare a posibilităților de cooperare existente ar putea aduce beneficii considerabile, precum stimularea comerțului; salută intenția declarată a Comisiei de a elabora orientări privind cooperarea în cadrul UE, care stabilesc modul în care ar trebui să funcționeze în practică mecanismele de cooperare și care prezintă provocările întâlnite și modalitățile de soluționare a acestora; invită Comisia să se asigure că orientările UE sunt puse în aplicare de către statele membre; invită Comisia să includă o interpretare a articolului 13 din directiva privind SRE (Directiva 2009/28/CE), pentru a asigura că statele membre implementează corect directiva și împiedică autoritățile publice să utilizeze procedurile de certificare și de acordare de autorizații într-un mod care denaturează concurența; solicită statelor membre să folosească mai mult mecanismele de cooperare dacă este cazul și, de asemenea, să intensifice comunicarea dintre ele; |
22. |
salută faptul că metodele de previzionare a capacității energiei eoliene de a fi disponibilă pe piețele din fiecare zi au fost îmbunătățite, permițând o mai bună integrare a electricității provenite din surse regenerabile de energie variabile; salută în aceeași măsură noile coduri ale rețelei impuse prin cel de-al treilea pachet privind piața internă a energiei, dezvoltat în prezent de actorii relevanți, conducând la o frecvență stabilizată și contribuind astfel și la o mai bună integrare a energiei electrice produse din surse regenerabile de energie; |
23. |
subliniază faptul că măsurile de piață corespunzătoare trebuie să faciliteze integrarea progresivă a SRE în sistemul energetic și în piața energetică internă europeană în toate statele membre, fără întârziere și că, pe termen lung, tipuri diferite de surse regenerabile, în conformitate cu caracteristicile lor intrinseci și cu capacitățile lor, trebuie să preia funcțiile și sarcinile de stabilizare din cadrul sistemului, care au fost efectuate anterior de sursele convenționale de energie; subliniază că există exemple promițătoare de astfel de piețe în UE; solicită, în acest sens, luarea în considerare cu seriozitate în procesul de planificare și de punere în aplicare a efectelor auxiliare pozitive și negative, directe și indirecte ale surselor regenerabile de energie, în special în ceea ce privește infrastructura existentă, cum ar fi rețelele de transport și distribuție, precum și mediul, biodiversitatea și protecția speciilor; solicită Comisiei și statelor membre să mărească gradul de conștientizarea a opiniei publice cu privire la efectele auxiliare pozitive și negative ale tehnologiilor din domeniul surselor regenerabile de energie; |
24. |
solicită Comisiei să analizeze pe baza unei analize a rentabilității, impactul asupra legislație de mediu, ca de exemplu, Directiva-cadru privind apa sau Directiva referitoare la păsări, din punctul de vedere al interacțiunilor cu dezvoltarea surselor regenerabile de energie; |
Cerințe în materie de infrastructură
25. |
constată faptul că, în anumite situații, alimentarea cu energie din surse regenerabile este descentralizată, localizată la distanță, dependentă de condițiile meteorologice, necesitând astfel, o infrastructură diferită de cea existentă care a fost dezvoltată doar pe baza surselor de energie convenționale; subliniază că această modernizare a rețelei energetice trebuie să se adapteze la schimbările din producție, transport, distribuție și echilibrarea tehnologiilor, ca parte a sistemului global de energie; subliniază faptul că unele surse regenerabile de energie pot echilibra, de asemenea, surse de energie variabile și pot atenua, prin urmare, necesitatea unei rețele suplimentare de infrastructură; subliniază că dezvoltarea infrastructurii este urgentă și crucială pentru succesul pieței unice și pentru integrarea energiei din surse regenerabile; remarcă faptul că implementarea pachetului privind infrastructura energetică este esențială în acest sens, mai ales pentru accelerarea construcției unor infrastructuri noi, cu impact transfrontalier; subliniază că trebuie accelerate procedurile de autorizare pentru proiectele de infrastructură energetică; |
26. |
atrage atenția asupra faptului că există un număr mare de sit-uri de producție a energiei regenerabile care nu sunt utilizate la capacitatea proiectată datorită incapacității rețelei de a prelua energia electrică astfel produsă; |
27. |
constată că, pentru a garanta securitatea aprovizionării, dezvoltarea surselor regenerabile de energie, cu alimentare variabilă, va necesita o echilibrare flexibilă a fluctuațiilor și un sistem flexibil de rezervă, printr-o rețea de energie electrică europeană integrată și interconectată, care să permită comerțul transfrontalier, să dispună de sisteme de răspuns, de stocare a energiei și de centrale electrice flexibile; invită Comisia să analizeze dacă există o problemă legată de capacitate în UE și să determine volumul capacității ferme care poate fi asigurat de sursele regenerabile de energie în cadrul unui sistem energetic european integrat, precum și eventualul impact pozitiv asupra adecvării generării; este de acord cu analiza Comisiei că dezvoltarea unor mecanisme de capacitatea de rezervă presupune costuri substanțiale și poate denatura semnalele referitoare la prețuri; ia act de faptul că se impune tot mai stringent un cadru politic stabil pentru protejarea economică a acestor rezerve, precum și a sistemului și serviciilor de echilibrare; respinge conceptul de concurență pentru subvenții la nivelul surselor de energie și solicită o concepție a pieței de energie adaptată obiectivele pe termen lung ale Uniunii în materie de climă, ceea ce face posibilă integrarea tehnologiilor SRE în piața energetică internă, dar recunoaște că ajutorul de stat are fost necesar din punct de vedere istoric în dezvoltarea tuturor surselor de energie; |
28. |
subliniază importanța desfășurării rentabile a surse regenerabile ale unei superrețele și ale rețelei offshore din Marea Nordului; subliniază în această privință importanța Inițiativei privind rețeaua offshore pentru țările din Marea Nordului (NSCOGI), la momentul la care au fost anunțate peste 140 GW de proiecte referitoare la energia eoliană; invită statele membre și Comisia să dea un imbold suplimentar NSCOGI; |
29. |
reamintește că investiția în surse regenerabile de energie reprezintă peste jumătate dintre toate investițiile în noile capacități de generare din ultimii 10 ani și aceasta va continua să crească; subliniază că atribuirea unei ponderi importante a SRE în cadrul mixului energetic, constituie o imensă provocare pentru infrastructura rețelelor existentă, și că este nevoie de investiții pentru a depăși aceste provocări; constată că, în unele state membre, introducerea în rețea a unor cantități tot mai mari de SRE a fost făcută fără extinderea simultană a infrastructurii energetice, fapt care influențează considerabil siguranța aprovizionării; subliniază că, potrivit Rețelei europene a operatorilor de sisteme de transport de energie electrică (ENTSO-E), o mare parte din blocajele de aprovizionare din cadrul rețelelor europene de energie sunt legate de alimentarea în rețea din SRE; subliniază importanța implementării unor noi perspective pentru depășirea blocajelor din rețelele de distribuție, fapt ce nu implică întotdeauna extinderea și consolidarea rețelei; este încrezător că beneficiile modernizării rețelei europene, care se datorează în egală măsură și pieței unice de energie electrică, pot compensa costurile, oferind o funcționare mult mai eficientă a sistemului energetic al UE; invită operatorii sistemului de transport să își actualizeze politicile de dezvoltare a rețelei lor pentru a face față integrării capacităților de producție a SRE, menținând în același timp siguranța aprovizionării, precum și să își consolideze cooperarea cu operatorii sistemelor de distribuție; |
30. |
constată că, în timp ce multe dintre cele mai bune și mai competitive situri pentru sursele regenerabile de energie din UE se află deseori la mare distanță geografică de centrele de consum, ceea ce face ca utilizarea optimă a acestor situri să fie condiționată de dezvoltarea de rețele de transport și distribuție și de consolidarea legăturilor transfrontaliere; constată, de asemenea, avantajele descentralizării alimentării cu energie de surse regenerabile situate aproape de centrele de consum; subliniază că acest lucru poate conduce la reducerea costurilor, poate reduce nevoia de extinderea rețelei și poate evita congestiile dacă există o infrastructură adecvată; subliniază că Comisia ar trebui să înlesnească dezvoltarea unor instrumente adecvate de modelare pentru a defini mixul optim de instalații de generare la scară largă și de instalații la nivel de distribuție; subliniază potențialul unei abordări integrate pentru sistemul energetic, care ar putea acoperi atât cererea de căldură, cât și cea de energie electrică și de aprovizionare; remarcă, de asemenea, potențialul de producției locale a SRE, cum ar fi microgenerarea sau cooperativele realizate ce cetățeni care investesc împreună în producția și furnizarea de energie regenerabilă, cum ar fi încălzire geotermală și energia solară, așa cum se menționat în comunicarea Comisiei; |
31. |
constată că capacitatea insuficientă a rețelei și a facilităților de depozitare, precum și lipsa de cooperare între operatorii de sisteme de transport poate contribui la fluxuri energetice transfrontaliere necoordonate (fluxuri în buclă) și ar putea provoca situații de urgență grave în alte state membre, făcând astfel necesară reducerea sarcinii în interesul securității aprovizionării, în cazul în care aceasta nu implică direct optimizarea necesară (de exemplu, monitorizarea temperaturii) și dezvoltarea rețelei în statele membre; este îngrijorat din cauza gradului de dezvoltare și de întreținere a infrastructurii de rețele din statele membre; solicită statelor membre ale UE să accelereze fără întârziere extinderea rețelelor de transport și distribuție și să promoveze o cooperare consolidată a operatorilor rețelelor de transport; |
32. |
subliniază potențialul rețelelor inteligente, al instrumentelor de gestionare a cererii și al tehnologiilor de stocare a energiei, atât pentru a facilita cea mai optimă integrare a E-SRE și pentru a fluctuațiilor de rețea, cât și pentru a atenua fluctuațiile din rețea; reamintește faptul că sunt urgent necesare cercetări suplimentare în domeniul stocării energiei, precum și desfășurarea de facilități, inclusiv pe baza cooperării cu centralele hidroelectrice de stocare prin pompare; remarcă faptul că ar trebui făcute cercetări în special în domeniul depozitării cu viteză variabilă, întrucât aceasta permite o mai mare flexibilitate de reglare a vitezei și, astfel, o conectare mai rapidă și orientată; solicită statelor membre să evite impuneri duble pentru depozitarea energiei electrice; |
33. |
consideră că este necesar să se creeze piețe transfrontaliere pentru servicii de rețea în materie de energie electrică de reglare și să se extindă rapid rețeaua de transport europeană, având în vedere integrarea transfrontalieră a hidroenergiei de stocare, în special în Scandinavia, în Alpi și Pirinei; |
34. |
subliniază că hidroenergia trebuie să joace un rol central în dezvoltarea planificată a surselor regenerabile de energie, în special ca factor de echilibrare pentru producția tot mai mare de surse regenerabile de energie volatile, precum și ca soluție de stocare a energiei electrice prin acumularea prin pompare; subliniază că, prin urmare, potențialul de dezvoltare a producției de hidroenergie și a acumulării prin pompare în UE trebuie exploatate pe deplin; |
35. |
recunoaște că infrastructura de gaze naturale va juca un rol important în dezvoltarea energiei din surse regenerabile pe teritoriul Europei; subliniază faptul că biogazul, ca energie regenerabilă, poate fi ușor furnizat în prezent, ca biometan, în infrastructura rețelei de gaze existentă și că noile tehnologii, cum ar fi „energia pe bază de hidrogen” și „energia pe bază de gaze naturale”, vor beneficia și mai mult în viitoarea economie bazată pe emisii reduse de carbon, folosind infrastructurile existente și cele noi, care ar trebui promovate și dezvoltate; |
36. |
consideră că TIC vor contribui la gestionarea aprovizionării cu energie și a cererii și va face consumatorii mai activi pe această piață; invită Comisia să prezinte fără întârziere propuneri, în conformitate cu cel de-al treilea pachet privind piața internă a energiei, vizând dezvoltarea, promovarea și standardizarea rețelelor inteligente și contoarelor, deoarece acest lucru va permite din ce în ce mai mult implicarea participanților pe piață și va stimula posibila dezvoltarea, dezvoltarea și menținerea sinergiilor la nivelul rețelelor de telecomunicații și de energie; solicită Comisiei Europene să sprijine în special cercetarea și dezvoltarea în acest domeniu; subliniază că printre factorii importanți în acest sens se numără nu numai certitudinea planificării din partea furnizorilor, dar și acceptarea de către consumatori, care ar trebui să fie principalii beneficiari ai contoarelor inteligente și ale căror drepturi de protecție a datelor trebuie să fie asigurate în conformitate cu noua directivă privind protecția datelor; îndeamnă Comisia să evalueze cu atenție costurile și beneficiile desfășurării contoarelor inteligente și impactul acestora asupra diferitelor grupuri de consumatori; recunoaște că implicarea consumatorilor este vital pentru succesul utilizării contoarelor inteligente; |
37. |
constată că însuși sectorul TIC, în calitate de consumator major de energie electrică cu centre de date în UE, fiind responsabil de până la 1,5 % din consumul total de energie electrică și consumatorii fiind tot mai informați cu privire la amprenta de carbon a tehnologiei informației și a serviciilor de tip cloud pe care le utilizează, pot deveni un model demn de urmat pentru eficiența energetică și promovarea surselor regenerabile de energie; |
38. |
subliniază că, în unele regiuni, în special în comunitățile mici și în insule, publicul s-a opus desfășurării de centrale eoliene și de panouri fotovoltaice; subliniază că centralele eoliene și panourile fotovoltaice sunt percepute ca având un efect advers asupra industriilor în domeniul turismului, precum și asupra naturii și a formei peisajelor rurale/insulare; |
39. |
subliniază faptul că, în cazul în care cetățenii dețin producția de energie regenerabilă prin cooperative sau structuri în proprietatea comunității, se constată o mai mare acceptare socială, ce reduce timpul planificat pentru implementarea și promovarea unei înțelegeri mai mari a publicului larg a tranziției energetice; |
40. |
subliniază faptul că dezvoltarea în continuare a resurselor regenerabile de energie, precum și construirea tuturor celorlalte instalații și infrastructuri de producere a energiei presupun schimbarea peisajului din Europa; insistă că acest lucru nu trebuie să producă daune ecologice, inclusiv în siturile Natura 2000 și în zonele protejate; atrage atenția că acceptarea publică a infrastructurilor SRE poate fi câștigată printr-o planificare transparentă și coordonată, precum și prin proceduri de construcție și de autorizare cu consultarea publică obligatorie și în timp util, în care toate părțile interesate să fie implicate de la început, inclusiv la nivel local; subliniază că participarea cetățenilor și a părților interesate, cum ar fi cooperativele, poate ajuta la câștigarea sprijinului opiniei publice, alături de comunicarea avantajelor posibile pentru economiile locale; |
Întărirea poziției consumatorilor
41. |
subliniază necesitatea unor măsuri suplimentare de creștere a acceptării pe plan social a surselor regenerabile de energie; în același timp, menționează că o măsură eficientă în acest sens ar fi stabilirea unei abordări holistice a producătorului/consumatorului – sau a „prosumerului” – care ar fi capabil să gestioneze procesul de generare a energiei; |
42. |
recunoaște importanța surselor regenerabile de energie la scară mică pentru creșterea ponderii surselor regenerabile de energie; recunoaște că desfășurarea de surse regenerabile de energie la scară mică reprezintă o oportunitate pentru gospodăriile compuse dintr-o singură persoană, industrii și comunități aceștia putând deveni producători de energie, acumulând astfel, informații cu privire la modalități eficiente de producere și de consum al energie; subliniază importanța microgenerării pentru creșterea eficienței energetice; subliniază faptul că desfășurarea de surse regenerabile de energie la scară mică poate determina economii substanțiale la facturile la energie și la crearea de noi modele de afaceri și locuri de muncă; |
43. |
constată că, în această privință, importanța stimulării cooperativelor locale pentru obținerea de energie din surse regenerabile în creșterea participării cetățenilor, creșterea accesibilității energiei din surse regenerabile și generarea de investiții financiare; |
44. |
subliniază că o combinație inteligentă a surselor regenerabile de energie la scară mică, a stocării, a gestionării cererii și a eficienței energetice poate conduce la o utilizare redusă a rețelelor locale pe durata sarcinilor de vârf, diminuând astfel, costurile investițiilor globale suportate de operatorii sistemelor de distribuție; |
45. |
constată că o precondiție pentru un consum local eficient și o producție de energie, atât din perspectiva unui prosumer (producător/consumator), cât și din perspectiva distribuției, este utilizarea de contoare inteligente și, la nivel mai general, de rețele inteligente; |
46. |
salută comunicarea anunțată a Comisiei referitoare la tehnologiile în domeniul energiei și inovarea concentrată pe microgenerare; |
47. |
consideră că politica regională a UE are de jucat un rol important în promovarea producției de energie din surse regenerabile și eficiența energetică la nivelul întregii Europe, precum și în domeniul serviciilor legate de energia electrică și cel al transportului de energie; salută continuarea creșterii treptate a contribuției politicii de coeziune și a celei regionale la încurajarea utilizării energiei din surse regenerabile, pentru a asigura că energia din surse regenerabile va contribui pe deplin la realizarea obiectivelor politicii energetice a UE și în vederea aplicării obiectivelor energetice ale UE la nivelul întregii Uniuni Europene; consideră că este deosebit de important ca orientarea politicii europene să permită o rată de finanțare suficientă în perioada 2014-2020; |
48. |
sprijină guvernarea pe mai multe niveluri și abordarea descentralizată a politicii energetice și a surselor regenerabile de energie, care ar trebui să conțină, printre altele, Convenția primarilor și dezvoltarea în continuare a inițiativei „Orașe inteligente”, precum și promovarea celor mai bune soluții la nivel regional și local prin intermediul campaniilor de informare; |
49. |
observă faptul că agricultura și zonele rurale au potențial în ceea ce privește asigurarea unei proporții semnificative din producția de energie din surse regenerabile și, prin urmare, consideră că noua politică privind agricultura și dezvoltarea rurală ar trebui să promoveze producția de energii din surse regenerabile; |
50. |
recunoaște importanța de a promova și încuraja dezvoltarea unor surse de energie alternativă în cadrul exploatației agricole, în special la scară mică, și de a disemina metodele relevante atât în rândul agricultorilor, cât și în rândul consumatorilor; |
51. |
subliniază contribuția care ar putea fi adusă de cooperarea dintre agricultori pentru obținerea unor rezultate pozitive în cadrul politicii de promovare a resurselor regenerabile; |
52. |
invită Banca Europeană de Investiții să creeze fonduri de rulment prin intermediari financiari pentru a oferi capitalul necesar de pornire și asistența tehnică pentru generarea la scară micro și mică de electricitate și energie termică din surse regenerabile, la nivel de exploatație agricolă sau comunitate, ale cărei profituri pot fi reinvestite în sisteme suplimentare; |
Cooperarea și comerțul pe plan internațional
53. |
reamintește că deficitul comercial al UE cauzat de importurile de combustibili fosili urmează să crească în următorii ani și că dependența de importurile de combustibili fosili presupune riscuri politice, economice și de mediu din ce în ce mai mari; subliniază, în acest sens, rolul pe care îl joacă sursele de energie regenerabile interne în ceea ce privește securitatea aprovizionării și restabilirea unei balanțe comerciale pozitive cu țările exportatoare de petrol și de gaze naturale și, în consecință, subliniază că aceste surse ar trebui să joace un rol mai important în asigurarea securității energetice a UE; |
54. |
recunoaște că piețele mondiale ale surselor regenerabile de energie sunt în creștere, fapt care determină efecte pozitive asupra industriei europene, a creării de locuri de muncă, a prețurilor și al dezvoltării în continuare a tehnologiilor existente și a noilor tehnologii, la nivel mondial și la nivelul UE, cu condiția ca acest cadru de reglementate și politic al UE să rămână predictibil și să le permită întreprinderilor cu tehnologie curată să își mențină avantajul competitiv față de partenerii lor globali; recunoaște că țările care nu aparțin OCDE sunt parteneri comerciali importanți, datorită potențialului mare de surse regenerabile de energie; |
55. |
subliniază faptul că denaturarea ilegală a concurenței pe piață este inacceptabilă, deoarece numai o concurență echitabilă poate asigura UE un nivel rezonabil al prețurilor pentru tehnologiile în domeniul surselor regenerabile de energie; solicită Comisiei să finalizeze cât mai curând posibil procedurile privind practicile abuzive în curs de derulare; subliniază faptul că piețele globale libere și deschise oferă cele mai bune condiții pentru creșterea surselor regenerabile de energie; subliniază că trebuie depuse eforturi mai mari pentru eliminarea restricțiilor comerciale; solicită Comisiei să nu mai introducă noi bariere comerciale pentru produsele finite sau componentele tehnologiilor folosite pentru sursele regenerabile de energie; invită Comisia să ia măsuri pentru a remedia obstacolele în calea comerțului, pentru a garanta o concurență corectă, pentru a ajuta întreprinderile din UE să aibă acces la piețele din afara Uniunii Europene și pentru a soluționa presupusele denaturări comerciale, inclusiv cele legate de subsidiile ilegale; |
56. |
îndeamnă, de asemenea, Comisia să monitorizeze în mod activ utilizarea nejustificată a barierelor netarifare, a subvențiilor și a măsurilor de dumping de către partenerii comerciali ai UE în acest domeniu; |
57. |
invită Comisia să ia act de Acordul OMC privind tehnologia informației și să analizeze posibilitățile de inițiere a unui acord de liber schimb în domeniul tehnologiei ecologice, acord care să pună bazele unor schimburi comerciale cu produse ale tehnologiei ecologice fără bariere tarifare; |
58. |
subliniază că această strategie ar trebui să încurajeze, de asemenea, facilitarea schimburilor comerciale în scopul sprijinirii eforturilor depuse de țările în curs de dezvoltare în acest domeniu specific și pentru a permite utilizarea surselor regenerabile ca bunuri comerciale; |
59. |
subliniază că comerțul joacă un rol important în asigurarea producerii și finanțării sustenabile a energiei din surse regenerabile; reamintește că bioenergia și agrocarburanții importați ar trebui să respecte criteriile de sustenabilitate ale UE și că acestea trebuie definite în mod clar; în acest scop, încurajează Comisia să introducă utilizarea indirectă a terenurilor drept criteriu suplimentar; recomandă ca acordurile comerciale să prevadă dispoziții care să abordeze problemele legate de despădurire și de degradarea pădurilor și să încurajeze buna gestionare a terenurilor și a apelor; încurajează Comisia să negocieze în continuare cu țările terțe relevante acordurile de parteneriat voluntar pentru interzicerea exploatării forestiere ilegale; |
60. |
subliniază necesitatea unei cooperări mai strânse în domeniul politicii energetice, inclusiv în domeniul surselor regenerabile de energie, cu țările vecine ale UE, precum și necesitatea de a exploata mult mai eficient potențialul de tranzacționare a energiei regenerabile; subliniază necesitatea unei infrastructuri adecvate care să faciliteze cooperarea, atât în cadrul UE cât și în țările vecine; subliniază că cooperarea în domeniul energiilor regenerabile ar trebui să includă obiectivele relevante ale politicilor UE; subliniază faptul că există oportunități importante, mai ales în regiunea Mării Mediterane, pentru generarea de energie din surse regenerabile de energie; subliniază potențialul unor proiecte precum Desertec, Medgrid și Helios, respectiv al dezvoltării în continuare a energiei hidroelectrice în Norvegia și Elveția, inclusiv potențialul acestora în echilibrarea aprovizionării; subliniază, de asemenea, valoarea adăugată semnificativă la nivel local al marilor proiecte SRE; |
61. |
subliniază că cooperarea internațională trebuie să se bazeze pe un cadru de reglementare solid și pe acquis-ul Uniunii în domeniul surselor regenerabile de energie, cum ar fi în cadrul comunității energetice, pentru a mări stabilitatea și fiabilitatea unei astfel de cooperări;. |
62. |
solicită o acțiune coordonată cu alți lideri tehnologici (SUA și Japonia) pentru a face față provocărilor emergente, precum lipsa de materii prime, de minerale rare, care afectează dezvoltarea tehnologiilor în domeniul surselor regenerabil de energie; |
63. |
subliniază necesitatea ca UE să dezvolte o cooperare științifică strânsă și o politică clară privind colaborarea pentru cercetare și inovare în domeniul surselor regenerabile de energie cu parteneri internaționali, în special țările BRICS; |
Inovare, cercetare și dezvoltare și politică industrială
64. |
constată faptul că Europa trebuie să depună eforturi la nivelul capacităților sale industriale, de cercetare și dezvoltare, dacă dorește să își mențină poziția de lider în tehnologia în domeniul SRE; subliniază necesitatea facilitării unui mediu concurențial pentru operațiunile și internaționalizarea IMM-urilor și a depunerii tuturor eforturilor pentru a reduce obstacolele birocratice; subliniază faptul că numai inovarea prin cercetare și dezvoltare poate asigura menținerea poziției de lider tehnologic pe piața tehnologiilor în domeniul SER; subliniază faptul că investitorii privați au nevoie de siguranță; invită Comisia Europeană să promoveze o strategie industrială pentru sursele regenerabile de energie, în special pentru sectorul energiei eoliene, pentru a asigura poziția de lider tehnologic a Uniunii Europene în domeniul tehnologiilor energetice, menținând poziția de lider în special în domeniul surselor regenerabile de energie; |
65. |
subliniază supremația industriei UE în domeniul tehnologiilor eoliene onshore și potențialul ridicat al industriei eoliene europene offshore de a contribui la o reindustrializare a statelor membre care se învecinează cu Marea Baltică și Marea Nordului; |
66. |
subliniază că instituțiile educaționale capabile să producă forță de muncă calificată și generația următoare de oameni de știință și inventatori în domeniul tehnologiilor RES este o prioritate-cheie; reamintește în acest sens, rolul important al programului Orizont 2020 și al Institutului European de Inovare și Tehnologie în reducerea decalajului dintre educație, cercetare și implementare în sectorul surselor regenerabile de energie; |
67. |
acordă o atenție deosebită cooperării între mecanismele europene de protecție a brevetelor în domeniul surselor regenerabile de energie, în vederea facilitării accesului la o proprietate intelectuală valoroasă și nevalorificată; subliniază necesitatea activării cu titlu de prioritate brevetul european proiectat în domeniul surselor regenerabile de energie; |
68. |
consideră că cercetarea și dezvoltarea propusă prin instrumentele existente trebuie să fie mai eficientă și este îngrijorat de faptul că cercetarea și dezvoltarea în anumite sectoare ale industriei surselor regenerabile de energie au fost neglijate, ceea ce a condus la dificultăți comerciale; subliniază nevoia de investiții în dezvoltarea în continuare a tehnologiilor inovatoare, emergente și existente, precum și integrarea la nivel de sistem a între transport și energie, pentru a susține sau a realiza competitivitatea și pentru a se asigura că tehnologiile existente rămân sustenabile de-a lungul ciclului lor de viață; evidențiază necesitatea investițiilor în cercetare și dezvoltare în domeniul energiei din surse regenerabile, în special în domeniul capacității, al eficienței și al reducerii amprentei spațiale; |
69. |
solicită Comisiei și statelor membre să investească în cercetarea care vizează utilizarea energiei regenerabile cu aplicații industriale, de exemplu în industria automobilelor; |
70. |
salută anunțul făcut de Comisie privind prezentarea în 2013 a unei comunicări în domeniul politicii tehnologiilor energetice; invită Comisia, atunci când pune în aplicare părțile relevante ale Planului strategic pentru tehnologiile energetice (SET), să se concentreze pe tehnologiile care îmbunătățesc competitivitatea surselor regenerabile de energie și integrarea lor în sistemul energetic, cum ar fi managementul rețelelor, tehnologiile de stocare sau de încălzire din surse regenerabile și răcire, fără a defavoriza tehnologiile SRE care au fost folosite de mai mulți ani; |
71. |
subliniază că cercetarea este esențială pentru dezvoltarea și accesibilitatea unor tehnologii noi și curate; consideră că planul SET poate avea contribuții importante pentru existența unor tehnologii accesibile și competitive în domeniul surselor regenerabile de energie; |
Un cadru european pentru promovarea energiilor regenerabile
72. |
subliniază faptul că statele membre folosesc în prezent o mare varietate de mecanisme de promovare; subliniază că acest sprijin a condus la o creștere sănătoasă, în special atunci când scheme de sprijin sunt bine concepute, dar că unele dintre sistemele de promovare au fost prost proiectate și s-au dovedit a fi insuficient de flexibile pentru a se adapta la costul de scădere a unor tehnologii și au provocat în unele cazuri, o supracompensare, creând astfel o povară financiară pentru consumatori; constată cu plăcere că, grație acestor subvenții, din perspectiva la metodelor de producție a energiei convenționale, până în prezent, unele sursele regenerabile de energie au reușit să devină competitive doar în anumite sectoare sau zone geografice favorabile, unde accesul la capital este bun, sarcina administrativă este minimă sau prin economii de scară; |
73. |
subliniază că, în unele state membre, prețurile percepute de la utilizatorii finali și clienții industriali sunt relativ ridicate din cauza factorilor precum creșterea prețurilor la combustibili fosili și a influenței din partea statului; reamintește faptul că, în 2010, 22 % dintre gospodăriile din UE erau îngrijorate că nu își pot achita factura de energie și presupune că această situație s-a agravat între timp; subliniază că toată lumea ar trebui să-și permită să cumpere energie, iar competitivitatea industriei nu trebuie să fie afectată; solicită statelor membre să ia măsurile necesare pentru a se asigura că clienții cu venituri mici sunt protejați efectiv, conștientizând totodată publicul cu privire la potențialul de economisire a energiei și a măsurilor de eficiență energetică; subliniază că scăderea prețurilor cu ridicata trebuie să fie în avantajul consumatorilor; |
74. |
avertizează cu privire la faptul că sprijinul constând în sume foarte ridicate poate frâna progresul tehnologic prin supracompensare și poate împiedica integrarea pe piață, deoarece reduce stimulentele pentru dezvoltarea unor produse inovatoare și mai puțin costisitoare; constată că designul inteligent al mecanismelor de sprijin, care să permită răspunsuri la semnalele de pe piață, este esențial pentru a preveni supracompensarea; consideră că deplasarea rapidă spre un sistem care expune producătorii la riscul de preț ale pieței încurajează competitivitatea tehnologică și facilitează integrarea pe piață; |
75. |
este convins că Comisia ar trebui să sprijine statele membre în identificarea celor mai rentabile surse regenerabile de energie și a căii optime de a exploata potențialul; reamintește faptul că politicile optime din punct de vedere al costului diferă în funcție de modelul de cerere, de potențialul de aprovizionare și de contextul economic la nivel local; |
76. |
salută anunțul făcut de Comisie privind elaborarea unor orientări privind bunele practici și reforma regimurilor naționale de sprijin; solicită Comisiei să prezinte aceste orientări cât mai curând posibil, pentru a asigura că diferitele scheme naționale nu denaturează concurența și nu creează bariere în calea comerțului și a investițiilor în cadrul UE, pentru a încuraja predictibilitatea și rentabilitatea, și pentru a evita subvențiile excesive; îndeamnă Comisia, în acest sens, să se asigure că acquis-ul pieței interne este pe deplin respectat de statele membre; este convins că orientările privind bunele practici sunt un pas important pentru a asigura o funcționare a pieței unice de energie și consideră că liniile directoare ar putea fi completate cu o evaluare a rentabilității sistemelor actuale de sprijin naționale, ținând cont de diferitele tehnologii pe care le acoperă, în scopul de a asigura o mai bună comparabilitate și coordonare pentru convergența treptată și progresivă a mecanismelor naționale de sprijin; este, de asemenea, convins că punerea în aplicare a acestor linii directoare la nivelul statelor membre va fi esențială, deoarece acestea pot ajuta pentru a evita ca sistemele de sprijin naționale să fie modificate sau anulate retroactiv, ceea ce ar trimite semnale dezastruoase pentru investitori, precum și potențial cauzatoare de probleme economice grave pentru cetățenii privați care au investit în surse regenerabile pe baza unor astfel de sisteme; subliniază că punerea în aplicare a acestor linii directoare ar trebui să fie asigurată de către statele membre și că aranjamente speciale de sprijin pentru dezvoltarea resurselor locale și regionale ar trebui să fie permise; |
77. |
consideră că este esențial, în contextul multitudinii de mecanisme de sprijin din statele membre, să se încurajeze o discuție privind o mai mare convergență și un mecanism de sprijin european adecvat pentru după 2020; este convins că, pe termen lung, un sistem mai integrat de promovare a SRE la nivelul UE, care să țină seama pe deplin de diferențele regionale și geografice, precum și inițiativele supranaționale existente, și care este parte a unui efort general vizând decarbonizarea, ar putea ajuta oferi cadrul cel mai eficient din punct de vedere al costurilor pentru energiile regenerabile și condiții de concurență echitabile care pot permite realizarea întregului lor potențial; constată că directiva existentă privind energiile regenerabile permite guvernelor să utilizeze schemele de ajutor comune; constată că din experiența anumitor țări europene reflectă cu succes modul în care o abordare comună pe piața integrată de energie electrică permite inovații benefice reciproce între sistemele naționale; solicită Comisiei să evalueze, în contextul unui cadru legislativ de după 2020, dacă un sistem la nivelul UE pentru promovarea surselor regenerabile de energie ar oferi un cadru mai rentabil în care poate fi realizat întregul lor potențial; |
78. |
subliniază beneficiul schimbului de cele mai bune practici în rândul statelor membre în ceea ce privește mecanismele de sprijin; menționează faptul că Regatul Unit și Italia au anunțat recent o schimbare în schema lor de sprijin, de la un sistem de cote, la un sistem de prime deoarece dovezile din locuri geografice similare au sugerat că modelele de sprijinire a primelor au apărut la costuri mai mici; invită Comisia să includă aceste aspecte în analiza sa actuală (5) și în propunerea sa viitoare privind orientările; |
79. |
propune stabilirea unor noi inițiative precum schema de sprijin comună pusă în aplicare de Norvegia și Suedia pentru a dezvolta atunci când este necesar, pas cu pas scheme regionale comune de sprijin în jurul piețelor comune ale energiei precum Nord Pool; |
80. |
invită autoritatea bugetară să pună la dispoziția Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) mijloacele necesare pentru a-și îndeplini atribuțiile și pentru a realiza obiectivele prevăzute în Regulamentul privind integritatea, transparența și eficiența pieței angro a energiei; ia act de faptul că acest lucru este necesar pentru realizarea unei piețe interne integrate și transparente a energiei electrice și a gazului până în 2014; |
o
o o
81. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO L 140, 5.6.2009, p. 16.
(2) JO L 326, 8.12.2011, p. 1.
(3) JO L 211, 14.8.2009, p. 55
(4) JO L 211, 14.8.2009, p. 94.
(5) COM(2012)0271 și documentele însoțitoare; SEC(2008)0057; IEE Studies Reshaping „Quo(ta) vadis, Europe?”.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/23 |
P7_TA(2013)0202
Drepturile femeilor în ţările din Balcani candidate la aderare
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la drepturile femeilor în țările din Balcani candidate la aderare (2012/2255(INI))
(2016/C 055/04)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană și articolele 8 și 19 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, |
— |
având în vedere Convenția privind eliminarea tuturor formelor de discriminare față de femei (CEDAW), adoptată de Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite la 18 decembrie 1979, |
— |
având în vedere Rezoluția 1325 a Consiliului de Securitate al ONU (RCSONU 1325), |
— |
având în vedere Pactul European pentru egalitatea de gen (2011-2020), adoptat de Consiliul European în martie 2011 (1), |
— |
având în vedere Declarația de la Beijing și Platforma de acțiune adoptată în cadrul celei de-a patra Conferințe mondiale privind femeile la 15 septembrie 1995, precum și rezoluțiile Parlamentului din 18 mai 2000 referitoare la urmările date Platformei de acțiune de la Beijing (2), din 10 martie 2005 referitoare la urmările date celei de-a patra Conferințe mondiale privind femeile - Platforma de acțiune (Beijing + 10) (3) și cea din 25 februarie 2010 privind Beijing + 15 - Platforma de acțiune a ONU pentru egalitatea de gen (4), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 21 septembrie 2010 intitulată „Strategia pentru egalitatea între femei și bărbați 2010-2015” (COM(2010)0491), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 9 noiembrie 2010, intitulată „Avizul Comisiei privind cererea Albaniei de aderare la Uniunea Europeană” (COM(2010)0680), care afirmă că egalitatea de gen nu este pe deplin garantată în practică, în special în domeniul ocupării forței de muncă și accesului la ajutor economic, |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 9 noiembrie 2010, intitulată „Avizul Comisiei privind cererea Muntenegrului de aderare la Uniunea Europeană” (COM(2010)0670), care afirmă că egalitatea de gen nu este pe deplin garantată în practică, |
— |
având în vedere Raportul Comisiei din 2012 privind situația statelor candidate și potențial candidate la aderare, care însoțește Comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2012 intitulată „Strategia de extindere și principalele provocări 2012-2013” (COM(2012)0600), |
— |
având în vedere comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2012 privind Studiul de fezabilitate pentru un Acord de stabilizare și de asociere între Uniunea Europeană și Kosovo (COM(2012)0602), |
— |
având în vedere comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2012 privind Principalele constatări ale Raportului global de monitorizare a stadiului de pregătire a Croației pentru aderarea la UE (COM(2012)0601), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 5 martie 2008 intitulată „Balcanii de Vest: consolidarea perspectivei europene” (COM(2008)0127), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 27 ianuarie 2006 intitulată „Balcanii de Vest pe drumul către UE: consolidarea stabilității și creșterea prosperității” (COM(2006)0027), |
— |
având în vedere concluziile Consiliului din 2–3 iunie 2005, în care statele membre și Comisia sunt invitate să consolideze mecanismele instituționale de promovare a egalității de gen și să creeze un cadru pentru evaluarea implementării Platformei de acțiune de la Beijing, pentru a realiza o monitorizare mai consecventă și mai sistematică a evoluțiilor in domeniu, |
— |
având în vedere concluziile Consiliului din 30 noiembrie și 1 decembrie 2006, referitoare la revizuirea punerii în aplicare de către statele membre și instituțiile europene a Platformei de acțiune de la Beijing – Indicatori referitori la mecanismele instituționale, |
— |
având în vedere Concluziile Consiliului din 30 septembrie 2009 referitoare la revizuirea punerii în aplicare de către statele membre și instituțiile UE a Platformei de acțiune de la Beijing, |
— |
având în vedere rezoluția sa din 4 decembrie 2008 privind situația femeilor din Balcani (5), |
— |
având în vedere rezoluția sa din 9 martie 2011 referitoare la Strategia UE privind incluziunea romilor (6), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen și avizul Comisiei pentru afaceri externe (A7-0136/2013), |
A. |
întrucât șapte țări din Balcanii de Vest – Albania, Bosnia și Herțegovina, Croația, Kosovo, Fosta republică iugoslavă a Macedoniei (FYROM), Muntenegru și Serbia – se află în stadii diferite ale procesului de a deveni state membre ale Uniunii Europene; întrucât aceste țări trebuie să adopte și să aplice acquis-ul comunitar și alte obligații ale UE în domeniul egalității de gen pe parcursul acestui proces; |
B. |
întrucât aplicarea drepturilor femeii și a măsurilor vizând egalitatea de gen necesită o mai mare conștientizare a opiniei publice cu privire la aceste drepturi, căi judiciare și nejudiciare pentru a invoca aceste drepturi, precum și instituții guvernamentale și instituții independente pentru a iniția, efectua și monitoriza procesul de aplicare a acestora, |
C. |
întrucât femeile joacă un rol esențial în eforturile de pace, de stabilizare și de reconciliere și întrucât contribuția lor ar trebui să fie recunoscută și încurajată, în conformitate cu RCSONU 1325 și cu rezoluțiile ulterioare, |
Observații generale
1. |
constată că țările candidate din Balcanii de Vest au adoptat o mare parte din legislația necesară pentru procesul de aderare la UE, dar că această legislație nu este implementată efectiv în multe cazuri; |
2. |
insistă asupra faptului că femeile din Balcanii de Vest trebuie să își asume un rol important în societate, prin participarea activă și reprezentare în viața politică, economică și socială la toate nivelurile; subliniază importanța majoră a promovării participării egale a femeilor în procesul decizional la toate nivelurile de guvernare (de la nivel local la cel național, de la nivel executiv la cel legislativ); |
3. |
constată cu îngrijorare faptul că populația din majoritatea țărilor respective nu cunoaște pe deplin legislația în vigoare și politicile de promovare a egalității de gen și a drepturilor femeilor, iar membrii vulnerabili sau marginalizați ai societății, îndeosebi femeile de etnie romă, cunosc extrem de puțin aceste aspecte; solicită Comisiei și guvernelor țărilor candidate să promoveze cunoașterea acestora prin presă și campanii publice și prin programe de educație, pentru a elimina stereotipurile de gen și a promova modelele feminine și participarea activă a femeilor în toate domeniile, inclusiv în procesele decizionale; face în primul rând apel la angajamentul personal al membrilor guvernului și al funcționarilor; |
4. |
subliniază importanța campaniilor de conștientizare a publicului în combaterea stereotipurilor, a discriminării (pe motive de gen, cultură, religie) și a violenței domestice și pentru promovarea egalității de gen în general; constată că aceste campanii ar trebui să fie însoțite de promovarea unei imagini pozitive a modelelor feminine în mass-media și publicitate, în materiale educaționale și pe internet; subliniază că trebuie îmbunătățită situația femeilor în zonele rurale, în special în ceea ce privește obiceiurile și stereotipurile discriminatorii; |
5. |
constată cu îngrijorare că femeile sunt în continuare subreprezentate pe piața muncii, precum și în procesele decizionale de la nivel economic și politic; salută sistemul de cote și invită țările care nu l-au adoptat încă, să promoveze reprezentarea femeilor și, dacă este necesar, să se aplice în mod efectiv cotele în partidele politice și adunările naționale; încurajează acele țări care au făcut deja acest lucru să continue acest proces, pentru a permite femeilor să participe la viața politică, depășindu-și astfel statutul de subreprezentate; observă că acolo unde au fost introduse cotele în procesul decizional politic, acestea trebuie implementate în mod adecvat și însoțite de sancțiuni legale eficace; salută, în acest context, summit-ul internațional recent al femeilor privind „Parteneriatul pentru schimbare”, organizat la Priștina în octombrie 2012, sub auspiciile singurei femei care ocupă funcția de șef de stat, Atifete Jahjaga; |
6. |
constată cu îngrijorare că rata de angajare a femeilor din țările din Balcanii de Vest rămâne foarte scăzută; subliniază faptul că politicile de susținere a egalității de șanse sunt importante pentru dezvoltarea economică și socială a țărilor în curs de aderare din Balcani; invită guvernele acestor țări să introducă măsuri vizând reducerea diferențelor de remunerare, și în consecință și a diferențelor de drepturi la pensie, soluționarea ratei ridicate de șomaj, acordând o atenție specială femeilor și, în special, femeilor din mediul rural; invită guvernele țărilor din Balcani să instituie un cadru juridic vizând plata egală pentru muncă egală pentru femei și bărbați, să ofere sprijin femeilor în concilierea vieții private cu cea profesională, să asigure condiții de muncă mai bune, învățarea pe tot parcursul vieții, programe flexibile la locul de muncă și, în plus, să creeze un mediu care să stimuleze antreprenoriatul în rândul femeilor; |
7. |
constată cu îngrijorare că în unele state din această regiune antreprenoarele sunt deseori discriminate în momentul în care încearcă să obțină credite sau împrumuturi pentru întreprinderile lor și se confruntă încă frecvent, cu bariere datorate stereotipurilor de gen; invită statele din această regiune să aibă în vedere posibilitatea creării unor mecanism de mentorat și a unor programe de sprijin prin care să se valorifice consultanța și experiențele antreprenorilor profesioniști; solicită țărilor din Balcanii de Vest să elaboreze programe de măsuri active pentru piața forței de muncă, destinate reducerii șomajului în rândul femeilor; îndeamnă aceste țări să creeze programe de creditare și să pună la dispoziție fonduri destinate inițiativelor antreprenoriale; |
8. |
subliniază importanța combaterii tuturor tipurilor de discriminare la locul de muncă, inclusiv a discriminării de gen, în cadrul recrutării, promovări și acordării de beneficii; |
9. |
subliniază faptul că, pe parcursul procesului de construcție a unor instituții democratice funcționale, asigurarea unei participări active din partea femeilor este fundamentală pentru guvernarea democratică, femeile constituind peste jumătate din populația țărilor balcanice; constată cu îngrijorare lipsa resurselor financiare și umane alocate funcționării instituțiilor guvernamentale și independente, însărcinate cu inițierea și aplicarea măsurilor de promovare a egalității de gen, în special a politicilor de integrare a dimensiunii de gen, în majoritatea țărilor; invită autoritățile să aloce resursele adecvate pentru aplicarea măsurilor și planurilor de acțiune, care să includă personal feminin corespunzător; subliniază că Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) ar putea și ar trebui să fie utilizat pentru proiecte vizând promovarea drepturilor femeilor și a egalității de gen, dar că autoritățile din țările respective sunt pe deplin responsabile de buna funcționare a mecanismelor de aplicare în chestiunile care privesc drepturile femeilor și egalitatea de gen; îndeamnă Comisia Europeană să acorde toate atenția cuvenită acestui aspect al cheltuirii eficiente; |
10. |
constată cu îngrijorare absența informațiilor statistice privind egalitatea de gen, violența împotriva femeilor, accesul la contraceptive și disponibilitatea acestora, precum și lipsurile în materie de contracepție, date necesare pentru monitorizarea punerii în aplicare, care să fie standardizate și comparabile în timp între țările candidate, precum și între statele membre ale UE și țările candidate; invită guvernele țărilor candidate din Balcani să stabilească o metodologie comună pentru colectarea de informații statistice, împreună cu Eurostat, IEEG și alte institute relevante; subliniază că trebuie elaborate strategii specifice, iar strategiile existente trebuie implementate pentru a îmbunătăți poziția femeilor expuse discriminării multiple, cum ar fi femeile de etnie romă, femeile din comunitatea LGBT, femeile cu dizabilități, cele aparținând minorităților etnice și femeile în vârstă; |
11. |
consideră că femeile joacă un rol fundamental în stabilizarea și soluționarea conflictelor, rol esențial pentru reconcilierea întregii regiuni; subliniază importanța accesului la justiție pentru femeile care au fost victime ale crimelor de război, mai ales ale violului; subliniază responsabilitatea tuturor statelor de a pune capăt impunității și de a urmări în justiție pe cei responsabili de genocid, de crime împotriva umanității și de crime de război, inclusiv infracțiunile care implică violență sexuală împotriva femeilor și fetelor, precum și responsabilitatea de a recunoaște și de a condamna aceste infracțiuni ca crime împotriva umanității și crime de război; subliniază necesitatea de a exclude aceste infracțiuni din dispozițiile privind amnistia; salută eforturile depuse de rețele de femei, cum ar fi Lobby-ul regional al femeilor, pentru susținerea procesului de consolidare a păcii și pentru promovarea accesului la justiție în cazul femeilor din țările în care s-au încheiat conflictele; subliniază necesitatea continuă de a-și asuma trecutul și de a se asigura sistematic că li se face dreptate victimelor violențelor sexuale comise în timpul conflictelor și că aceste victime sunt reabilitate; solicită autorităților publice să adopte și să implementeze programe adecvate de protecție a martorilor și de urmărire penală a acestor activități criminale; |
12. |
condamnă toate formele de violență împotriva femeilor și constată cu îngrijorare că violența bazată pe gen și violența verbală sunt în continuare prezente în țările din Balcani; invită guvernele țărilor din Balcani să-și consolideze organismele de aplicare a legii, pentru a putea rezolva probleme cum ar fi violența de gen, violența domestică, prostituția forțată și traficul de femei, pentru a crea adăposturi pentru victimele care au suferit sau se confruntă în prezent cu violența domestică și pentru a se asigura că instituțiile de aplicare a legii, autoritățile judiciare și funcționarii publici sunt mai sensibili la acest fenomen; încurajează autoritățile naționale din această regiune să creeze programe de conștientizare privind violența domestică; |
13. |
constată cu profundă îngrijorare că 30 % dintre victimele traficului transfrontalier de ființe umane la nivelul UE sunt cetățeni din țările balcanice, cea mai mare parte a victimelor depistate fiind femei și fete; subliniază că egalitatea de gen, campaniile de conștientizare, măsurile de combatere a corupției și crimei organizate sunt esențiale pentru prevenirea traficului și pentru protejarea potențialelor victime; solicită autorităților naționale din această regiune să conlucreze în vederea creării unui front comun; |
14. |
invită autoritățile din Balcani să asigure o finanțare susținută pentru combaterea traficului, să își dezvolte în continuare capacitatea de a identifica în mod proactiv și de a proteja victimele din rândul populației vulnerabile, să garanteze prin lege că victimele identificate ale traficului nu vor fi pedepsite pentru infracțiunile comise ca urmare directă a statutului de victimă a traficului, să sprijine eforturile de protejare a victimelor, să formeze funcționari responsabili cu aplicarea legii și să dezvolte în continuare capacitatea centrelor de primire și adăpost; de asemenea, solicită guvernelor respective să asigure o mai bună punere în aplicare a legislației pentru a crea un mediu descurajator pentru traficanți, iar cazurile de trafic de ființe umane să fie investigate în mod corespunzător iar autorii să fie urmăriți penal și condamnați; invită Comisia să stimuleze țările din Balcani candidate la aderare să depună eforturi pentru a-și îmbunătăți performanțele în materie de condamnări și pedepse și să sprijine inițiativele locale care se ocupă de cauzele profunde ale traficului, cum ar fi violența domestică și oportunitățile economice reduse pentru femei; |
15. |
consideră că o egalitate de gen veritabilă se bazează și pe egalitate și nediscriminare pe criterii de orientare sexuală sau identitate sexuală; încurajează guvernele țărilor din Balcani candidate la aderare să se ocupe de fenomenul persistent al homofobiei și al transfobiei la nivel de legislație, de politici și în practică, inclusiv printr-o legislație privind infracțiunile săvârșite din ură, privind formarea cadrelor de poliție și combaterea discriminării; |
16. |
salută creșterea numărului de inițiative transfrontaliere regionale în domeniul drepturilor femeilor și al egalității de gen; invită guvernele și Comisia să sprijine aceste inițiative, să încurajeze schimbul și promovarea și promovarea bunelor practici care decurg din acestea, printre altele, prin utilizarea fondurilor de preaderare și prin furnizarea unui număr suficient de granturi pentru aceste inițiative, inclusiv din perspectiva bugetării de gen; |
17. |
invită guvernul din Muntenegru, precum și guvernele din Serbia, FYROM și Albania, ca după începerea negocierilor de aderare să convină asupra unui acord-cadru cu parlamentele lor, cu partidele politice și cu societatea civilă referitor la implicarea organizațiilor societății civile și în domeniul drepturilor femeii și al egalității de gen, în cadrul negocierilor de aderare și pe parcursul procesului de elaborare a planurilor de reformă rezultate din aceste negocieri, precum și în asigurarea accesului acestora la documentele relevante referitoare la procesul de aderare; |
18. |
invită guvernele țărilor din Balcani candidate la aderare să recunoască și să sprijine rolul pe care societatea civilă și organizațiile de femei îl joacă în domenii specifice, cum ar fi promovarea drepturilor LGBT, combaterea violenței împotriva femeilor, intensificarea participării și reprezentării politice a femeilor și promovarea eforturilor de consolidare a păcii; sprijină cu fermitate activitățile menite să autonomizeze femeile și să le consolideze poziția în societățile respective; |
19. |
constată cu îngrijorare că în majoritatea țărilor din Balcani candidate la aderare procesul de incluziune socială a romilor s-a încetinit, iar în unele cazuri chiar a încetat; invită guvernele respective să își intensifice eforturile de integrare mai profundă a cetățenilor de etnie romă și de garantare a eliminării tuturor formelor de discriminare și de prejudecăți la adresa romilor, îndeosebi a femeilor și a fetelor care suferă din cauza discriminării multiple, compuse și intersecționale; invită Comisia să își intensifice eforturile în vederea implicării țărilor care se află în proces de aderare, indiferent de stadiul aderării și să mobilizeze Instrumentul de preaderare (IPA) și mecanismul procesului de stabilizare și de asociere (PSA); |
20. |
constată cu îngrijorare că activiștii pentru drepturile LGBT și activiștii pentru drepturile omului care insistă asupra importanței „împăcării” cu trecutul sunt ținte predilecte ale discursurilor de incitare la ură, ale amenințărilor și ale agresiunilor fizice și solicită guvernelor țărilor din Balcani candidate la aderare să adopte măsuri specifice care să prevină și să combată violența împotriva femeilor activiste pentru drepturilor omului; |
21. |
invită Comisia să acorde prioritate aplicării drepturilor femeilor, a integrării egalității de gen și a luptei permanente împotriva violenței domestice în procesul de aderare a țărilor din Balcanii de Vest, prin continuarea abordării acestor probleme, prin monitorizarea și raportarea progreselor înregistrate, și să sublinieze importanța lor în contactele cu autoritățile, să ofere un bun exemplu asigurându-se că echilibrul de gen este respectat în propriile sale delegații, echipe de negociere și de reprezentare la reuniuni și în mass-media; |
22. |
solicită delegațiilor UE în țările din Balcani să monitorizeze cu atenție progresele realizate în materie de drepturi ale femeilor și egalitate de gen în vederea unei viitoare aderări la UE și invită fiecare delegație să numească un membru al personalului responsabil cu politicile de gen în scopul de a facilita schimbul de bune practici în zona balcanică; |
23. |
încurajează autoritățile naționale din această regiune să sprijine egalitatea de gen și să o promoveze prin intermediul educației în școli și universități; afirmă că, încă de la o vârstă fragedă, multe fete sunt descurajate să studieze, la școală sau universitate, materii considerate inerent „masculine”, cum ar fi științele, matematica și tehnologia; recomandă introducerea cursurilor de inițiere în școală și lărgirea gamei de materii școlare și cariere posibile deschise fetelor, astfel încât acestea să își poată dezvolta baza de cunoștințe și toate competențele necesare pentru a reuși în toate mediile sociale în care își aleg cariera; |
24. |
subliniază că toate femeile trebuie să aibă control asupra propriilor drepturi sexuale și reproductive, inclusiv prin accesul la metode contraceptive accesibile și de bună calitate; își exprimă îngrijorarea cu privire la restricțiile asupra accesului la servicii de sănătate sexuală și reproductivă din țările balcanice candidate la aderare; |
25. |
invită guvernele țărilor din Balcani candidate la aderare să adopte legi și politici care asigură accesul universal la servicii de sănătate reproductivă și care promovează drepturile reproductive și să culeagă în mod sistematic date care sunt necesare promovării situației sănătății sexuale și reproductive; |
Albania
26. |
invită guvernul albanez să sprijine mai mult participarea femeilor în procesul decizional, în special în ceea ce privește alegerile parlamentare din 2013; |
27. |
invită guvernul albanez să pună în aplicare Strategia Națională pentru Integrare și Dezvoltare și Legea privind protecția împotriva discriminării prin consolidarea Oficiului Comisarului pentru protecția împotriva discriminării, prin stabilirea unei instanțe de recurs, sub forma unui comisar, care să se ocupe de cazurile de discriminare de gen, pentru a promova un mediu în care femeile să nu mai fie discriminate pentru că nasc fete; |
28. |
solicită guvernului albanez să îmbunătățească coordonarea dintre autoritățile naționale și autoritățile locale, în special cu privire la combaterea violenței domestice și consideră că femeile trebuie să fie implicate într-o mai mare măsură în procesul decizional la nivel local și național în Albania; |
29. |
invită guvernul albanez să propună reforme sensibile la dimensiunea de gen în domeniul legislației referitoare la drepturile de proprietate, codul penal, dreptul electoral și dreptul muncii; |
30. |
felicită Albania pentru cursurile de pregătire oferite judecătorilor în domeniul punerii în aplicare a legislației privind egalitatea de gen și a măsurilor de combatere a violenței împotriva femeilor și pentru posibilitatea ca victimele discriminării sau ale violențelor să beneficieze de ajutor juridic finanțat de stat; |
31. |
felicită Albania pentru decizia privind integrarea dimensiunii de gen în programul de buget pe termen mediu pentru toate ministerele competente și așteaptă cu interes rezultatele implementării acestei decizii; |
32. |
invită guvernul albanez să aplice și, dacă este necesar să adapteze indicatori de performanță pentru a monitoriza punerea în aplicare a drepturilor femeii și a măsurilor privind egalitatea de gen; |
33. |
invită parlamentul albanez să înființeze o comisie parlamentară care să se ocupe în mod specific de drepturile femeilor și egalitatea de gen; |
34. |
invită guvernul albanez să intensifice aplicarea, îndeosebi la nivel local, a instrumentelor politice de promovare a drepturilor femeilor, cum ar fi Strategia națională privind egalitatea de gen, violența domestică și violența împotriva femeilor (2011-2015); |
35. |
felicită autoritățile albaneze pentru crearea indicatorilor de performanță care monitorizează aplicarea drepturilor femeilor și a măsurilor privind egalitatea de gen, precum și pentru publicarea Raportului național 2012 privind statutul femeii și egalitatea de gen în Albania; |
Bosnia și Herțegovina
36. |
invită toate autoritățile din Bosnia și Herțegovina să-și alinieze legislația referitoare la egalitatea de gen, precum și practica judiciară la diferite niveluri, pentru a crea o situație juridică uniform în țară, precum și pentru a consolida departamentul responsabil cu egalitatea de gen la nivel central, astfel încât să se soluționeze absența actuală a femeilor din eșaloanele înalte ale guvernării și să se urmărească problemele cauzate până în prezent de neaplicarea sa; invită Comisia Europeană să utilizeze toate mecanismele disponibile pentru a impune un nivel de responsabilitate mai mare și o acțiune mai hotărâtă din partea autorităților din Bosnia și Herțegovina în ceastă direcție; invită guvernul din Bosnia și Herțegovina să pună un mai mare accent pe punerea în aplicare și pe armonizarea Legii privind egalitatea de gen a Bosniei și Herțegovinei și a Legii privind interzicerea discriminării cu alte legi la nivel de stat; |
37. |
constată cu deosebită îngrijorare discriminarea pe piața muncii a femeilor însărcinate și a femeilor care tocmai au născut, precum și diferențele în materie de drepturi de securitate socială legate de maternitate, între diferitele entități și cantoane; invită autoritățile din Bosnia și Herțegovina să alinieze drepturile de securitate socială pentru persoanele aflate în concediu de maternitate, de paternitate sau concediu parental, pe întreg cuprinsul țării și la un standard ridicat, creând o situație uniformă pentru toți cetățenii; |
38. |
constată cu îngrijorare nivelul scăzut de cunoaștere a legislației privind egalitatea de gen și a legislației împotriva violenței împotriva femeilor, nu numai în rândul populației în general, dar și în rândul celor care lucrează în domeniul aplicării legii; invită autoritățile să implementeze un plan de acțiune pentru a promova o cunoaștere mai bună și pentru a instrui autoritățile de aplicare a legii în acest domeniu; |
39. |
constată cu deosebită îngrijorare că legislația privind protecția victimelor violenței domestice nu a fost încă armonizată cu legislația privind entitățile, astfel încât să recunoască violența domestică drept infracțiune în codurile penale ale celor două entități (Bosnia și Herțegovina), aceste victime fiind astfel, private de securitatea juridică adecvată; invită guvernul din Bosnia și Herțegovina să rezolve această problemă cât mai curând posibil pentru a asigura o mai bună protecție victimelor; |
40. |
felicită femeile din parlamentul Bosniei și Herțegovinei pentru dezbaterea lor pluripartită, cu miniștrii relevanți, privind violența de gen; invită autoritățile din această țară să dea curs acestei dezbateri prin măsuri concrete de promovare a combaterii violenței pe criterii de gen; |
41. |
invită autoritățile din Bosnia și Herțegovina să prezinte statistici oficiale cu privire la o serie de cazuri de violență reclamate, pe baza datelor culese din rapoartele de poliție, din centrele de asistență socială și din instituțiile judecătorești, și să pună aceste statistici la dispoziția publicului; de asemenea, invită autoritățile din Bosnia și Herțegovina să colecteze și să publice date referitoare la măsurile de protecție destinate să asigure protecția victimelor violenței domestice; |
42. |
invită guvernul din Bosnia și Herțegovina să armonizeze Legea privind egalitatea de gen a Bosniei și Herțegovinei cu legea electorală, în ceea ce privește componența structurilor de guvernare de la toate nivelurile decizionale – municipal, cantonal, de entitate și de stat; |
43. |
felicită Bosnia și Herțegovina pentru legislația sa care stipulează prezența a cel puțin 40 % din fiecare gen în funcții administrative la nivelul structurilor de conducere locale și de stat, dar constată că în practică nu s-a realizat o proporție de 40 % femei în administrație; invită autoritățile din Bosnia și Herțegovina să elaboreze un plan de acțiune cu un calendar clar și cu o repartizare clară a responsabilităților privind aplicarea acestei legislații; |
44. |
ia act cu îngrijorare de lipsa de resurse financiare și umane pentru aplicarea planului de acțiune referitor la Rezoluția 1325 a Consiliului de Securitate al ONU, pentru asigurarea mecanismelor instituționale ce vizează egalitatea de gen, pentru accesul adecvat la justiție și pentru adăposturile destinate victimelor violenței domestice; face apel la autoritățile din Bosnia și Herțegovina de la toate nivelurile să prevadă în bugetele lor fonduri suficiente pentru aceste obiective; |
45. |
regretă faptul că, până în prezent, autoritățile din Bosnia și Herțegovina au anchetat și au condamnat doar un număr limitat de cazuri de crime de război și de agresiuni sexuale; constată cu profundă îngrijorare că un număr ridicat de autori ai acestor infracțiuni au scăpat nepedepsiți de sistemul de justiție; constată de asemenea, eșecul autorităților din Bosnia și Herțegovina de a asigura victimelor programe adecvate de protecție a victimelor; invită, prin urmare, autoritățile din Bosnia și Herțegovina să se asigure că toate victimele crimelor de război constând în agresiuni sexuale au acces sigur și adecvat la sistemul judiciar și că toate cazurile prezentate ce vizează crime de război sunt soluționate în mod rapid și eficient; |
46. |
invită guvernul din Bosnia și Herțegovina să îmbunătățească monitorizarea legislației existente în domeniul drepturilor femeilor și al egalității de gen, incluzând obiective clare în politicile și planurile de acțiune și identificând în mod clar instituțiile de stat responsabile cu punerea în aplicare a acesteia; de asemenea, invită autoritățile din Bosnia și Herțegovina de la toate nivelurile să coopereze pentru colectarea de date statistice complete cu privire la egalitatea de gen pentru întreaga țară; |
Croația
47. |
încurajează guvernul croat să continue adaptarea legislației sale la acquis-ul Uniunii în domeniul egalității de gen după aderare; |
48. |
invită autoritățile croate să implementeze integral legislația care stipulează o prezență de 40 % a femeilor pe listele electorale pentru organismele autonome locale și regionale, pentru parlamentul croat și Parlamentul European, considerând că, în perioada alegerilor parlamentare din 2011, două treimi dintre partidele politice nu au atins pragul prevăzut; |
49. |
felicită Croația pentru înființarea poziției de Ombudsman pentru egalitatea de gen și pentru măsurile de conștientizare a drepturilor femeilor și a egalității de gen rezultate în urma vizibilității acestui organism; recomandă tuturor țărilor din regiune să ia în considerare acest exemplu de bună practică; încurajează guvernul croat să continue finanțarea birourilor Ombudsmanilor și să respecte recomandările acestora; |
50. |
salută planurile de acțiune în domeniul integrării dimensiunii de gen îndeosebi în regiunea Istria și invită guvernul croat să promoveze adoptarea și implementarea acestor planuri de acțiune pe întreg cuprinsul țării; |
51. |
invită guvernul croat să stabilească un dialog structural cu organizațiile societății civile, în special din perspectiva situației după aderare; |
52. |
salută progresele înregistrate în Croația în ceea ce privește soluționarea corespunzătoare din partea poliției a cazurilor de violență împotriva femeilor și de discriminare de gen, ca urmare a pregătirii specifice a ofițerilor de poliție în acest domeniu, și încurajează autoritățile să continue aceste acțiuni; subliniază însă, că sistemul judiciar nu este încă în măsură să soluționeze în mod corespunzător aceste cazuri și invită autoritățile să inițieze acțiuni prin care să sensibilizeze și să formeze și magistrații; în plus, invită guvernul croat să pună la dispoziția victimelor violenței și discriminării de gen asistență juridică gratuită; |
53. |
solicită autorităților croate să clarifice, în cadrul strategiei naționale de protecție împotriva violenței în familie (2011-2016), care autoritate este responsabilă și pentru ce tip de acțiune, și să acorde finanțare adecvată autorităților și organizațiilor societății civile pentru a aplica strategia; |
Kosovo
54. |
salută rolul atribuit Adunării din Kosovo în procesul de aprobare, revizuire și monitorizare a Programului pentru egalitatea de gen; solicită aplicarea recomandărilor care decurg din rapoartele de monitorizare; |
55. |
invită guvernul kosovar să promoveze un număr telefonic de urgență la nivelul întregii țări pentru victimele violenței domestice și ale violenței de gen, pentru a conștientiza oamenii cu privire la posibilitățile de reclamare și investigare a cazurilor; |
56. |
felicită guvernul kosovar pentru plasarea Agenției pentru egalitatea de gen sub autoritatea Biroului prim-ministrului și invită guvernul să asigure o funcționare mai eficientă a agenției în aplicarea și monitorizarea aplicării Legii privind egalitatea de gen, fără imixtiuni politice; |
57. |
invită guvernul kosovar să înființeze cât mai curând posibil Centrul pentru tratamentul egal, propus anterior; |
58. |
felicită Kosovo pentru cursurile de pregătire a ofițerilor de poliție în domeniul soluționării cazurilor de violență de gen și pentru crearea unor camere speciale pentru victime și copiii lor în secțiile de poliție; invită guvernul kosovar să ofere cursuri de pregătire pentru sistemul judiciar, referitoare la rezolvarea acestor cazuri și să mărească numărul de adăposturi pentru victime, precum și durata de ședere posibilă în aceste adăposturi; |
59. |
îndeamnă guvernul kosovar să recunoască și să depună eforturi în vederea aplicării principiilor de la Priștina stabilite la summit-ul femeilor, desfășurat în Kosovo în octombrie 2012; |
60. |
subliniază necesitatea continuării acțiunilor de susținere a utilizării și furnizării de contraceptive, dar și a accesului la acestea, având în vedere că, deși există un număr mai mare de femei care folosesc astfel de forme de control al nașterilor, contraceptivele nu sunt folosite universal de toate femeile din Kosovo; |
61. |
invită guvernul kosovar să recunoască victimele agresiunilor sexuale comise în timpul conflictului din 1998-1999 ca o categorie specială în lege, modificând Legea 04/L-054 privind statutul și drepturile martirilor, ale invalizilor, ale veteranilor, ale membrilor Armatei de Eliberare din Kosovo, ale civililor victime de război și ale familiilor acestora; |
62. |
invită guvernul kosovar să identifice clar indicatorii de conformitate și de neconformitate în instrucțiunile administrative pentru legislația în materie de discriminare de gen, pentru a facilita implementarea și monitorizarea; solicită, de asemenea, guvernului să colecteze date referitoare la cazurile de discriminare și violență de gen, precum și să creeze un registru național în acest sens; |
Fosta republică iugoslavă a Macedoniei (FRIM)
63. |
felicită guvernul macedonean pentru noua propunere de lege împotriva hărțuirii sexuale sau a abuzului psihic la locul de muncă (mobbing), care prevede amenzi pentru autori, și solicită armonizarea propunerii legislative cu codul penal; salută intenția guvernului Macedoniei de a modifica legislația pentru a se asigura ambilor părinți dreptul la concediu parental sau la concediu din motive familiale, pentru a îngriji rudele bolnave și salută recenta adoptare a modificărilor aduse la legea muncii, care acordă o mai bună protecție juridică pe piața forței de muncă femeilor care sunt gravide sau care au născut de curând; |
64. |
observă cu îngrijorare că femeile de etnie romă sunt victimele unei duble discriminări, din motive de sex și etnie; solicită așadar, guvernului macedonean să adopte un cadru amplu de combatere a discriminării, care să permită femeilor rome să își apere drepturile; |
65. |
felicită autoritățile macedonene pentru introducerea de sancțiuni descurajatoare pentru nerespectarea legii, care stipulează o reprezentare de cel puțin 30 % pentru fiecare gen în structurile decizionale politice; invită guvernul macedonean să monitorizeze îndeaproape dacă această lege va avea drept rezultat un procent de minimum 30 % femei în procesul decizional, mai ales la nivel local; |
66. |
felicită parlamentul macedonean pentru activitatea „clubului femeilor”, în care membrele parlamentului, provenite de la diferite partide, cooperează pentru promovarea drepturilor femeii și a egalității de gen, organizând dezbateri publice, conferințe internaționale și alte evenimente, cooperând cu societatea civilă în abordarea aspectelor delicate sau marginalizate precum educația sexuală în școala primară, violența domestică, HIV, cancerul de col uterin cervical, discursurile care incitare la ură și statutul femeilor în zonele rurale; |
67. |
constată că mecanismele reprezentantului legal din cadrul Departamentului pentru Egalitatea de Șanse din Ministerul Muncii și Politicii Sociale, responsabil de furnizarea de consiliere juridică în cazuri de tratament inegal între femei și bărbați, nu funcționează corect; invită guvernul macedonean să adopte măsuri în vederea îmbunătățirii funcționării acestor mecanisme; |
68. |
constată cu îngrijorare aplicarea fragmentată a planurilor de acțiune și a strategiilor pentru egalitatea de gen, precum și lipsa unei coordonări globale a eforturilor; invită guvernul macedonean să aloce Departamentului pentru egalitatea de gen mai multe resurse financiare și umane și să asigure numirea și funcționarea eficientă a coordonatorilor pentru egalitatea de șanse la nivel național și local; |
69. |
salută progresele înregistrate în combaterea violenței bazate pe gen, reflectate nu în ultimul rând prin creșterea numărului de sesizări ca urmare a campaniilor de conștientizare, pregătirea unor ofițeri de poliție specializați și acordul privind protocoalele încheiate între instituții în ceea ce privește analiza sesizărilor; constată însă cu îngrijorare insuficiența numărului de adăposturi pentru victimele violenței domestice și ale altor forme de violență de gen; |
70. |
solicită guvernului macedonean să elimine actualele bariere culturale și financiare pentru ca femeile să obțină acces la mijloace de contracepție; |
Muntenegru
71. |
constată cu îngrijorare faptul că procentul femeilor implicate în procesul decizional nu a crescut aproape deloc în ultimele decenii; invită guvernul muntenegrean să reformeze legislația în acest domeniu și să asigure conformitatea; |
72. |
invită guvernul muntenegrean să aloce mai multe resursele financiare și umane Departamentului pentru egalitatea de gen, precum și implementării cadrului juridic și instituțional pentru aplicarea egalității de gen și a Planului de acțiune privind egalitatea de gen; |
73. |
felicită guvernul muntenegrean pentru elaborarea noului Plan de acțiune național pentru realizarea egalității de gen, în cooperare cu societatea civilă, și pentru includerea de obiective strategice și operaționale în acest plan; invită guvernul să aloce suficiente resurse umane și financiare pentru implementarea acestui plan și să creeze un cadru pentru continuarea cooperării cu societatea civilă în faza de implementare; |
74. |
salută includerea de măsuri vizând egalitatea de gen în programul muntenegrean de reformă în vederea aderării; solicită guvernului muntenegrean să acorde prioritate acțiunilor vizând aplicarea dispozițiilor privind egalitatea de gen în cadrul negocierilor de aderare pentru capitolul 23 – „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale, precum și pentru alte capitole relevante, inclusiv capitolul 19 – „Politica socială și ocuparea forței de muncă”, capitolul 24 – „Justiție, libertate și securitate” și capitolul 18 – Statistică; |
75. |
felicită guvernul muntenegrean pentru progresele înregistrate în ceea ce privește combaterea violenței domestice prin adoptarea unui cod de conduită referitor la procedurile necesare pentru un răspuns instituțional coordonat; constată totuși, cu îngrijorare că violența domestică rămâne o problemă alarmantă în Muntenegru și solicită guvernului să aloce suficiente fonduri și eforturi pentru punerea în aplicare a legislației și a codului de conduită, să introducă un număr național de urgență și să colecteze date; |
76. |
constată cu îngrijorare numărul redus de reclamații vizând discriminarea și violența pe motive de gen; invită guvernul muntenegrean să facă investițiile necesare pentru conștientiza opinia publică cu privire la drepturile femeilor, la legislația adoptată vizând combaterea violenței și la posibilitățile de a raporta și a soluționa încălcările; |
77. |
salută eforturile depuse de parlamentul muntenegrean de a cerceta metodic punerea în aplicare a legislației în materie de egalitate; |
Serbia
78. |
invită guvernul sârb să aplice în continuare Programul național de integrare în UE prin consolidarea mecanismelor de monitorizare a aplicării legii care interzice discriminarea, și să amelioreze capacitatea administrativă a organismelor care se ocupă de egalitatea de gen, inclusiv a Comisarului pentru protejarea egalității și a Ombudsmanului adjunct pentru egalitatea de gen; |
79. |
felicită guvernul sârb pentru prevederea din Codul Electoral ce stipulează că fiecare al treilea candidat pe listele electorale pentru Parlamentul trebuie să fie un membru al genului subreprezentat și pentru aplicarea integrală a acestuia, care a făcut ca 34 % din locurile din Parlament să fie ocupate de femei; |
80. |
invită guvernul sârb consolideze pregătirea funcționarilor responsabili cu aplicarea legii din cadrul poliției și justiției, vizând conștientizarea acestora și tratarea corectă a cazurilor de discriminare de gen și a violenței, să ofere gratuit asistență juridică victimelor și să se ocupe de problema generală a întârzierii soluționării cazurilor în instanțele de judecată; |
81. |
apreciază progresele înregistrate în combaterea violenței domestice prin adoptarea unui protocol general privind procedurile de cooperare în situații de violențe domestice sau între parteneri, introducerea unui serviciu telefonic de urgență și deschiderea unui nou adăpost; constată însă, că violența domestică reprezintă în continuare un motiv serios de îngrijorare în Serbia; solicită guvernului să aloce suficiente fonduri și eforturi pentru a pune în aplicare legislația și protocolul, pentru a promova raportarea cazurilor și pentru a culege și face schimb de informații și date între instituții, agenții și organizațiile de femei din societatea civilă; |
82. |
felicită guvernul și parlamentul sârb pentru cooperarea strânsă cu organizațiile societății civile în elaborarea și monitorizarea unui plan de acțiune cuprinzător pentru aplicarea Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU; invită guvernul să pună la dispoziție resurse umane și financiare suficiente în vederea implementării acestuia; |
83. |
invită autoritățile sârbe să îmbunătățească cooperarea cu organizațiile societății civile în ceea ce privește egalitatea de gen, în special la nivel local, între guvernele locale și organizațiile societății civile, în ceea ce privește elaborarea, implementarea și monitorizarea legislației și a politicilor privind egalitatea de gen și violența bazată pe gen, și să asigure o finanțare structurală pentru activitatea organizațiilor care luptă împotriva violenței pe criterii de gen; |
o
o o
84. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei și guvernelor țărilor din Balcani candidate la aderare. |
(1) Anexa la concluziile Consiliului din 7 martie 2011.
(2) JO C 59, 23.2.2001, p. 258.
(3) JO C 320 E, 15.12.2005, p. 247.
(4) JO C 348 E, 21.12.2010, p. 11.
(5) JO C 21 E, 28.1.2010, p. 8.
(6) JO C 199 E, 7.7.2012, p. 112.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/33 |
P7_TA(2013)0203
Carta UE: norme standard pentru libertatea mass-mediei în UE
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la Carta UE: norme standard pentru libertatea mass-mediei în UE (2011/2246(INI))
(2016/C 055/05)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 19 din Declarația Universală a Drepturilor Omului, articolul 19 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice, precum și Convenția UNESCO asupra protecției și promovării diversității expresiilor culturale; |
— |
având în vedere articolul 10 din Convenția europeană a drepturilor omului, jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului, declarațiile, recomandările și rezoluțiile Comitetului Miniștrilor și Adunării Parlamentare ale Consiliului Europei, alături de documentele Comisiei de la Veneția și ale comisarului Consiliului Europei pentru drepturile omului referitoare la libertatea de exprimare și de informare și la libertatea mass-mediei, |
— |
având în vedere articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a UE, articolele 2, 7 și 9-12 din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolele din tratat referitoare la libertatea de stabilire, libera prestare a serviciilor, libera circulație a persoanelor și mărfurilor, concurența și ajutoarele de stat, precum și articolul 167 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (cultura), |
— |
având în vedere Protocolul privind sistemul de radiodifuziune publică în statele membre, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană, cunoscut sub denumirea de Protocolul de la Amsterdam, |
— |
având în vedere Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte normative, reglementări sau dispoziții administrative ale statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (1), |
— |
având în vedere Documentul de lucru al serviciilor Comisiei intitulat „Pluralismul mediatic în statele membre ale Uniunii Europene” (SEC(2007)0032), |
— |
având în vedere Carta europeană privind libertatea presei (2), |
— |
având în vedere înființarea, de către Comisie, a unui Grup la nivel înalt pentru libertatea și pluralismul mass-mediei, |
— |
având în vedere rezoluția sa din 20 noiembrie 2002 referitoare la concentrarea mass-mediei (3), din 4 septembrie 2003 referitoare la situația drepturilor fundamentale în Uniunea Europeană (2002) (4), din 4 septembrie 2003 referitoare la televiziunea fără frontiere (5), din 6 septembrie 2005 referitoare la aplicarea articolelor 4 și 5 din Directiva 89/552/CEE („Televiziune fără frontiere”) (6), modificată prin Directiva 97/36/CE, pentru perioada 2001-2002, din 22 aprilie 2004 referitoare la riscurile de încălcare, în UE și, în special în Italia, a libertății de exprimare și informare (articolul 11 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale) (7), din 25 septembrie 2008 privind concentrarea și pluralismul mass-mediei în Uniunea Europeană (8) și din 25 noiembrie 2010 referitoare la serviciile publice de radiodifuziune în era digitală: viitorul sistemului dual (9) și rezoluția sa din 10 martie 2011 referitoare la legislația privind mass-media din Ungaria (10). |
— |
având în vedere Inițiativa europeană în curs pentru pluralismul mass-mediei (11), inițiativă înregistrată de Comisia Europeană, care vizează protecția pluralismului mass-mediei prin armonizarea parțială a normelor naționale privind proprietatea și transparența mass-mediei, conflictele de interese cu funcția politică, precum și independența autorităților de supraveghere a mass-mediei, |
— |
având în vedere considerentul 8 și considerentul 94 din Directiva serviciilor mass-media audiovizuale, care evidențiază necesitatea ca statele membre să prevină orice acțiune care creează poziții dominante sau restricționează pluralismul și permite organismelor de reglementare independente să își desfășoare activitatea într-un mod transparent și imparțial, |
— |
având în vedere activitatea desfășurată cu privire la libertatea mass-mediei de către OSCE, în special de către reprezentantul său pentru libertatea mass-mediei, rapoartele conexe, precum și discursul video din cadrul audierii Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne pe tema libertatea mass-mediei, la 6 noiembrie 2012, |
— |
având în vedere rapoartele referitoare la mass-media publicate de ONG-uri, inclusiv cele ale organizației „Reporteri fără frontiere” (clasamentele libertății presei) și Freedom House (rapoartele privind libertatea presei), |
— |
având în vedere studiile referitoare la chestiuni legate de mass-media publicate de Parlament (12) și de Centrul pentru Pluralismul și Libertatea Mass-mediei din cadrul Institutului Universitar European (13), |
— |
având în vedere studiul independent „Indicatorii pluralismului mediatic în statele membre – către o abordare bazată pe riscuri”, desfășurat la cererea Comisiei în 2007 și publicat în 2009 (14), în care se definește un instrument de monitorizare a mass-mediei cu indicatori, pentru a sublinia amenințările la adresa pluralismului mediatic, |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și avizul Comisiei pentru cultură și educație (A7-0117/2013), |
A. |
întrucât mass-media joacă un rol fundamental în democrație, de „câine de pază public”, permițându-le cetățenilor să-și exercite dreptul de a fi informați, de a verifica și a judeca acțiunile și deciziile factorilor care exercită sau dețin putere sau influență, îndeosebi cu ocazia consultărilor electorale; întrucât mass-media poate avea, de asemenea, un rol în stabilirea agendei publice, utilizându-și autoritatea în calitate de paznic al informațiilor și, prin urmare, acționează ca formator de opinie; |
B. |
întrucât libertatea de exprimare în sfera publică s-a dovedit a fi formatoare de democrație și a statului de drept în sine, precum și corelată cu existența și supraviețuirea sa; întrucât mass-media liberă și independentă și schimbul liber de informații au un rol decisiv în cadrul schimbărilor democratice care se produc în regimurile nedemocratice, iar Comisiei i se solicită să monitorizeze îndeaproape libertatea și pluralismul mass-mediei în țările candidate și să acorde suficientă atenție rolului unei mass-medii libere în promovarea democrației în întreaga lume; |
C. |
întrucât libertatea mass-mediei este piatră de temelie a valorilor consacrate în tratate, printre care democrația, pluralismul și respectarea drepturilor minorităților; întrucât istoria acesteia, sub denumirea de „libertatea presei”, a contribuit la progresul ideilor democratice și la dezvoltarea idealului european în istorie; |
D. |
întrucât libertatea mass-mediei, pluralismul și independența jurnalismului constituie elemente esențiale pentru exercitarea pe deplin a activității de mass-media în întreaga Uniune și, în special, pe piața unică; întrucât, prin urmare, orice restricționare necuvenită a libertății mass-mediei, a pluralismului și a independenței jurnalismului constituie, de asemenea, restricții ale libertății de opinie și ale libertății economice; întrucât jurnaliștii ar trebui să fie liberi de presiunea proprietarilor, a administratorilor și a guvernelor, precum și a amenințărilor financiare; |
E. |
întrucât o sferă publică autonomă și puternică, bazată pe o mass-media independentă și pluralistă, constituie mediul esențial în care pot prospera libertățile colective ale societății civile, cum ar fi dreptul de întrunire și de asociere, precum și libertățile individuale, cum ar fi dreptul la libertatea de exprimare și dreptul de acces la informații; |
F. |
întrucât drepturile fundamentale la libertatea de exprimare și de informare ale cetățenilor nu pot fi garantate decât prin libertatea și pluralismul mass-mediei, care sunt singurele căi prin care jurnaliștii și mass-media își pot exercita dreptul și datoria de a informa cetățenii într-un mod echitabil și neutru și pot prezenta rapoarte imparțiale cu privire la evenimentele și deciziile de interes public; întrucât toți membrii societății au dreptul de a-și exprima vederile într-un mod democratic și pașnic; |
G. |
întrucât Curtea Europeană a Drepturilor Omului a hotărât că statele membre au obligația pozitivă de a garanta pluralismul mediatic, care decurge din articolul 10 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, conținând dispoziții similare cu cele prevăzute la articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, parte din acquis-ul comunitar; |
H. |
întrucât informarea, prin natura sa și mulțumită, în special, schimbărilor tehnologice din ultimele decenii, depășește granițele geografice și îndeplinește un rol esențial în informarea comunităților naționale care trăiesc în străinătate, oferind instrumente care facilitează cunoașterea și înțelegerea reciproce transfrontaliere și între state; întrucât mass-media online și nu numai a dobândit un caracter mondial de care depind în prezent așteptările și nevoile publicului și, în special, ale consumatorilor de informații; întrucât transformările din sectorul mediatic și din sectorul tehnologiilor de comunicare au redefinit spațiul schimbului de informații și modul în care sunt informați cetățenii și se conturează opinia publică; |
I. |
întrucât o sferă publică la nivelul UE, bazată pe un respect permanent și neîntrerupt pentru libertatea și pluralismul mass-mediei reprezintă un element crucial pentru procesul de integrare al Uniunii, în conformitate cu valorile consacrate în tratate, responsabilitatea instituțiilor UE și dezvoltarea democrației europene, ca de exemplu, în cazul alegerilor pentru Parlamentul European; întrucât un peisaj mediatic vibrant, competitiv și pluralist, atât cel audiovizual, cât și cel scris, stimulează participarea cetățenilor în cadrul dezbaterii publice, fapt esențial pentru o bună funcționare a unui sistem democratic; |
J. |
întrucât ONG-urile, asociațiile care monitorizează libertatea mass-mediei, Consiliul Europei și OSCE, precum și studiile și rezoluțiile Parlamentului European au semnalat și avertizat cu privire la amenințările pe care le exercită asupra mass-mediei libere și independente guvernele, inclusiv guvernele statelor membre ale UE (15); |
K. |
întrucât Consiliul Europei și OSCE au analizat dimensiunea umană și democratică a comunicării prin declarații, rezoluții, recomandări, avize și rapoarte detaliate referitoare la libertatea, pluralismul și concentrarea mass-mediei, producând un corpus semnificativ de standarde minime paneuropene în acest domeniu; |
L. |
întrucât Uniunea Europeană și-a asumat angajamentul de a apăra pluralismul mediatic, în calitatea sa de pilon esențial al dreptului la informare și dreptului la libertatea de exprimare, care constituie elemente esențiale de referință pentru o cetățenie activă și o democrație participativă, consacrate în articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale; |
M. |
întrucât libertatea mass-mediei reprezintă un criteriu de calificare pentru aderarea țărilor candidate la UE, pe baza criteriilor de la Copenhaga și este unul dintre principiile pe care UE le promovează în politica sa externă; întrucât UE și statele sale membre ar trebui, în consecință, să conducă prin puterea exemplului pe plan intern, asigurând astfel credibilitatea și coerența; |
N. |
întrucât Parlamentul și-a exprimat în repetate rânduri îngrijorarea în legătură cu libertatea, pluralismul și concentrarea mass-mediei și a solicitat Comisiei, în calitate de gardian al tratatelor, să acționeze în consecință, printre altele prin prezentarea unei inițiative legislative în materie; |
O. |
întrucât, la 16 ianuarie 2007, Comisia a lansat o „abordare în trei etape”, constând din: un document de lucru elaborat de serviciile Comisiei privind pluralismul mediatic; un studiu independent privind pluralismul mediatic în statele membre ale UE, însoțit de indicatori de evaluare a pluralismului mediatic și de identificare a potențialelor riscuri în statele membre (în 2007); și o Comunicare a Comisiei privind indicatorii pluralismului mediatic în statele membre (în 2008), care va fi urmată de o consultare publică (16). întrucât instrumentul pentru pluralismul mediatic, descris în cadrul studiului independent, nu a fost încă pus în aplicare; |
P. |
întrucât Comisia a renunțat din păcate la această abordare, deoarece nici nu a publicat comunicarea și nici nu a lansat consultarea publică; |
Q. |
întrucât, o dată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Carta drepturilor fundamentale a căpătat forță juridică; întrucât Carta este primul document internațional care proclamă în termeni expliciți că „libertatea și pluralismul mijloacelor de informare în masă sunt respectate” [articolul 11 alineatul (2)]; întrucât tratatele conferă UE un mandat și o serie de competențe având drept scop asigurarea protecției tuturor drepturilor fundamentale în Uniune, în principal în temeiul articolelor 2 și 7 din TUE; |
R. |
întrucât este de datoria statelor membre să promoveze constant și să protejeze libertatea de opinie, de exprimare, de informare și libertatea mass-mediei, deoarece aceste principii sunt garantate și prin constituțiile și legile proprii și, de asemenea, să asigure cetățenilor accesul liber și egal la diverse surse de informare și astfel, la puncte de vedere și opinii care diferă; întrucât, ele au în plus datoria de a respecta și de a proteja viața privată și de familie, domiciliul și comunicațiile, precum și datele personale ale cetățenilor, în conformitate cu articolele 7 și 8 din Cartă; întrucât, în cazul în care aceste libertăți sunt expuse unor riscuri grave sau sunt încălcate într-un stat membru, Uniunea este obligată să intervină în mod oportun și eficient, în temeiul competențelor sale consacrate în tratate și în Cartă, pentru a apăra cadrul democratic și pluralist european și drepturile fundamentale; |
S. |
întrucât UE dispune de competențe în domenii legate de mass-media, precum piața internă, politica din domeniul audiovizualului, concurența (inclusiv subvențiile de stat), telecomunicațiile și drepturile fundamentale; întrucât Parlamentul a susținut că, în acest temei, ar trebui elaborate standarde minime esențiale pentru a se asigura, garanta și promova libertatea de informare și un nivel adecvat de pluralism mediatic și de guvernanță independentă a mass-mediei (17); întrucât Comisia a încredințat Centrului pentru Pluralismul și Libertatea Mass-mediei din cadrul Institutului Universitar European sarcina de a realiza o analiză cu privire la sfera de competență a Uniunii Europene din domeniul libertății mass-mediei; |
T. |
întrucât apar motive de îngrijorare cu privire la provocările și presiunea cu care se confruntă mass-media, în special serviciile publice de radiodifuziune, în ceea ce privește independența editorială, angajarea personalului, locurile precare de muncă, autocenzura, pluralismul, neutralitatea și calitatea informațiilor, accesul și finanțarea, la originea cărora se află ingerințele politice și financiare nejustificate, precum și criza economică; |
U. |
întrucât apar motive de îngrijorare în ceea ce privește rata ridicată a șomajului în rândul jurnaliștilor din Europa și numărul mare al acestora care activează ca liber-profesioniști, având o stabilitate limitată a locului de muncă și a sprijinului, într-un climat de mare incertitudine; |
V. |
întrucât mass-media din sectorul privat se confruntă cu o concentrare crescândă, atât la nivel național, cât și transfrontalier, caracterizată prin apariția de conglomerate mass-media care își distribuie produsele în diferite țări, prin creșterea investițiilor în sectorul mass-mediei realizate în interiorul Uniunii Europene și prin influența crescândă exercitată în Europa de investitorii neeuropeni și de mass-media neeuropeană, conducând la monopolizarea informațiilor și la subminarea pluralismului opiniilor; întrucât există o anumită preocupare în ceea ce privește sursele de finanțare a unei părți a mass-mediei private, inclusiv în UE; |
W. |
întrucât populația europeană, în cadrul a numeroase anchete, studii de opinie și inițiative publice, și-a exprimat îngrijorarea cu privire la deteriorarea libertății și a pluralismului mass-mediei și a solicitat în repetate rânduri măsuri ale UE pentru menținerea libertății mass-mediei și dezvoltarea unui peisaj mediatic puternic, independent și pluralist; |
X. |
întrucât accelerarea ciclului știrilor a dat naștere unor deficiențe grave din partea jurnaliștilor, precum omiterea verificării și a dublei verificări a surselor jurnalistice; |
Y. |
întrucât dezvoltarea unui mediu digital poate juca un rol esențial pentru accesul la informații online al cetățenilor europeni; |
Z. |
întrucât peisajul mediatic suferă transformări fundamentale; întrucât, îndeosebi în această perioadă de criză economică, un procent tot mai mare de jurnaliști lucrează în condiții precare de muncă și se confruntă cu o lipsă de securitate socială, comparativ cu standardele pieței muncii, precum și cu diverse provocări legate de viitorul jurnalismului; |
AA. |
întrucât cetățenii au adresat Parlamentului European petiții referitoare la aceleași preocupări și cereri, indicând astfel o solicitare de acțiune de către instituții, și, în special, de către Parlament; |
AB. |
întrucât schimbările tehnologice aduse de internet, de informatica personală și, cel mai recent, de informatica mobilă, au modificat profund infrastructura informațională, în moduri care au avut consecințe asupra modelului de afaceri al unei mass-medii mai tradiționale, în special în ceea ce privește fiabilitatea sa pe piața de publicitate, periclitând astfel supraviețuirea unor întreprinderi de mass-media care îndeplinesc un rol civic și democratic important; prin urmare, întrucât este obligația autorităților publice, la nivel de stat membru, cât și la nivel de Uniune, de a crea un set de instrumente disponibile pe parcursul acestei perioade de tranziție, care să contribuie la garantarea supraviețuirii valorilor și responsabilităților unei mass-medii independente, indiferent de platforma tehnologică prezentă sau viitoare; îndeamnă Comisia, în această privință, să realizeze un studiu cu privire la efectele schimbărilor tehnologice asupra modelului de afaceri al mass-mediei și la consecințele sale asupra libertății și pluralismului mass-mediei; |
AC. |
întrucât recenta criză economică a îngreunat dificultățile întâmpinate de întreprinderile de mass-media și, o dată cu sporirea precarității rolului jurnaliștilor, a făcut peisajul mediatic mai vulnerabil la presiunea economică sau politică, precum și mai fragil în sine; aceste fenomene au avut consecințe speciale asupra genurilor jurnalistice, care sunt mai costisitoare sau necesită mai mult timp pentru a se dezvolta, precum jurnalismul de investigație, reportajul și realizarea de corespondențe internaționale și europene; întrucât aceste tipuri de jurnalism sunt esențiale pentru a garanta responsabilitatea și transparența autorităților publice și politice, pentru a opri abuzurile de putere economică și instituțională și pentru a asigura descoperirea și urmărirea penală a activității infracționale în domeniul social, de mediu sau umanitar; invită Comisia să realizeze un studiu privind efectele crizei și ale condițiilor precare de angajare în comunitatea jurnalistică, în scopul de a analiza și a încerca să se remedieze consecințele acestora asupra libertății și a pluralismului mass-mediei; |
AD. |
întrucât schimbările tehnologice, comunitatea diversă a profesioniștilor independenți din domeniul jurnalistic și achiziționarea de competențe pluraliste necesare pentru a acumula și genera calitate dau naștere și în prezent unor oportunități de creare a unei noi platforme transversale și a unor întreprinderi jurnalistice transnaționale care pot fi sprijinite atât prin politici publice, cât și prin politici bazate pe piață, |
1. |
solicită statelor membre și Uniunii Europene să respecte, să garanteze, să apere și să promoveze dreptul fundamental la libertatea de exprimare și de informare și la libertatea și pluralismul mass-mediei și să se abțină, în consecință, de la a exercita amenințări la adresa acestei libertăți, cum ar fi tentativele de influențare necuvenită și politică a mass-mediei sau de presiune și impunere a unui control partizan și de cenzură a acesteia, de limitare sau restrângere abuzivă a libertății și independenței mass-media, în serviciul intereselor private sau politice sau amenințarea serviciilor de radiodifuziune publică din punct de vedere financiar, precum și să elaboreze și să sprijine mecanisme destinate să împiedice astfel de amenințări; |
2. |
invită statele membre și UE să se asigure că există proceduri obligatorii din punct de vedere juridic și mecanisme de selecție și de numire a responsabililor din mass-media, a consiliilor de administrație, a consiliilor mass-mediei și a conducerii organismelor de reglementare care să fie transparente, întemeiate pe merit și pe o experiență incontestabilă și să asigure profesionalismul, integritatea și independența, precum și pe un consens maxim în ceea ce privește reprezentarea întregului spectru politic și social, siguranța juridică și continuitatea, în locul criteriilor politice sau partizane din cadrul unui sistem care se bazează pe un sistem de „împărțire a prăzii”, în care posturile se acordă în funcție de rezultatele alegerilor sau de voința deținătorilor puterii; remarcă faptul că fiecare stat membru ar trebui să stabilească un set de criterii pentru numirea responsabililor sau a comisiilor mass-mediei de stat, în conformitate cu principiile independenței, integrității, experienței și profesionalismului; invită statele membre să stabilească garanții pentru a asigura independența consiliilor mass-mediei și a conducerii organismelor de reglementare față de influența politică a guvernului, față de majoritatea parlamentară sau față de orice alt grup din societate; |
3. |
subliniază faptul că pluralismul mediatic și independența jurnalistică și editorială constituie piloni ai libertății mass-mediei, asigurându-le diversificarea și accesul la diferiți factori sociali și politici și la opinii și puncte de vedere diferite (inclusiv ONG-uri, asociații de cetățeni, minorități etc.) și oferă un larg spectru de opinii; |
4. |
invită statele membre să se asigure că comunitățile culturale răspândite în mai multe guverne regionale sau state membre pot avea acces la mass-media în limba lor și că nicio decizie politică nu îi privează de acest acces; |
5. |
reamintește că, potrivit Curții Europene a Drepturilor Omului, statele părți trebuie să garanteze pluralismul mediatic, în temeiul articolului 10 din Convenția europeană a drepturilor omului. subliniază că articolul 10 din convenția respectivă conține dispoziții similare cu cele ale articolului 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care face parte din acquis-ul comunitar; |
6. |
insistă asupra faptului că Comisia Europeană ar trebui să se asigure că statele membre garantează pe propriul teritoriu o aplicare reală a Cartei drepturilor fundamentale, care se traduce prin pluralismul mediatic, egalitatea de acces la informații și respectarea independenței presei prin neutralitate; |
7. |
precizează că, în conformitate cu criteriile de la Copenhaga, țările care doresc să adere la Uniunea Europeană trebuie să se conformeze acquis-ului comunitar, care include Carta drepturilor fundamentale, mai exact, articolul 11, care prevede respectarea libertății și a pluralismului mass-mediei; remarcă în schimb că, deși statele membre existente sunt, de asemenea, obligate să respecte Carta, nu există niciun mecanism care să garanteze acest lucru; |
8. |
subliniază rolul fundamental al unui sistem dual european realmente echilibrat, în care mass-media publică și privată își respectă rolul propriu și care este păstrat, așa cum solicită Parlamentul, Comisia și Consiliul Europei; ia act de faptul că într-o societate multimediatică, caracterizată de o creștere a numărului operatorilor cu orientare comercială pe piața globală, serviciile publice de mass-media sunt esențiale; reamintește importanța rolului serviciilor publice de mass-media, finanțate de către cetățeni, prin intermediul statului, pentru a le îndeplini nevoile, precum și îndatoririle lor instituționale de a oferi informații de un înalt nivel de calitate, precise și de încredere pentru un public de un spectru larg, care trebuie să fie independente de presiunile externe și de interesele private sau politice, oferind, în același timp, spațiu nișelor care ar putea să nu fie profitabile pentru mass-media privată; subliniază că mass-media din sectorul privat are îndatoriri similare în ceea ce privește informarea, îndeosebi informarea cu caracter instituțional și politic, cum ar fi cea din contextul alegerilor, al referendumurilor etc.; subliniază necesitatea garantării independenței profesionale a agențiilor naționale de știri și evitarea creării monopolurilor în domeniul știrilor; |
9. |
recunoaște că autoreglementarea permanentă și inițiativele nelegislative, atunci când sunt independente, imparțiale și transparente, au un rol important în garantarea libertății mass-mediei; solicită Comisiei să ia măsuri pentru a sprijini independența mass-mediei și a agențiilor sale de reglementare, față de stat (inclusiv la nivel european), cât și față de interesele puternic comerciale; |
10. |
reamintește rolul specific și distinctiv al serviciilor publice de mass-media, astfel cum prevede Protocolul de la Amsterdam privind sistemul public de radiodifuziune din statele membre; |
11. |
reamintește că protocolul 29 la tratate recunoaște că sistemul de radiodifuziune publică din statele membre este direct legat de nevoile democratice, sociale și culturale ale fiecărei societăți, precum și de necesitatea de a păstra pluralismul în mass-media; prin urmare, prevede că statele membre pot finanța serviciile publice de radiodifuziune doar dacă acest lucru este prevăzut pentru îndeplinirea misiunii de serviciu public și dacă nu afectează condițiile comerciale și concurențiale din Uniune într-o măsură care să contravină intereselor comune; |
12. |
subliniază importanța unei finanțări adecvate, proporționale și stabile pentru mass-media publică, cu scopul de a garanta independența politică și economică a acesteia, astfel încât să-și poată îndeplini pe deplin misiunea – inclusiv rolul său social, educațional, cultural și democratic – de a se putea adapta la schimbările din lumea digitală și de a contribui la o societate favorabilă incluziunii, bazată pe cunoaștere și informare, în care accesul la mass-media reprezentativă, de înaltă calitate să fie deschis tuturor; își exprimă îngrijorarea cu privire la curentul actual înregistrat în unele state membre de a aplica tăieri bugetare sau de a reduce activitatea mass-mediei publice, fapt care îi diminuează capacitatea de a-și îndeplini misiunea; îndeamnă statele membre să contracareze această tendință și să asigure o finanțare stabilă, sustenabilă, adecvată și previzibilă a serviciilor publice de mass-media; |
13. |
subliniază necesitatea de a nu se abuza de măsurile de reglementare a accesului pe piață al radiodifuzorilor, prin intermediul acordării licențelor de emisie și al procedurilor de autorizare, de normele referitoare la protecția securității de stat, naționale sau militare, la ordinea publică și de normele referitoare la protecția moralei publice și a copilului, cu scopul de a impune un control și o cenzură cu caracter politic sau partizan asupra mass-mediei sau de a obstrucționa dreptul fundamental al cetățenilor de a fi informați în legătură cu problemele de interes și importanță publică; subliniază faptul că trebuie asigurat un echilibru corespunzător în această privință; avertizează cu privire la faptul că mass-media nu trebuie să fie amenințată de influența anumitor grupuri de interese sau lobby-uri, a unor actori economici sau grupuri religioase; |
14. |
invită Comisia și statele membre să aplice normele privind concurența și mass-media, să asigure concurența, astfel încât să elimine și să evite pozițiile dominante, posibil prin stabilirea unor praguri mai joase de competiție în industria mass-mediei în comparație cu alte piețe, să garanteze accesul pe piață al noilor operatori, să intervină în cazurile în care mass-media este excesiv de concentrată și acolo unde pluralismul, independența și libertatea mass-mediei sunt în pericol, pentru a se asigura că toți cetățenii UE au acces la mass-media liberă și diversificată în toate statele membre și să recomande îmbunătățiri, dacă este necesar; subliniază că existența unor grupuri de presă deținute de întreprinderi care pot acorda contracte de achiziții publice reprezintă o amenințare la adresa independenței mass-mediei; invită Comisia să evalueze modul în care normele actuale în materie de concurență se raportează la concentrarea tot mai mare a mass-mediei comerciale din statele membre; invită Comisia să propună măsuri concrete pentru a garanta pluralismul mediatic și să împiedice concentrarea excesivă a mass-mediei; |
15. |
subliniază că trebuie acordată atenție nivelului de concentrare din proprietatea mass-mediei din statele membre, subliniind totodată că noțiunea de pluralism mediatic nu se poate limita la acest aspect, ci cuprinde o serie largă de aspecte, precum interzicerea cenzurii, protecția surselor și a informatorilor, aspecte legate de presiunile venite din partea actorilor politici și a forțelor pieței, de transparență, de condițiile de muncă ale jurnaliștilor, de autoritățile de control asupra mass-mediei, de diversitatea culturală, de dezvoltarea de tehnologii noi, de accesul nelimitat la informații și la comunicare, de accesul necenzurat la internet și de decalajul digital; consideră că proprietatea și managementul mass-mediei ar trebui să fie transparente și să nu fie concentrate; subliniază că o concentrare a proprietății pune în pericol pluralismul și diversitatea culturală și conduce la uniformitatea conținutului mediatic; |
16. |
solicită adoptarea unor norme destinate să asigure o abordare și o soluționare adecvate a conflictelor de interese, precum cele rezultate ca urmare a amalgamării oficiului politic și a controlului asupra instituțiilor mass-media și în special ca beneficiarii proprietari de conglomerate de media să fie întotdeauna publici pentru a evita conflictele de interes; solicită punerea în aplicare efectivă a unor norme clare care să asigure proceduri transparente și echitabile pentru finanțarea mass-mediei și alocarea publicității de stat și alocarea sponsorizărilor, astfel încât să garanteze că acestea nu provoacă interferențe cu libertatea de informare și exprimare, pluralismul și linia editorială a mass-mediei și invită Comisia să monitorizeze aceste aspecte; |
17. |
subliniază că, în pofida utilizării politicii privind concurența prin Regulamentul UE privind concentrările și, în special, articolul 21 (18) al acestuia, a existat o preocupare potrivit căreia aceste instrumente nu controlează în mod adecvat concentrarea mass-mediei, din cauza problemelor de delimitare a pieței, atunci când, în unele cazuri, marile concentrări transversale din mass-media sunt insuficiente pentru pragurile cifrelor de afaceri stipulate în politica UE privind concurența; |
18. |
subliniază că puterea pieței în industria mass-mediei nu provine numai din puterea de stabilire a prețurilor de monopol, ci și din influența politică care conduce la reglementare părtinitoare, pozițiile dominante fiind astfel mai dificil de demontat o dată ce au fost stabilite; solicită ca pragurile de concurență să fie stabilite la un nivel mai jos în industria mass-mediei decât pe alte piețe; |
19. |
reamintește Comisiei că, în mai multe rânduri, în trecut, a fost solicitată posibilitatea de a introduce un cadru juridic pentru a preveni o concentrare a proprietății și abuzul de poziții dominante; solicită Comisiei să propună măsuri concrete pentru a apăra pluralismul mediatic, inclusiv un cadru legislativ privind normele referitoare la proprietatea mass-mediei, de introducere a unor standarde minime pentru statele membre; |
20. |
subliniază importanța asigurării independenței jurnaliștilor, atât în fața presiunilor interne exercitate de editori sau proprietari, cât și în exterior, față de grupurile de interese politice sau economice sau de alt tip și evidențiază importanța aplicării unor carte editoriale sau coduri de conduită cu privire la independența editorială, deoarece acestea împiedică proprietarii, guvernele sau părțile interesate din exterior să influențeze conținutul informațional; subliniază importanța exercitării dreptului la libertatea de exprimare fără niciun fel de discriminare și pe baza egalității și a egalității de tratament; subliniază caracterul fundamental al dreptului de acces la documente și informații publice pentru jurnaliști și cetățeni și invită statele membre să stabilească un cadru juridic solid și cuprinzător în ceea ce privește libertatea informațiilor guvernamentale și accesul la documentele de interes public; face apel la statele membre să furnizeze garanții juridice în ceea ce privește protecția totală a principiului confidențialității surselor și solicită aplicarea strictă a jurisprudenței în materie a Curții Europene a Drepturilor Omului, inclusiv în ceea ce privește denunțarea abuzurilor; |
21. |
solicită protejarea jurnaliștilor împotriva presiunilor, intimidării, hărțuirii, amenințărilor și a violenței, reamintind că jurnaliștii de investigație sunt supuși deseori unor amenințări, atacuri fizice și chiar tentative de atac asupra viața lor, ca urmare a activităților lor; subliniază importanța asigurării justiției și a combaterii impunității pentru astfel de acte, subliniind, de asemenea, efectul lor de descurajare asupra libertății de exprimare, care conduce la autocenzură în rândul mass-mediei; subliniază că jurnalismul de investigație contribuie la monitorizarea democrației și a bunei guvernanțe, precum și la dezvăluirea neregulilor și a infracțiunilor, ajutând astfel autoritățile de urmărire penală; îndeamnă statele membre și UE să sprijine și să promoveze jurnalismul de investigație și să promoveze jurnalismul etic în mass-media, prin elaborarea unor standarde profesionale și prin introducerea unor căi de atac adecvate, mai ales prin formare profesională și coduri de conduită, stabilite de asociațiile și sindicatele din mass-media; |
22. |
invită statele membre să adopte o legislație cu privire la prevenirea infiltrării redacțiilor de știri prin intermediul unor agenți de informații, dat fiind faptul că aceste practici pun în mare pericol libertatea de exprimare, având în vedere că acestea permit supravegherea redacțiilor de știri, generează un climat de neîncredere, împiedică colectarea de informații, amenință confidențialitatea surselor și, în cele din urmă, încearcă să informeze eronat și să manipuleze publicul, precum și să discrediteze credibilitatea mass-mediei; |
23. |
subliniază că tot mai mulți jurnaliști sunt angajați în condiții precare, fiind privați de garanțiile sociale comune de pe piața obișnuită a locurilor de muncă și solicită o îmbunătățire a condițiilor de muncă a profesioniștilor din mass-media; subliniază că statele membre trebuie să asigure că jurnaliștii beneficiază de condiții de muncă ce îndeplinesc dispozițiile Cartei sociale europene; subliniază importanța contractelor colective de muncă pentru jurnaliști și a reprezentanței sindicale a jurnaliștilor, care trebuie facilitate tuturor angajaților, chiar dacă sunt membri ai unui grup de mici dimensiuni, lucrează în întreprinderi mici sau au forme de contract nestandardizate, precum contracte de muncă temporară sau intermediară, dat fiind faptul că securitatea angajării le permite să se exprime și să acționeze împreună și să își susțină cu mai multă ușurință și mai eficient standardele profesionale; |
24. |
subliniază necesitatea promovării unui jurnalism etic în mass-media; solicită Comisiei Europene să propună un instrument (de exemplu, prin intermediul unei recomandări, precum Recomandarea din 20 decembrie 2006 privind protecția minorilor și a demnității umane și privind dreptul la replică în legătură cu competitivitatea industriei europene a serviciilor de informații online și audiovizuale), pentru a asigura că statele membre invită sectorul mass-mediei să elaboreze standarde profesionale și coduri etice care să includă obligația de a indica o diferență între fapte și opinii în raportare, nevoia de acuratețe, imparțialitate și obiectivitate, respectul față de viața privată a oamenilor, îndatorirea de a corecta informația greșită și dreptul la replică; acest cadru ar trebui să prevadă stabilirea de către sectorul mass-mediei a unei autorități de reglementare a mass-mediei – care operează independent de ingerința politică sau de altă ingerință externă – care poate trata plângerile cu privire la presă pe baza unor standarde profesionale și coduri etice, precum și care are autoritatea de a impune sancțiuni corespunzătoare; |
25. |
invită statele membre în care defăimarea este o infracțiune să o scoată de sub incidența legii penale cât mai curând posibil; regretă că jurnaliștii și mass-media din numeroase state membre sunt supuși presiunilor, violenței și hărțuirii, inclusiv în timp ce prezintă demonstrațiile și evenimentele publice, generând preocupări în rândul organizațiilor europene și internaționale, precum și în mediul academic și în societatea civilă. subliniază importanța angajării într-un dialog cu autoritățile pentru a se asigura că libertatea și independența mass-mediei nu sunt puse în pericol, că vocile critice nu sunt cenzurate și că personalul responsabil cu aplicarea legii respectă rolul jucat de mass-media și se asigură că acestea pot prezenta rapoarte liber și în siguranță; |
26. |
subliniază importanța stabilirii unor organisme de autoreglementare a mass-mediei, precum comisii și reprezentanți pentru soluționarea reclamațiilor și susține eforturile practice, ascendente, inițiate de jurnaliștii europeni de a-și apăra drepturile fundamentale, prin instituirea unui centru de asistență socială pentru a documenta presupusele încălcări ale acelor drepturi, în special a libertății de exprimare (în conformitate cu proiectul-pilot care a fost adoptat în plen ca parte a poziției Parlamentului cu privire la bugetul pentru 2013, la 23 octombrie 2012); |
27. |
subliniază necesitatea unor norme specifice cu privire la informațiile politice din întreg sectorul audiovizualului, pentru a se garanta un acces echitabil la diverșii concurenți politici și la diversele opinii și puncte de vedere, în special cu ocazia alegerilor și a referendumurilor, astfel încât să cetățenii să își poată forma propriile opinii fără a fi supuși unei influențe excesive din partea unei puteri dominante formatoare de opinie; subliniază că aceste norme trebuie să fie puse în aplicare în mod corespunzător de organismele de reglementare; |
28. |
subliniază că dreptul fundamental la libertatea de exprimare și la libertatea mass-mediei nu numai că este rezervat pentru mass-media, ci și acoperă mass-media socială și alte forme de mass-media nouă; subliniază importanța asigurării libertății de exprimare și de informare pe Internet, în special prin garantarea unui Internet neutru, și, în consecință, invită UE și statele membre să se asigure că aceste drepturi și libertăți sunt respectate pe deplin pe Internet, în legătură cu accesul nerestricționat la informații, precum și furnizarea și circulația acestora; avertizează cu privire la orice încercări ale autorităților de a solicita înscriere sau autorizare sau de a restrânge conținutul pe care îl consideră dăunător; recunoaște că furnizarea de servicii de internet de către serviciile publice de mass-media contribuie la misiunea lor de a se asigura că cetățenii au acces la informații și își pot forma opinii dintr-o varietate de surse; |
29. |
subliniază importanța tot mai mare a agregatorilor de știri, a motoarelor de căutare și a altor intermediari în difuzarea și accesul la informații și la un conținut de știri pe Internet; invită Comisia să includă acești operatori de internet în cadrul de reglementare al UE la revizuirea Directivei serviciilor mass-media audiovizuale, în vederea abordării problemelor de discriminare a conținutului și de denaturare a selecției surselor; |
30. |
încurajează statele membre și Comisia, în cadrul politicii sale de promovare a competenței mediatice, să acorde suficientă atenție importanței educației mediatice, de a oferi cetățenilor aptitudini de interpretare critică și de selecție a volumului tot mai mare de informații; |
31. |
solicită Comisiei să verifice dacă statele membre își alocă licența de radiodifuziune pe baza unor criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale; |
32. |
subliniază importanța și urgența unei monitorizări anuale a libertății și a pluralismului mass-mediei în toate statele membre și a unei raportări anuale cu privire la acest subiect, pe baza standardelor detaliate elaborate de Consiliul Europei și de OSCE și a abordării analitice bazate pe riscuri și a indicatorilor elaborați în cadrul studiului independent întocmit pentru Comisie, în colaborare cu ONG-urile, părțile interesate și experții, inclusiv prin monitorizarea și supravegherea dezvoltării legislației privind mass-media și a modificărilor aduse acesteia și impactul tuturor legilor adoptate de statele membre care afectează libertatea presei, în special în legătură cu amestecul guvernului, precum și bunele practici privind definirea unor standarde de servicii publice, atât pentru canalele publice și private; subliniază importanța cunoașterii de către publicul larg a acestor standarde europene comune; consideră că obligația de a îndeplini această sarcină și de a publica un raport anual cu rezultatele monitorizării îi revine Comisiei, Agenției pentru Drepturi Fundamentale și/sau Centrului pentru Pluralismul și Libertatea Mass-mediei din cadrul IUE; consideră că Comisia ar trebui să prezinte raportul respectiv Parlamentului European și Consiliului și să facă propuneri pentru orice măsură rezultată în urma concluziilor sale; |
33. |
consideră că UE deține competențe pentru a lua măsuri legislative în vederea garantării, protejării și promovării libertății de exprimare și de informare, a libertății și a pluralismului mass-mediei, cel puțin atât cât au legătură cu protecția minorilor și a demnității umane, diversitatea culturală, accesul cetățenilor la informații cu privire la acoperirea evenimentelor importante, promovarea drepturilor persoanelor cu dizabilități, protecția consumatorilor în legătură cu comunicările comerciale, dreptul la replică, reprezentând interese generale acoperite de DSMAV; în același timp, consideră că orice reglementare ar trebui realizată pe baza unei analize detaliate și atente a situației din UE și din statele membre a problemelor de soluționat și a mijloacelor optime de abordare a acestora; consideră că inițiativele nelegislative, precum monitorizarea, autoreglementarea, codurile de conduită, precum și activarea articolului 7 din TUE, atunci când este cazul, trebuie urmărite, astfel cum a solicitat majoritatea părților interesate, ținând cont că cele mai evidente amenințări asupra libertății mass-mediei din unele state membre provin din legislația nou adoptată; |
34. |
invită din nou Comisia să revizuiască și să modifice Directiva serviciilor media audiovizuale (DSMAV) și să extindă sfera sa de aplicare la standardele minime în această privință, protejarea și promovarea dreptului fundamental la libertatea de exprimare și de informare, libertatea și pluralismul mass-mediei și să asigure punerea în aplicare pe deplin a Cartei drepturilor fundamentale, a jurisprudenței CEDO și a jurisprudenței conexe privind obligațiile pozitive din domeniul media, dat fiind faptul că obiectivul directivei este acela de a crea o zonă fără frontiere interne pentru serviciile media audiovizuale, asigurând totodată un nivel ridicat de protecție a obiectivelor de interes general, cum ar fi crearea unui cadru legislativ și administrativ corespunzător pentru a garanta un pluralism eficient” (19); în consecință, invită Comisia să revizuiască și să modifice DSMAV pentru a asigura – la fel ca în cazul și pe baza modelului autorităților de reglementare în cadrul comunicațiilor electronice – că acestea sunt independente, imparțiale și transparente în ceea ce privește procesele lor decizionale, exercitarea atribuțiilor și procesul de monitorizare, finanțat în mod eficient pentru a-și realiza activitățile și că dispun de competențe de sancționare adecvate, astfel încât să poată asigura punerea în aplicare a deciziilor lor;; |
35. |
invită Comisia să includă în evaluarea și revizia DSAMV și dispoziții privind transparența proprietății mass-mediei, concentrarea mass-mediei, norme privind conflictele de interese pentru prevenirea unei influențe necorespunzătoare din partea puterilor politice și economice asupra mass-mediei și independența organismelor de supraveghere a mass-mediei; solicită Comisiei să lanseze comunicarea care pune în aplicare indicatorii instrumentului de monitorizare a pluralismului mediatic (MSM) pentru evaluarea pluralismului mediatic pe teritoriul UE, dezvoltat deja în studiul independent „Indicatorii pentru pluralismul mediatic în statele membre – către o abordare bazată pe risc și pe baza unei abordări în trei etape”, din ianuarie 2007; aceasta ar trebui urmată de o consultare publică largă cu toții actorii implicați, printre altele pe baza cursului dat raportului Grupului la nivel înalt privind libertatea mass-mediei, îndeosebi prin elaborarea unei propuneri pentru un set de orientări ale UE privind libertatea și pluralismul mass-mediei; |
36. |
solicită statelor membre să realizeze de urgență reforme pentru a îndeplini aceste obiective; invită Comisia să stabilească în mod clar domeniul de competență al autorităților de reglementare, în special în termeni de reglementare și de monitorizare și să monitorizeze conformitatea lor cu cerințele de necesitate și proporționalitate când impun sancțiuni; reamintește importanța adaptării sferei de aplicare a regulamentului la caracterul specific al mijlocului de informare în masă; |
37. |
solicită autorităților naționale de reglementare să coopereze și să se coordoneze la nivel european în ceea ce privește mass-media, de exemplu, prin stabilirea unei Asociații europene a autorităților de reglementare pentru servicii media audiovizuale și să armonizeze statutul autorităților naționale de reglementare, prevăzute la articolele 29 și 30 din DSMAV, asigurându-se că acestea sunt independente, imparțiale și transparente, atât în cadrul procesului decizional, cât și în exercitarea competenței lor, precum și în procesul de monitorizare și să le faciliteze competențe corespunzătoare de sancționare pentru a se asigura că deciziile lor sunt puse în aplicare; |
38. |
solicită Comisiei, Consiliului și statelor membre să ia măsuri corespunzătoare, în timp util, proporționale și progresive, în cazul în care apar motive de îngrijorare cu privire la libertatea de exprimare și de informare și la libertatea și pluralismul mass-mediei în UE și în statele membre; |
39. |
consideră că, în cazul unor aderări ulterioare la UE, ar trebui să se pună și mai mult accentul pe protecția libertăților și pe libertatea de exprimare, deoarece acestea sunt cunoscute în general ca fiind elemente ale drepturilor omului și ale condiționalității democrației criteriilor de la Copenhaga; solicită Comisiei să monitorizeze în continuare performanța și progresul țărilor candidate la UE în vederea protejării libertăților mass-mediei; |
40. |
solicită Comisiei să se asigure că criteriile bazate pe pluralismul și proprietatea mass-mediei sunt incluse în fiecare evaluare a impactului, realizată pentru noi inițiative privind propuneri legislative; |
41. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la lipsa de transparență în materie de proprietate a mass-mediei în Europa și, în consecință, invită Comisia și statele membre să ia inițiative pentru a asigura transparența în materie de proprietate și de gestionare a mass-mediei, în special solicitând serviciilor de radiodifuziune, presei tipărite și altor servicii similare să depună la autoritățile naționale pentru mass-media, la registrele de societății și publicului informații suficiente, precise și actualizate privind proprietatea, pentru a permite identificarea beneficiarilor, a proprietarilor și a coproprietarilor finali ai instituțiilor de presă, CV-urilor și finanțarea lor, de exemplu, prin dezvoltarea ulterioară a bazei de date Mavise într-un registru european unic, pentru a identifica concentrarea excesivă a mass-mediei, a împiedica organizațiile de mass-media să-și ascundă interesele speciale și pentru a permite cetățenilor să verifice care sunt interesele din spatele mass-mediei; solicită Comisiei și statelor membre să verifice și să monitorizeze dacă fonduri publice acordate de statele membre mass-mediei publice sunt utilizate în mod transparent și în strictă conformitate cu Protocolul nr. 29 din tratate; consideră că transparența proprietății este o componentă esențială a pluralismului mediatic; invită Comisia să monitorizeze și să sprijine progresul în promovarea unui schimb mai mare de informații privind proprietatea mass-mediei; |
42. |
subliniază că libertatea mass-mediei ar trebui să includă și libertatea accesului la mass-media, prin asigurarea unei furnizări eficiente și a unui acces la banda largă de internet pentru toți cetățenii europeni, într-un termen-limită și la costuri rezonabile, prin dezvoltarea ulterioară de tehnologii fără fir, inclusiv conectivitate la internet prin satelit; |
43. |
subliniază faptul că, în conformitate cu jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului, autoritățile au obligația pozitivă, în temeiul articolului 10 din CEDO, de a proteja libertatea de exprimare ca fiind una dintre premisele unei democrații funcționale, ca „exercitarea reală a anumitor libertăți nu depinde doar de obligația statului de a nu interveni, ci poate solicita măsuri de protecție pozitive”; |
44. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Agenției Europene pentru Drepturile Fundamentale, OSCE, Comitetului de Miniștri și Adunării Parlamentare ale Consiliului Europei, Comisiei de la Veneția și Comisarului pentru drepturile omului. |
(2) http://www.pressfreedom.eu/en/index.php
(3) JO C 25 E, 29.1.2004, p. 205.
(4) JO C 76 E, 25.3.2004, p. 412.
(5) JO C 76 E, 25.3.2004, p. 453.
(6) JO C 193 E, 17.8.2006, p. 117.
(7) JO C 104 E, 30.4.2004, p. 1026.
(8) JO C 8 E, 14.1.2010, p. 75.
(9) JO C 99 E, 3.4.2012, p. 50.
(10) JO C 199 E, 7.7.2012, p. 154.
(11) www.mediainitiative.eu
(12) „Dreptul cetățenilor la informare: legislație și politici în UE și în statele sale membre), iunie 2012, disponibil la adresa: http://www.europarl.europa.eu/committees/fr/studiesdownload.html?languageDocument=EN&file=75131
(13) http://cmpf.eui.eu/Home.aspx
(14) redactat de K.U.Leuven – ICRI, Jönköping International Business School – MMTC, Central European University – CMCS și Ernst & Young Consultancy Belgium.
(15) Acestea includ: controlul și influența de tip politic și partizan, exercitate în mod direct sau indirect asupra mass-mediei și a organismelor de control al mass-mediei; interzicerea sau limitarea accesului unor societăți de presă la piață prin intermediul acordării de licențe sau de proceduri de autorizare; întrebuințarea greșită și abuzul normelor privind securitatea statului, națională sau militară și ordinea publică sau moralitatea pentru a impune cenzura și pentru a împiedica accesul la documente și informații; încălcarea principiului confidențialității surselor; absența legilor privind concentrarea mass-mediei și conflictele de interese; utilizarea publicității pentru a influența linia editorială.
(16) http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/07/52
(17) A se vedea punctul 6 din Rezoluția Parlamentului European din 10 martie 2011 referitoare la legislația privind mass-media din Ungaria.
(18) Articolul respectiv prevede faptul că autoritățile naționale pot acționa în apărarea „intereselor legitime” în cadrul aplicării legislației naționale pentru a păstra pluralismul mediatic.
(19) CEDO, Centro Europa 7, 7 iunie 2012, punctul 134.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/43 |
P7_TA(2013)0204
O agendă pentru pensii adecvate, sigure și viabile
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la o agendă pentru pensii adecvate, sigure și viabile (2012/2234(INI))
(2016/C 055/06)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 7 iulie 2010 intitulată „Carte verde – Către sisteme europene de pensii adecvate, viabile și sigure” (COM(2010)0365) și rezoluția sa din 16 februarie 2011 referitoare la aceasta (1), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 16 februarie 2012 intitulată „Carte albă – O agendă pentru pensii adecvate, sigure și viabile” (COM(2012)0055), |
— |
având în vedere Avizul Comitetului Economic și Social European privind Comunicarea Comisiei din 16 februarie 2012 intitulată „Carte albă – O agendă pentru pensii adecvate, sigure și viabile” (2), |
— |
având în vedere raportul comun pregătit de Direcția Generală Ocuparea Forței de Muncă, Afaceri Sociale și Incluziune din cadrul Comisiei Europene și de Comitetul pentru protecție socială intitulat „Viabilitatea pensiilor în Uniunea Europeană 2010-2050” (raportul din 2012 privind viabilitatea), |
— |
având în vedere raportul comun pregătit de Direcția Generală Afaceri Economice și Financiare din cadrul Comisiei Europene și de Comitetul pentru politică economică intitulat „Raportul din 2012 privind îmbătrânirea: proiecții economice și bugetare pentru statele membre ale UE 27 (2010-2060)” (3), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 23 noiembrie 2011 intitulată „Analiza anuală a creșterii pe 2012” (COM(2011)0815) și rezoluția sa din 15 februarie 2012 referitoare la aceasta (4), |
— |
având în vedere Decizia 2010/707/UE din 21 octombrie 2010 a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (5), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 9 octombrie 2008 referitoare la promovarea incluziunii sociale și combaterea sărăciei, inclusiv a sărăciei infantile în Uniunea Europeană (6), |
— |
având în vedere proiectul de declarație a Consiliului privind Anul european al îmbătrânirii active și solidarității între generații (2012): calea de urmat (SOC 992/SAN 322), din 7 decembrie 2012, |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și avizele Comisiei pentru afaceri economice și monetare, Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorului, Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea între sexe (A7-0137/2013), |
A. |
întrucât opiniile Parlamentului referitoare la Cartea verde din 2010 a Comisiei intitulată „Către sisteme europene de pensii adecvate, viabile și sigure” au fost exprimate în rezoluția sa din 16 februarie 2011; |
B. |
întrucât cea mai gravă criză financiară și economică din ultimele decenii s-a transformat într-o criză socială și a datoriilor suverane care a afectat grav veniturile de pensii a milioane de cetățeni ai UE; întrucât această criză a indicat faptul că toate economiile europene se află într-o relație de interdependență și că țările nu mai sunt în măsură să garanteze caracterul adecvat, sigur și durabil al propriilor sisteme de protecție socială; |
C. |
întrucât pensia reprezintă principala sursă de venit a persoanelor în vârstă din UE, ea trebuind să le asigure acestora un nivel de viață decent și independența financiară; întrucât, totuși, aproximativ 22 % din femeile cu vârste peste 75 de ani trăiesc sub pragul de sărăcie din Uniunea Europeană, fiind supuse riscului de excluziune socială și întrucât femeile reprezintă majoritatea populației de peste 75 ani; |
D. |
întrucât primul val din așa-numita „baby boom generation” a atins vârsta de pensionare, problema demografică încetând astfel să mai fie un scenariu viitor și devenind o realitate prezentă, iar întrucât numărul de persoane cu vârsta de peste 60 de ani va crește cu peste 2 milioane pe an; |
E. |
întrucât chiar și în afara crizei economice, tendințele demografice și de productivitate pe termen lung indică un scenariu economic de creștere scăzută pentru majoritatea statelor membre ale UE, cu un ritm de creștere semnificativ mai scăzut decât cele din deceniile anterioare; |
F. |
întrucât Consiliul European din martie 2001 a aprobat deja Strategia tridimensională de la Stockholm care are drept scop: reducerea rapidă a datoriei publice, creșterea ratelor ocupării forței de muncă și a nivelurilor productivității și reformarea sistemelor de pensii, de sănătate pe termen lung; |
G. |
întrucât influență negativă a crizei economice și financiare din Europa asupra salariilor și a ocupării forței de muncă va amplifica riscul viitor de sărăcie la vârsta a treia; |
H. |
întrucât creșterea șomajului și rezultatele financiare dezamăgitoare de pe piețele financiare au afectat atât sistemele de pensii prin repartiție, cât și sistemele de pensii finanțate; |
I. |
salută Comitetul Economic și Social European recomandă stabilirea unor niveluri minime ale pensiilor în scopul asigurării unor venituri din pensii care să depășească pragul sărăciei; |
J. |
întrucât sistemele de pensionare sunt un element-cheie al modelelor sociale europene, al căror obiectiv fundamental și nenegociabil este asigurarea unui standard de viață decent pentru persoanele în vârstă; întrucât asigurarea pensiilor rămâne o competență a statelor membre; |
K. |
întrucât sustenabilitatea politicii în domeniul pensiilor depășește considerentele fiscale; întrucât ponderea economiilor private, ratele de ocupare a forței de muncă și evoluțiile demografice prevăzute joacă, de asemenea, un rol semnificativ în asigurarea sustenabilității; |
L. |
întrucât, în dezbaterea europeană actuală, sistemele de pensii sunt prea frecvent considerate mai degrabă o povară asupra finanțelor publice, și nu un instrument esențial pentru combaterea sărăciei în rândul persoanelor în vârstă, care să permită o redistribuire pe întreaga durata de viață a persoanelor, dar și la nivelul societății; |
M. |
întrucât pensionarii reprezintă un grup de consumatori extrem de important, iar variațiile la nivelul comportamentului de consumator al acestora produce efecte grave asupra economiei reale; |
N. |
întrucât în numeroase state membre ale UE rata fertilității rămâne scăzută, conducând la o scădere a numărului persoanelor de vârstă activă în viitor; |
O. |
întrucât, conform OCDE, mobilitatea între statele membre este redusă și numai 3 % din resortisanții Uniunii de vârstă activă își au rezidența într-un alt stat UE decât cel de origine (7); |
P. |
întrucât studiul „Femeile care trăiesc singure – actualizare” (8), cerut de Comisia pentru drepturile femeii și egalitatea de gen din Parlament, prezintă riscurile implicite ale unora dintre sistemele de pensii existente asupra agravării dezechilibrelor de gen, în special pentru femeile care trăiesc singure; |
Q. |
întrucât Documentul de lucru nr. 116 al OCDE în domeniile social, ocuparea forței de muncă și migrație, intitulat „Gătit, îngrijit și voluntariat: munca neplătită în lume” (9) subliniază importanța muncii neremunerate, care nu este încă recunoscută în sistemele naționale de pensii; |
R. |
întrucât în UE, rata de ocupare a persoanelor cu vârste între 55 și 64 de ani este de doar 47,4 %, iar pentru femei de numai 40,2 %; întrucât, în unele țări din UE, doar 2 % din totalul locurilor de muncă vacante sunt ocupate de persoane de peste 55 de ani; întrucât aceste rate scăzute de ocupare conduc la un decalaj de pensii între bărbați și femei în interiorul aceleiași generații, precum și la un decalaj între generații, care produce diferențe substanțiale între generații sub aspectul resurselor financiare; |
S. |
întrucât sistemele de pensii din statele membre diferă în mod semnificativ, de exemplu în ceea ce privește nivelul finanțării, al implicării guvernului, structura guvernanței, tipul de beneficii, eficiența din punctul de vedere al costurilor, gradul de colectivitate și solidaritate, o tipologie comună a UE nefiind, prin urmare, disponibilă, |
Introducere
1. |
observă că asupra bugetelor naționale se exercită o presiune mare și că reducerea prestațiilor de pensii în multe state membre este o urmare a escaladării grave a crizei financiare și economice; deplânge reducerile drastice din statele membre afectate cel mai mult de criză, în urma cărora mulți pensionari au ajuns în sărăcie sau riscă să ajungă în sărăcie; |
2. |
subliniază necesitatea ca UE și statele membre să evalueze durabilitatea actuală și viitoare a sistemelor de pensii și să identifice cele mai bune practici și strategii de politică care pot conduce la modalitatea cea mai sigură și rentabilă de asigurare a pensiilor în cadrul statelor membre; |
3. |
subliniază probabilitatea unui scenariu de creștere economică scăzută pe termen lung, în care majoritatea statelor membre vor fi nevoite să își consolideze bugetele și să își reformeze economiile în condiții de austeritate, necesitând o gestionare riguroasă a finanțelor publice; subscrie la opinia exprimată în Cartea albă a Comisiei, potrivit căreia va fi necesară constituirea de pensii ocupaționale complementare finanțate, pe lângă prioritatea privind salvgardarea pensiilor publice universale, care garantează cel puțin un standard de viață decent pentru toate persoanele în vârstă; |
4. |
subliniază că sistemele publice de pensii ce țin de primul pilon rămân sursa de venit cea mai importantă a pensionarilor; regretă faptul că în Cartea albă a Comisiei nu se abordează în mod corespunzător importanța sistemelor de pensii universale care cel puțin să pună la adăpost de sărăcie, din cadrul primului pilon; invită statele membre, conform obiectivelor Strategiei Europa 2020 privind creșterea nivelului de ocupare a forței de muncă și combaterea sărăciei, să elaboreze în continuare strategii pentru o piață a muncii mai active și mai favorabile incluziunii în vederea diminuării raportului dependenței economice dintre persoanele inactive și persoanele încadrate în muncă; îndeamnă partenerii sociali și statele membre să coreleze aceste reforme cu îmbunătățirea constantă a condițiilor de muncă și cu punerea în aplicare a unor programe de formare pe parcursul vieții, care să permită o activitate profesională mai solidă și mai îndelungată până la vârsta legală de pensionare, crescând astfel numărul celor care plătesc prime de pensii, de asemenea pentru a evita creșterea cheltuielilor publice cu pensiile care pun în pericol finanțele publice sustenabile; invită statele membre să implementeze reforme ale sistemelor lor din primul pilon în așa fel încât să se țină cont și de numărul de ani de contribuții; |
5. |
solicită statelor membre să evalueze în mod amănunțit necesitatea de a implementa reforme în privința sistemelor aferente primului pilon, luând în considerare schimbările înregistrate de speranța de viață și schimbările raportului dintre pensionari, șomeri și persoanele active economic, pentru a garanta un standard de viață decent și independență economică pentru persoanele în vârstă, în special cele care aparțin unor grupuri vulnerabile; |
6. |
remarcă faptul că criza financiară și economică și provocările pe care le presupune îmbătrânirea populației au relevat vulnerabilitatea sistemelor de pensii finanțate și a celor prin repartiție; recomandă o abordare vizând sisteme de pensii cu piloni multipli, constând dintr-o combinație formată din:
subliniază că primul pilon singur, sau în combinație cu pensia aferentă celui de-al doilea pilon (în funcție de aranjamentele instituționale sau legislația de la nivel național) ar trebui să instituie un venit de înlocuire decent, bazat pe salariile anterioare ale lucrătorului, ce urmează a fi completat, dacă este posibil, cu:
invită statele membre să aibă în vedere introducerea sau menținerea unor astfel de sisteme sustenabile financiar și social sau a unora comparabile în cazurile în care acestea încă nu există; invită Comisia să se asigure că orice reglementare existentă sau viitoare în domeniul pensiilor conduce la aceste sisteme și le respectă pe deplin; |
7. |
recunoaște potențialul instituțiilor de pensii ocupaționale și individuale ca investitori substanțiali și fiabili pe termen lung în economia UE; subliniază contribuția lor așteptată la realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 privind realizarea unei creșteri economice durabile, a unor locuri de muncă mai multe și mai bune și a unor societăți favorabile incluziunii din punct de vedere social; salută, în acest sens, viitoarea inițiativă a Comisiei de a lansa o Carte verde privind investițiile pe termen lung; îndeamnă Comisia să nu pună în pericol potențialul de investiții al fondurilor de pensii și să respecte diferitele caracteristici ale acestora și ale altor instituții de pensii atunci când introduce sau modifică legislația UE, în special atunci când va revizui Directiva privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale; |
8. |
invită Comisia să evalueze efectele cumulative ale legislației în materie de piețe financiare – de exemplu, Regulamentul privind infrastructura pieței europene (EMIR), Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID) și Directiva revizuită privind cerințele de capital (CRD IV) – asupra fondurilor de pensii din cel de-al doilea pilon și capacității acestora de a investi în economia reală și să raporteze cu privire la aceste aspecte în Cartea verde viitoare privind investițiile pe termen lung; |
9. |
reamintește că, în contextul Strategiei de la Lisabona 2000-2010, pe parcursul unui deceniu, Comisia și statele membre au purtat discuții exhaustive referitoare la reformele structurale privind politica macroeconomică, microeconomică și de ocupare a forței de muncă, care au avut drept rezultat formularea unor recomandări întemeiate pe tratate și specifice fiecărui stat membru, multe dintre acestea făcând în mod direct sau indirect referire la protecția unor pensii adecvate și durabile; regretă nepunerea în aplicare a acestor recomandări, care ar fi putut atenua impactul crizei într-o mare măsură; |
10. |
salută publicațiile cuprinzătoare și de înaltă calitate precum „Raportul din 2012 privind îmbătrânirea” (10) și „Raportul privind viabilitatea” (11), din 2012, care analizează caracterul adecvat pe termen lung și sustenabilitatea sistemelor de pensii din toate statele membre; regretă faptul că sustenabilitatea și caracterul adecvat al pensiilor fac obiectul unor rapoarte separate cu un puternic caracter tehnic; solicită Comisiei și Consiliului să publice imediat un rezumat integrat, concis și în termeni simpli, care să permită cetățenilor să evalueze provocările cu care se confruntă sistemul lor național de pensii într-o comparație la nivelul UE; |
11. |
subliniază importanța utilizării unei metodologii uniforme pentru a calcula viabilitatea pe termen lung a finanțelor publice și partea de obligații legate de pensii; |
12. |
este de părere că pentru a se ajunge la o soluție efectivă la problema pensiilor, ținându-se seama de necesitatea de a crește, în toate statele membre, numărul anilor de contribuții și de a îmbunătăți condițiile de muncă și de a promova într-o măsură mai mare învățarea pe tot parcursul vieții astfel încât să le permită oamenilor să lucreze cel puțin până la vârsta legală a pensionării, și dincolo de aceasta dacă doresc acest lucru, este de importanță crucială să existe un consens între guverne și angajatori și sindicate; |
13. |
propune ca reprezentanții tuturor grupurilor de vârstă, inclusiv tinerii și bătrânii, care simt în cel mai mare grad impactul reformelor, să fie consultați în mod adecvat cu privire la orice reformă a sistemelor de pensii, pentru a garanta rezultate echilibrate și echitabile și a menține maximum de consens între generații; |
14. |
salută direcția principală a Cărții albe, care propune să se pună accent pe obținerea unui echilibru între durata vieții profesionale și durata pensionării, realizarea de economii pentru pensii ocupaționale complementare și private și perfecționarea instrumentelor UE de monitorizare a pensiilor, subliniind, în același timp, importanța îmbunătățirii informării cu privire la pensii; |
Creșterea nivelului ocupării forței de muncă și obținerea unui echilibru între durata vieții profesionale și durata pensionării
15. |
subliniază faptul că punerea în aplicare a reformelor structurale menite să crească rata de ocupare a forței de muncă și să permită cetățenilor să atingă vârsta legală de pensionare, reducând, astfel, gradul de dependență economică înseamnă a genera venituri fiscale și prime de pensii și de asigurări sociale, necesare pentru consolidarea bugetelor statelor membre și pentru finanțarea unor sisteme de pensii adecvate, sigure și durabile; subliniază că aceste reforme trebuie efectuate într-un mod transparent, pentru a le permite oamenilor să anticipeze efectele pe care aceste reforme le pot produce; atrage atenția asupra riscului ca șomajul și salariile scăzute, munca cu fracțiune de normă și alte forme muncă atipice să conducă la drepturi la pensie parțiale și să încurajeze sărăcia la bătrânețe; |
16. |
invită statele membre: să adopte politici cuprinzătoare și active în domeniul pieței forței de muncă; să adopte măsurile necesare pentru a combate munca nedeclarată și neplata impozitelor și a primelor, de asemenea în vederea salvgardării unei concurențe echitabile; să rezerve fonduri pentru a combate creșterea cheltuielilor publice ale populației în curs de pensionare; și să promoveze buna ocupare a forței de muncă, între altele prin oferirea de consiliere și sprijin cuprinzător persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă și prin integrarea în special a grupurilor deosebit de vulnerabile pe piața muncii; |
17. |
observă ultima mențiune a Comisiei Europene din analiza anuală a creșterii pentru 2013 privind necesitatea reformelor în sistemele de pensii; atrage în același timp atenția asupra faptului că alinierea vârstei reale de pensionare cu cea legală ar trebui să fie o prioritate în multe state membre; |
18. |
salută angajamentele asumate de statele membre de a asigura sisteme de pensionare adecvate și fiabile în contextul recomandărilor de țară adoptate de Consiliu în 2012 în cadrul semestrului european; |
19. |
observă că peste 17 % din populația Uniunii Europene are în prezent 65 sau peste 65 de ani și că, potrivit estimărilor Eurostat, această cifră va ajunge la 30 % până în 2060; |
20. |
subliniază accelerarea presiunii exercitate de evoluțiile demografice asupra bugetelor naționale și a sistemelor de pensii naționale odată cu pensionarea primului val din „generația baby boom”; ia act de progresele și nivelurile de ambiție inegale dintre statele membre în formularea și punerea în aplicare a reformelor structurale menite să conducă la creșterea nivelului de ocupare a forței de muncă, la eliminarea treptată sistemelor de pensionare anticipată și în evaluarea, la nivelul statelor membre și împreună cu partenerii sociali, a nevoii de a stabili un echilibru sustenabil între vârsta legală și efectivă de pensionare și creșterea speranței de viață; subliniază faptul că statele membre care nu reușesc să realizeze acum reforme treptate ar putea să se afle mai târziu în situația de a trebui să pună în aplicare reforme-șoc cu consecințe sociale semnificative; |
21. |
reiterează apelul pentru stabilirea unei strânse corelații între prestațiile de pensii și anii lucrați și primele plătite („echitate actuarială”), pentru a se asigura că munca mai multă și pe o perioadă mai îndelungată rentează pentru lucrători prin aceea că aceștia beneficiază de o pensie mai bună, ținând cont în mod adecvat de perioadele de absență de pe piața muncii consacrate îngrijirii persoanelor dependente; recomandă ca statele membre, în consultare cu partenerii relevanți, să interzică pensionarea obligatorie la atingerea vârstei legale de pensionare, astfel încât să le permită celor care pot și doresc acest lucru să continue să lucreze după vârsta legală de pensioare sau să se pensioneze treptat, întrucât extinderea perioadei de plată a primelor simultan cu reducerea perioadei de eligibilitate la beneficii poate ajuta lucrătorii să reducă decalajele între pensii într-un ritm rapid; |
22. |
subliniază că prezumția care stă la baza sistemelor de pensionare anticipată, potrivit căreia lucrătorilor mai în vârstă li se permite să se retragă mai devreme pentru a elibera locurile de muncă pentru tineri s-a dovedit empiric greșită, întrucât statele membre care prezintă cele mai ridicate niveluri ale șomajului în rândul tinerilor, în medie, sunt și cele care prezintă cele mai ridicate niveluri ale șomajului în rândul lucrătorilor mai în vârstă; |
23. |
solicită partenerilor sociali să adopte o abordare bazată pe ciclul de viață a politicilor în domeniul resurselor umane și să adapteze locurile de muncă în acest sens; solicită angajatorilor să prezinte un program pentru a sprijini îmbătrânirea activă și sănătoasă; solicită lucrătorilor să se angajeze activ în oportunitățile de formare disponibile și să rămână în formă pentru piața muncii în toate etapele vieții lor profesionale; subliniază necesitatea de a îmbunătăți integrarea lucrătorilor în vârstă pe piața muncii și solicită abordări vizând inovări sociale care să faciliteze o activitate profesională mai lungă, în special în cazul celor mai solicitante meserii, prin adaptarea locurilor de muncă, crearea unor condiții de muncă adecvate și organizarea mai flexibilă a muncii, prin ajustări legate atât de norma de lucru, cât și de natura muncii prestate; |
24. |
subliniază necesitatea promovării mai intense a sănătății preventive, încurajării formării și reconversiei profesionale și combaterea discriminării lucrătorilor mai tineri și mai bătrâni pe piața muncii; subliniază imperativul privind aplicarea eficientă și implementarea legislației privind sănătatea și siguranța la locul de muncă în acest sens; subliniază că programele de îndrumare ar putea să reprezinte o abordare utilă pentru menținerea lucrătorilor în vârstă în viața activă pentru o perioadă mai lungă și pentru a fructifica experiența acestora în ceea ce privește integrarea tinerilor pe piața forței de muncă; solicită partenerilor sociali să elaboreze modele atractive pentru o tranziție flexibilă de la viața profesională la pensie; |
25. |
invită insistent statele membre să acționeze viguros pentru realizarea ambițiilor formulate în Pactul UE pentru egalitatea de gen (2011-2020) care se concentrează asupra reducerii decalajelor dintre genuri și care combat segregarea genurilor și asupra promovării unui echilibru mai bun între viața privată și cea personală pentru bărbați și femei; subliniază că aceste obiective sunt fundamentale pentru a crește ocuparea forței de muncă în rândul femeilor și pentru a combate sărăcia în rândul femeilor salariate și în vârstă; |
26. |
subliniază că IMM-urile reprezintă una dintre principalele surse de locuri de muncă și de creștere economică în UE și pot să aducă o contribuție semnificativă la viabilitatea și caracterul adecvat al sistemelor de pensii din statele membre; |
Dezvoltarea economiilor suplimentare private pentru pensie
27. |
salută apelul lansat în Cartea albă pentru realizarea de economii pentru pensii ocupaționale complementare accesibile tuturor lucrătorilor în cauză și, dacă este posibil, sisteme individuale; subliniază totuși că Comisia ar trebui să recomande mai degrabă economii de pensii ocupaționale colective, suplimentare, bazate pe solidaritate, de preferință în urma unor acorduri colective și stabilite la nivel național, de întreprindere sau la nivel sectorial, deoarece permit o solidaritate mai mare în rândul generațiilor și între generații, în timp ce sistemele individuale nu permit acest lucru; subliniază nevoia urgentă de a promova eforturile de constituire, în măsura posibilului, de economii de pensii ocupaționale complementare; |
28. |
constată că multe state membre au demarat deja programe majore în cadrul reformei sistemelor de pensii care vizează atât durabilitatea, cât și caracterul adecvat al acestora; subliniază importanța garantării faptului că măsurile propuse la nivelul UE completează, și nu sunt în contradicție cu programele naționale de reformă a sistemelor de pensii; reamintește faptul că pensiile rămân un aspect ce ține de competența statelor membre și este preocupat de faptul că o legislație a UE suplimentară în acest domeniu ar putea avea un impact negativ asupra anumitor sisteme de pensii din unele state membre, în special în ceea ce privește caracteristicile sistemelor de pensii ocupaționale; |
29. |
subliniază costurile de exploatare scăzute (la nivel de sectoare) ale sistemelor de pensii ocupaționale (preferabil non-profit) colective în comparație cu sistemele de economii de pensii individuale; subliniază importanța costurilor de exploatare scăzute, întrucât chiar și reducerile limitate ale cheltuirilor pot genera pensii substanțial mai mari; subliniază totuși că din nefericire aceste sisteme au existat până în prezent numai în anumite state membre; |
30. |
invită insistent statele membre și instituțiile responsabile de sistemele de pensii să informeze cetățenii în mod corespunzător cu privire la drepturile lor dobândite la pensie și să îi sensibilizeze și să îi educe în așa fel încât să poată lua decizii în cunoștință de cauză în ceea ce privește viitoarele economii de pensii suplimentare; de asemenea, invită insistent statele membre să informeze la timp cetățenii cu privire la planurile de modificare a sistemelor de pensii, astfel încât aceștia să poată lua o decizie în cunoștință de cauză și chibzuită cu privire la economiile lor pentru pensie; invită statele membre să formuleze și să pună în aplicare reguli stricte cu privire la divulgarea costurilor de operare și la riscul și randamentul investițiilor în fondurile de pensii care operează sub jurisdicția lor; |
31. |
recunoaște dispersia pronunțată a caracteristicilor și rezultatelor sistemelor de pensii ocupaționale ale statelor membre în ceea ce privește accesul, solidaritatea, eficiența costurilor, riscurile și randamentul; salută intenția Comisiei, în strânsă consultare cu statele membre, partenerii sociali, industria pensiilor și alte părți interesate, de a elabora un cod de bune practici pentru sistemele de pensii ocupaționale, care să abordeze aspecte precum acoperirea mai bună a lucrătorilor, faza de plată, împărțirea și atenuarea riscurilor, raportul cost-eficacitate și amortizarea șocurilor, în conformitate cu principiul subsidiarității; subliniază beneficiul reciproc aferent îmbunătățirii schimbului de bune practici între statele membre; |
32. |
sprijină intenția Comisiei de a continua să vizeze finanțarea UE – în special prin Fondul Social European (FSE) – pentru a sprijini proiectele care vizează îmbătrânirea activă și sănătoasă la locul de muncă și, prin programul pentru schimbare socială și inovare (PSCI), să ofere sprijin financiar și practic statelor membre și partenerilor sociali care intenționează să implementeze în mod treptat sisteme de pensii suplimentare eficiente din punctul de vedere al costurilor, sub controlul Parlamentului European; |
Pensiile ale lucrătorilor mobili
33. |
recunoaște eterogeneitatea sistemelor de pensii din UE, însă subliniază importanța ca lucrătorii să își poată schimba locul de muncă în interiorul sau în afara statelor membre; subliniază necesitatea ca lucrătorilor mobili să li se asigure posibilitatea achiziționării și conservării drepturilor la pensii ocupaționale; subscrie la abordarea în favoarea căreia pledează Comisia, de a se concentra asupra salvgardării dobândirii și conservării drepturilor la pensii, și solicită statelor membre să se asigure că drepturile la pensie latente ale lucrătorilor mobili sunt tratate la fel ca cele ale membrilor activi ai sistemelor sau ale pensionarilor; constată rolul important pe care îl poate juca Comisia în eliminarea obstacolelor din calea liberei circulații, inclusiv a celor din calea mobilității; este de părere că, în afară de barierele lingvistice și considerațiile legate de familie, mobilitatea pe piața muncii este îngrădită de perioade lungi înainte de intrarea în drepturi sau de restricții de vârstă nerezonabile și invită statele membre să le reducă; subliniază faptul că orice acțiune de promovare a mobilității trebuie să fie echilibrată de sisteme de pensii suplimentare rentabile și trebuie să ia în considerare natura sistemelor de pensii; |
34. |
ia act de propunerea Comisiei de a evalua posibilele legături dintre Regulamentul (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială cu „anumite” sisteme de pensii ocupaționale; subliniază dificultățile practice întâlnite în aplicarea regulamentului respectiv în cazul sistemelor de securitate socială ale celor 27 de state membre, care diferă în mod semnificativ; subliniază diversitatea sistemelor de pensii din UE și, prin urmare, complexitatea aplicării unei abordări coordonate în cazul zecilor de mii de sisteme de pensii foarte diferite din statele membre și, prin urmare, pune sub semnul întrebării practicabilitatea aplicării unei astfel de coordonări în domeniul sistemelor de pensii ocupaționale complementare; |
35. |
invită Comisia și statele membre să depună eforturi ambițioase pentru a crea și a menține servicii eficiente de monitorizare, eventual bazate pe internet, care să le permită cetățenilor să își monitorizeze drepturile la pensie și astfel să ia decizii oportune și în cunoștință de cauză cu privire la economiile de pensii individuale (al treilea pilon) suplimentare; solicită coordonarea la nivelul UE pentru a asigura compatibilitatea adecvată a serviciilor de monitorizare naționale; salută proiectul-pilot al Comisiei în acest domeniu și invită Comisia să se asigure că proiectul pilot este însoțit de o evaluare a impactului beneficiilor generate de furnizarea de informații consolidate cu privire la pensii cetățenilor UE într-un mod accesibil; |
36. |
observă că, la finalizarea lor, serviciile de evidență a pensiilor nu ar trebui să se limiteze doar la pensiile ocupaționale, ci să includă și sistemele din cel de-al treilea pilon și informații personalizate cu privire la drepturile ce decurg din primul pilon; |
37. |
pune sub semnul întrebării necesitatea unui fond de pensii UE pentru cercetători; |
38. |
consideră că una dintre cele mai mari realizări ale societății moderne este faptul că oamenii, în general, au o viață mai lungă, mai sănătoasă și mai prosperă; solicită adoptarea unei atitudini pozitive în cadrul dezbaterii pe tema îmbătrânirii, răspunzând, pe de o parte, în mod activ provocării semnificative, dar surmontabile, legate de îmbătrânire, și profitând, pe de altă parte, de oportunitățile pe care le aduc îmbătrânirea populației și „economia vârstei a treia”; recunoaște rolul foarte activ și important pe care persoanele în vârstă îl joacă în cadrul societăților noastre; |
Revizuirea Directivei IORP
39. |
subliniază că obiectivul revizuirii Directivei privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale (Directiva IORP) ar trebui să fie conservarea unor pensii ocupaționale adecvate, sustenabile și sigure în Europa prin crearea unui mediu care să continue să stimuleze progresul piețelor naționale și internaționale în acest domeniu, printr-o protecție sporită acordată actualilor și viitorilor pensionari și prin adaptarea flexibilă la diversitatea transfrontalieră și transsectorială a actualelor sisteme; |
40. |
consideră că este esențial să se asigure faptul că regimurile din cel de-al doilea pilon al UE respectă reglementări prudențiale solide, pentru a putea atinge un nivel ridicat de protecție pentru membri și beneficiari și pentru a respecta mandatul G20, conform căruia toate instituțiile financiare fac obiectul unei reglementări și supravegheri adecvate; |
41. |
solicită ca inițiativele legislative ale UE în această privință să respecte deciziile statelor membre în ceea ce privește instituțiile de pensii din cel de-al doilea pilon; |
42. |
subliniază faptul că orice activitate de reglementare la nivelul UE legată de măsurile prudențiale trebuie bazată pe o analiză de impact temeinică care ar trebui să cuprindă prevederea că produsele similare să fie supuse acelorași standarde prudențiale și să garanteze o provizionare adecvată și mobilitatea lucrătorilor în cadrul Uniunii și ar trebui să aibă obiectivul general de a proteja drepturile de pensie acumulate ale angajaților; subliniază faptul că orice activitate de reglementare la nivelul UE legată de măsurile prudențiale trebuie să se bazeze, de asemenea, pe un dialog activ cu partenerii sociali și alte părți interesate și pe o înțelegere reală, respectând specificitățile naționale; subliniază că sistemele de pensii se află în strânsă legătură cu situația culturală, socială, politică și economică a fiecărui stat membru; subliniază că toate instituțiile de pensii din cel de-al doilea pilon, indiferent de forma lor juridică, ar trebui să se supună unei reglementări proporționale și solide, care ține cont de caracteristicile activității lor, axându-se în special pe o perspectivă pe termen lung; |
43. |
insistă că pensiile din cadrul celui de-al doilea pilon, indiferent de furnizorii lor, nu ar trebui să fie subminate de reglementările UE care nu țin cont de orizontul lor pe termen lung; |
44. |
consideră că propunerile Comisiei referitoare la măsurile prudențiale ar trebui nu numai să identifice și să țină seama de diferențele dintre regimurile naționale, dar și să aplice principiul „aceleași riscuri, aceleași reguli” în cadrul fiecărui regim național și pilon respectiv; subliniază faptul că măsurile trebuie să respecte strict principiul proporționalității în ceea ce privește evaluarea obiectivelor și beneficiilor în raport cu eforturile financiare, administrative sau tehnice depuse și să urmărească un echilibru adecvat între costuri și beneficii; |
45. |
referitor la măsurile prudențiale calitative, consideră că propunerile privind gestiunea consolidată a întreprinderii și a riscului, împreună cu propunerile privind transparența sporită și obligațiile în materie de raportare a informațiilor, raportarea costurilor și transparența strategiilor de investiții, sunt utile și ar trebui promovate în cadrul oricărei revizuiri, cu respectarea principiilor subsidiarității și proporționalității; observă că, având în vedere diferențele semnificative care există între statele membre, în acest moment convergența măsurilor prudențiale calitative la nivelul UE este mai fezabilă decât convergența măsurilor prudențiale cantitative; |
46. |
având în vedere informațiile disponibile în acest moment, nu este convins că aplicarea de cerințe la nivel european privind fondurile proprii sau privind evaluarea bilanțului ar fi adecvată; din această perspectivă, dezaprobă orice revizuire în acest sens a Directivei IORP; consideră totuși că studiul de impact cantitativ efectuat în prezent de Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale (AEAPO), precum și eventualele analize ulterioare bazate pe acest studiu, ar trebui luate pe deplin în considerare în acest context politic; subliniază faptul că dacă asemenea cerințe ar fi introduse ulterior, aplicarea directă a cerințelor Directivei II privind insolvența la IFPO nu ar fi instrumentul potrivit; |
47. |
evidențiază că Directiva IORP se aplică doar sistemelor de pensii voluntare și nu acoperă alte instrumente care fac parte din sistemul public de pensii obligatorii; |
48. |
subliniază că între produsele de asigurare și sistemele de pensii ocupaționale există diferențe majore; subliniază că orice aplicare directă a cerințelor cantitative prevăzute în Directiva Solvabilitate II la IFPO ar fi inadecvată și ar putea submina interesele angajaților și angajatorilor deopotrivă; de aceea, se opune aplicării copy-paste a cerințelor prevăzute în Directiva Solvabilitate II la IFPO și rămâne deschis la abordări care urmăresc securitatea și sustenabilitatea; |
49. |
subliniază că partenerii sociali (angajatorii și angajații) au o responsabilitate comună pentru conținutul acordurilor privind pensiile ocupaționale; subliniază că acordurile contractuale între partenerii sociali trebuie recunoscute întotdeauna, în special în ceea ce privește echilibrul dintre riscurile și recompensele pe care un sistem de pensii ocupaționale își propune sa îl realizeze; |
50. |
consideră ca adecvată dezvoltarea la nivelul UE a unor modele în materie de solvabilitate, de exemplu modelul bilanțului holistic (Holistic Balance Sheet – HBS), numai dacă în urma unor analize de impact riguroase rezultă că aplicarea acestora este realistă din punct de vedere practic și eficientă din punctul de vedere al costurilor și beneficiilor, în special având în vedere diversitatea de IORP din statele membre. subliniază faptul că orice dezvoltare a unor variațiuni pe tema Solvabilitate II sau HBS nu ar trebui să urmărească introducerea unor dispoziții de tip Solvabilitate II; |
51. |
observă o mare diversitate în conceperea planurilor de pensii, care variază de la beneficii definite, la contribuții definite sau sisteme combinate; observă, de asemenea, o trecere de la sistemele bazate pe beneficii definite la cele construite pe contribuțiile definite sau stabilirea, în unele state membre, a unor piloni de finanțare obligatorii; subliniază că acest lucru sporește nevoia de mai multă transparență și o mai bună informare a cetățenilor cu privire la beneficiile promise, nivelul costurilor și strategiile de investiții; |
52. |
subliniază că ideea introducerii de condiții de concurență echitabilă între asigurările de viață și regimurile celui de-al doilea pilon este adecvată și relevantă doar într-o anumită măsură, având în vedere diferențele esențiale dintre produsele de asigurare și sistemele de pensii ocupaționale și, în funcție de profilul de risc, gradul de integrare pe piața financiară și caracterul comercial sau non-profit al oricărui eventual furnizor; recunoaște că, dată fiind concurența dintre asigurările de viață și IORP din cadrul celui de-al doilea pilon, este esențial ca produsele cu același grad de risc să facă obiectul acelorași norme, astfel încât să se evite inducerea în eroare a beneficiarilor și să li se asigure același nivel de protecție prudențială; |
Protecția pensiilor ocupaționale ale lucrătorilor în caz de insolvabilitate
53. |
consideră că, în caz de insolvabilitate, în statele membre trebuie garantate în mod consecvent drepturile prevăzute la articolul 8 din Directiva 2008/94/CE; |
54. |
solicită Comisiei să pregătească o sinteză cuprinzătoare a regimurilor și măsurilor de protecție la nivel național și, dacă în urma acestei evaluări sunt identificate neconcordanțe majore, să facă propuneri solide la nivelul UE în scopul de a garanta instituirea în UE de mecanisme pe deplin viabile pentru protecția simplă, necostisitoare și proporțională a drepturilor de pensii ocupaționale; |
55. |
observă că în unele state membre există angajatori care sprijină deja sistemele de pensii prin mecanisme de protecție, separarea activelor, administrarea independentă a sistemelor și acordarea, în cazul insolvenței, a statutului de creditor prioritar sistemelor de pensii, înaintea acționarilor; |
56. |
subliniază că problemele legate de protecția pensiilor în caz de insolvență sunt strâns legate de aspecte esențiale vizate de revizuirea Directivei IORP; subliniază că, în procesul de elaborare a acestor două directive, Comisia ar trebui să asigure congruența și compatibilitatea lor deplină; |
Economii de pensii suplimentare legate de al treilea pilon
57. |
constată că definiția, domeniul de aplicare și structura celui de-al treilea pilon sunt diferite de la un stat membru la altul; |
58. |
regretă că în general regimurile aferente celui de-al treilea pilon sunt mai costisitoare, mai riscante și mai puțin transparente decât regimurile primului pilon; solicită mai multă stabilitate, fiabilitate și sustenabilitate pentru cel de-al treilea pilon; |
59. |
consideră că în anumite cazuri sistemele private de economii pentru pensii ar putea fi necesare pentru garantarea unei pensii adecvate; încurajează Comisia să coopereze cu statele membre printr-o abordare bazată pe cele mai bune practici și să evalueze și să optimizeze stimulentele pentru sistemele private de economii pentru pensii, în special pentru persoanele care altfel nu ar putea acumula o pensie adecvată; |
60. |
consideră că se impune o evaluare a bunelor practici și avansarea de propuneri privind optimizarea măsurilor de stimulare; |
61. |
subliniază că prioritatea politicilor publice nu ar trebui să fie subvenționarea regimurilor celui de-al treilea pilon, ci asigurarea faptului că toată lumea este protejată în mod corespunzător în cadrul unui pilon 1 pe deplin funcțional și viabil; |
62. |
solicită Comisiei să examineze vulnerabilitatea sistemelor bazate pe capital din cel de-al treilea pilon în caz de criză și să prezinte propuneri vizând reducerea acestui risc; |
63. |
propune analizarea la nivel național a limitelor fixate ale costurilor juridice în cazul încheierii și gestiunii contractului, al schimbării furnizorului sau al modificării tipului de contract, precum și înaintarea de recomandări în acest sens; |
64. |
consideră că atractivitatea planurilor de pensii din cel de-al treilea pilon ar putea fi sporită prin coduri de conduită în materie de calitate, furnizarea de informații pentru consumatori și protecția consumatorilor; încurajează Comisia să faciliteze partajarea celor mai bune practici actuale între statele membre; |
65. |
sprijină elaborarea și introducerea la nivelul UE de coduri de conduită neobligatorii – și, eventual, de sisteme de certificare a produselor, – în materie de calitate, de furnizare de informații pentru consumatori și de protecție a consumatorilor în cel de-al treilea pilon; în cazul în care codurile de conduită neobligatorii nu se vor dovedi eficace, recomandă statelor membre să își asume sarcina reglementării acestor domenii; |
66. |
solicită Comisiei să identifice modalități de utilizare mai eficientă a legislației UE în sectorul financiar pentru a se asigura că consumatorii beneficiază de consultanță financiară corectă și nepărtinitoare în ceea ce privește pensiile și produsele legate de pensii; |
Eliminarea obstacolelor transfrontaliere legate de impozite și contracte din calea investițiilor realizate de fondurile de pensii
67. |
solicită Comisiei și statelor membre în chestiune să ajungă la un acord în domeniul pensiilor transfrontaliere, îndeosebi în ceea ce privește modalitatea de evitare a dublei impozitări și a dublei neimpozitări; |
68. |
consideră că impozitele discriminatorii constituie o piedică importantă în calea mobilității transfrontaliere și solicită eliminarea lor rapidă, remarcând, totodată, competența limitată a UE în domeniul politicii fiscale a statelor membre; |
69. |
consideră că se impune examinarea obstacolelor în cazul legislației privind contractele; |
70. |
solicită Comisiei să asocieze în mod corespunzător partenerii sociali prin structuri deja existente; |
Dimensiunea de gen
71. |
reamintește chestiunea egalității între genuri în domeniul pensiilor; consideră îngrijorător numărul tot mai mare de persoane în vârstă, mai ales de femei, care trăiesc sub pragul de sărăcie; subliniază că sistemele publice de pensii ce țin de primul pilon ar trebui să garanteze cel puțin un standard de viață decent pentru toate persoanele; subliniază că egalitatea de gen pe piața muncii este esențială pentru asigurarea sustenabilității sistemelor de pensii, deoarece ratele mai mari de ocupare a forței de muncă contribuie la creșterea economică și determină plătirea a mai multe prime de pensii; consideră că egalizarea vârstei de pensionare a bărbaților cu cea a femeilor trebuie să fie însoțită de politici eficiente care să asigure o remunerație egală pentru aceeași muncă, concilierea vieții profesionale cu activități de îngrijire a persoanelor dependente; subliniază necesitatea luării în considerare a introducerii unor credite de pensii legate de îngrijire, ca recunoaștere a îngrijirii acordate persoanelor dependente, ce este de obicei neremunerată; |
72. |
salută invitația adresată în Cartea albă statelor membre de instituire a creditelor pentru îngrijirea acordată persoanelor dependente, pentru a garanta introducerea în calculul pensiei a perioadelor consacrate îngrijirii persoanelor dependente, atât pentru femei, cât și pentru bărbați; reamintește faptul că repartizarea inegală a sarcinilor familiale între femei și bărbați, ce are drept consecință faptul că deseori femeile ocupă locuri de muncă mai puțin sigure, mai prost plătite sau chiar nedeclarate, cu un impact negativ asupra drepturilor la pensie, precum și lipsa de servicii și infrastructuri disponibile și abordabile și măsurile recente de austeritate în acest domeniu au un impact direct în special asupra posibilității ca femeile să lucreze și să-și constituie pensii; solicită, prin urmare, Comisiei să comande un studiu pe această temă; |
73. |
reamintește că este necesar ca statele membre să adopte măsuri menite să elimine diferențele de remunerare și de venit între femeile și bărbații care prestează aceeași muncă, precum și discrepanțele în ocuparea unor poziții de responsabilitate, alături de inegalitățile de gen pe piața muncii, care, de asemenea, afectează pensiile, aceste inegalități producând diferențe substanțiale între pensiile plătite femeilor și cele mult mai mari plătite bărbaților; îndeamnă Comisia să prezinte o revizuire a legislației existente; constată că, în pofida nenumăratelor campanii, obiective și măsuri adoptate în ultimii ani, diferența de remunerare între femei și bărbați rămâne persistent de mare; |
74. |
invită Comisia și statele membre să se asigure că principiul egalității de tratament între femei și bărbați este aplicat; |
75. |
subliniază că trebuie adoptate urgent măsuri menite să combată decalajul de remunerare între femei și bărbați în sectorul privat, care este grav în majoritatea statelor membre; |
76. |
subliniază că trebuie redus decalajul de remunerare între bărbații și femeile care au același competențe și aceleași locuri de muncă, deoarece, din acest, motiv salariul femeilor rămâne mai mic și crește numărul de femei care trăiesc în sărăcie atunci când se vor pensiona sau vor fi văduve; |
77. |
subliniază că speranța de viață mai mare a femeilor nu ar trebui să fie un element discriminatoriu în calcularea pensiilor; |
78. |
îndeamnă statele membre să respecte și să aplice legislația privind drepturile referitoare la maternitate, astfel încât femeile să nu fie dezavantajate la pensie, pentru că au devenit mame în timpul perioadei active; |
79. |
consideră că este necesară individualizarea drepturilor de pensie din perspectiva egalității de gen și că ar trebui asigurată securitatea multor femei în vârstă, care acum depind de pensiile după soțul decedat, precum și a altor drepturi derivate; |
80. |
subliniază că statele membre ar trebui să sprijine studierea impactului diferitelor formule de indexare asupra riscului de sărăcie la bătrânețe, luând în considerare dimensiunea de gen; solicită statelor membre să țină seama mai ales de evoluția nevoilor oamenilor atunci când îmbătrânesc, de exemplu îngrijirea pe termen lung, pentru a se asigura că persoanele în vârstă, în special femeile, vor putea avea pensii adecvate și o viață demnă; |
o
o o
81. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO C 188 E, 28.6.2012, p. 9.
(2) JO C 299, 4.10.2012, p. 115.
(3) ISBN 978-92-79-22850-6.
(4) Texte adoptate, P7_TA(2012)0047.
(5) JO L 308, 24.11.2010, p. 46.
(6) JO C 9 E, 15.1.2010, p. 11.
(7) OCDE (2012), „Mobility and migration in Europe”, p. 63. În: OECD Economic Surveys: European Union 2012, OECD Publishing.
(8) http://www.europarl.europa.eu/committees/fr/studiesdownload.html?languageDocument=EN&file=79590
(9) Miranda, V., Cooking, Caring and Volunteering: Unpaid Work Around the World, OECD Social, Employment and Migration Working Papers, No. 116, OECD Publishing (2011).
(10) Comisia Europeană, Raportul din 2012 privind îmbătrânirea: proiecții economice și bugetare pentru statele membre ale UE 27 (2010-2060), Bruxelles, mai 2011. http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-2_en.pdf
(11) „Viabilitatea pensiilor în Uniunea Europeană 2010-2050”, raport comun pregătit de Direcția Generală Ocuparea Forței de Muncă, Afaceri Sociale și Incluziune din cadrul Comisiei Europene și de Comitetul pentru protecție socială, 23 mai 2012, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=7105&type=2&furtherPubs=yes
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/54 |
P7_TA(2013)0205
Lupta împotriva fraudei, a evaziunii şi a paradisurilor fiscale
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la lupta împotriva fraudei, a evaziunii și a paradisurilor fiscale (2013/2060(INI))
(2016/C 055/07)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind un plan de acțiune în vederea consolidării luptei împotriva fraudei și a evaziunii fiscale (COM(2012)0722), |
— |
având în vedere Recomandarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind planificarea fiscală agresivă (C(2012)8806), |
— |
având în vedere Recomandarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind măsuri menite să încurajeze țările terțe să aplice standarde minime de bună guvernanță în chestiuni fiscale (C(2012)8805), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 27 iunie 2012 privind modalitățile concrete de intensificare a luptei împotriva fraudei și evaziunii fiscale, inclusiv în ceea ce privește țările terțe (COM(2012)0351), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 noiembrie 2012 privind analiza anuală a creșterii pentru 2013 (COM(2012)0750), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei din 5 februarie 2013 de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (2013/0025(COD)), |
— |
având în vedere Recomandările Grupului de Acțiune Financiară Internațională (GAFI) din februarie 2012 privind standardele internaționale privind combaterea spălării de bani, a finanțării terorismului și a proliferării acestuia, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 19 aprilie 2012 referitoare la găsirea de modalități concrete de combatere a fraudei fiscale și a evaziunii fiscale (1), |
— |
având în vedere Raportul din 10 februarie 2012 al lui Richard Murphy, expert contabil, intitulat „Closing the European Tax Gap”, |
— |
având în vedere Rezoluția Consiliului din 1 decembrie 1997 referitoare la un cod de conduită în domeniul impozitării întreprinderilor și Raportul către Consiliu din 4 decembrie 2012 al Grupului de lucru pentru codul de conduită privind impozitarea companiilor, |
— |
având în vedere Raportul OCDE intitulat „Addressing Base Erosion and Profit Shifting” (2013), |
— |
având în vedere concluziile ECOFIN și raportul ECOFIN către Consiliul European din 22 iunie 2012 privind aspectele fiscale, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 8 martie 2011 referitoare la cooperarea cu țările în curs de dezvoltare în ceea ce privește promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale (2), |
— |
având în vedere Rezoluția sa legislativă din 19 aprilie 2012 referitoare la propunerea de directivă a Consiliului privind o bază fiscală consolidată comună a societăților (CCCTB) (3), |
— |
având în vedere comunicatul de la finalul Reuniunii miniștrilor de finanțe și a guvernatorilor băncilor centrale din statele G20 care a avut loc la Moscova în zilele de 15 și 16 februarie 2013, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 10 februarie 2010 referitoare la promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale (4), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare și avizele Comisiei pentru dezvoltare și Comisiei pentru control bugetar (A7-0162/2013), |
A. |
întrucât se estimează că, în urma fraudei și evaziunii fiscale, a evitării plății impozitelor și a planificării fiscale agresive, se pierd în fiecare an în UE venituri fiscale potențiale având o valoare scandaloasă de 1 000 de miliarde EUR, reprezentând un cost aproximativ de 2 000 EUR pentru fiecare cetățean european în fiecare an, fără a fi luate măsuri corespunzătoare ca răspuns la această situație (5); |
B. |
întrucât această pierdere reprezintă: un pericol în ceea ce privește salvgardarea unei economii sociale de piață a UE, bazată pe servicii publice de calitate; o amenințare la adresa bunei funcționări a pieței unice; o lovitură dată eficienței și corectitudinii sistemelor fiscale din UE; și un risc la adresa transformării ecologice a economiei; întrucât generează și facilitează și mai mult obținerea de profituri dăunătoare din punct de vedere social care conduce la creșterea inegalității sociale, sporește lipsa de încredere a cetățenilor în instituțiile democratice și cultivă un mediu de deficit democratic; |
C. |
întrucât o parte importantă a sustenabilității fiscale este asigurarea bazei noastre de venituri; |
D. |
întrucât frauda și evaziunea fiscală reprezintă activități ilegale care constau în sustragerea de la îndeplinirea obligațiilor fiscale, în timp ce evitarea plății impozitelor constă în utilizarea legală, însă inadecvată, a regimului fiscal pentru a reduce sau a evita obligațiile fiscale, iar planificarea fiscală agresivă constă în a profita de detaliile tehnice ale unui regim fiscal sau de neconcordanțele dintre două sau mai multe regimuri fiscale în scopul de a reduce obligațiile fiscale; |
E. |
întrucât practicile privind evitarea plății impozitelor, facilitate prin dematerializarea în creștere a economiei, determină denaturări ale concurenței care aduc prejudicii întreprinderilor și creșterii europene; |
F. |
întrucât amploarea fraudei fiscale și a evitării plății impozitelor afectează încrederea cetățenilor în echitatea și legitimitatea colectării impozitelor și a regimului fiscal în general; |
G. |
întrucât lipsa de coordonare în materie de politici fiscale de la nivelul UE generează costuri și sarcini administrative semnificative pentru cetățenii și întreprinderile care desfășoară activități transfrontaliere în cadrul UE și poate duce la neimpozitare neintenționată sau la fraudă fiscală și evitarea plății impozitelor; |
H. |
întrucât persistența denaturărilor cauzate de practicile fiscale netransparente sau prejudiciabile ale jurisdicțiilor care joacă rolul de paradisuri fiscale poate genera fluxuri artificiale și poate afecta negativ piața internă a UE; întrucât concurența fiscală prejudiciabilă în cadrul UE este în mod evident contrară logicii unei piețe unice; întrucât sunt necesare eforturi mai mari în vederea armonizării bazelor de impozitare în cadrul unei Uniuni economice, fiscale și bugetare tot mai strânse; |
I. |
întrucât țările care beneficiază de programe de asistență și care și-au consolidat mecanismele de colectare a impozitelor și au eliminat privilegiile fiscale, în conformitate cu propunerile troicii, s-au confruntat în ultimii ani cu exodul a numeroase întreprinderi mari care doreau să beneficieze de privilegiile fiscale oferite de alte țări; |
J. |
întrucât acest lucru a cauzat în practică un transfer al sarcinii fiscale asupra lucrătorilor și a gospodăriilor cu venituri mici și a forțat guvernele să impună reduceri dăunătoare în serviciile publice; |
K. |
întrucât reducerile de locuri de muncă din ultimii ani din cadrul autorităților fiscale naționale ale majorității statelor membre prin măsuri de austeritate au periclitat în mare măsură punerea în aplicare a Planului de acțiune al Comisiei; |
L. |
întrucât utilizarea acestor practici de către întreprinderile multinaționale este în contradicție cu principiul concurenței loiale și al responsabilității întreprinderilor; |
M. |
întrucât răspunsul anumitor contribuabili la măsurile luate de statele membre în vederea remedierii lipsei de transparență a fost desfășurarea activității economice sau a tranzacțiilor prin intermediul unei alte jurisdicții cu un nivel mai scăzut de transparență; |
N. |
întrucât măsurile naționale unilaterale s-au dovedit în multe cazuri ineficace, insuficiente și, în anumite cazuri, chiar dăunătoare cauzei, iar acest lucru face necesară o abordare coordonată și multiplă la nivel național, al UE și internațional; întrucât lupta eficientă împotriva fraudei și evaziunii fiscale, a evitării plății impozitelor și a planificării fiscale agresive necesită o consolidare puternică a cooperării dintre autoritățile fiscale ale diferitelor state membre, precum și o cooperare consolidată a autorităților fiscale cu alte autorități de aplicare a legii dintr-un anumit stat membru; |
O. |
întrucât, astfel cum a precizat OCDE în raportul său intitulat „Addressing Base erosion and Profit Shifting”, aspectul politic fundamental care trebuie abordat este faptul că principiile comune internaționale desprinse din experiențele naționale privind împărțirea jurisdicției fiscale nu au ținut pasul cu mediul de afaceri în schimbare; întrucât este necesar un rol mai activ al Comisiei și al statelor membre pe scena internațională pentru a contribui la stabilirea unor standarde internaționale bazate pe principiile transparenței, schimbului de informații și abolirii măsurilor fiscale dăunătoare; |
P. |
întrucât țările în curs de dezvoltare nu au puterea de negociere necesară pentru a forța paradisurile fiscale să coopereze, să facă schimb de informații și să devină transparente; |
Q. |
întrucât jurnaliștii de investigație, sectorul neguvernamental și comunitatea academică au avut un rol esențial în expunerea cazurilor de fraudă fiscală, de evitare a plății impozitelor și de paradisuri fiscale și în informarea corespunzătoare a publicului în această privință; |
R. |
întrucât consolidarea mijloacelor de detectare a fraudei fiscale ar trebui să fie însoțită de o îmbunătățire a legislației existente privind asistența pentru recuperarea impozitelor, aplicarea unui tratament fiscal egal și garantarea caracterului practic pentru întreprinderi; |
S. |
întrucât, în februarie 2013, la reuniunea statelor G20 de la Moscova, miniștrii de finanțe europeni au jurat să adopte măsurile necesare pentru abordarea evitării plății impozitelor și au confirmat că efectele dorite nu se vor obține doar prin măsuri naționale; |
T. |
întrucât prețurile de transfer ce au ca rezultat evitarea plății impozitelor au un impact negativ asupra bugetelor țărilor în curs de dezvoltare, impunându-le o pierdere anuală estimată de circa 125 de miliarde EUR în venituri fiscale, ceea ce reprezintă aproape dublul sumei pe care acestea o primesc ca ajutor internațional; |
U. |
întrucât competența de legiferare în domeniul politicii fiscale aparține în prezent statelor membre, |
1. |
salută Planul de acțiune al Comisiei și recomandările sale prin care aceasta îndeamnă statele membre să ia măsuri imediate și coordonate împotriva paradisurilor fiscale și a planificării fiscale agresive; |
2. |
salută hotărârea exprimată de miniștrii de finanțe din statele G20 de a aborda erodarea bazei și transferul profiturilor; |
3. |
îndeamnă statele membre să își respecte angajamentul, să adopte Planul de acțiune al Comisiei și să pună integral în aplicare cele două recomandări; insistă asupra demarării de către statele membre a unor negocieri serioase și ca acestea să finalizeze procedurile aferente tuturor propunerilor legislative pendinte și să adopte măsuri referitoare la frauda fiscală, evaziunea fiscală, evitarea plății impozitelor, planificarea fiscală agresivă și paradisurile fiscale în teritoriile dependente; |
4. |
regretă faptul că statele membre nu au reușit încă să ajungă la un acord privind propunerile legislative esențiale precum propunerea din 2008 de modificare a Directivei 2003/48/CE a Consiliului privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi sau propunerea de directivă a Consiliului din 2011 privind o bază fiscală consolidată comună a societăților; |
5. |
regretă lipsa de progres substanțial până în prezent în domeniul impozitării în cadrul angajamentelor Pactului euro plus; |
6. |
salută inițiativa Comisiei de a crea o „platformă pentru buna guvernanță fiscală”; invită Comisia să monitorizeze îndeaproape punerea în aplicare a ambelor recomandări în toate statele membre și să consulte și să implice în lucrările platformei și forța de muncă, partenerii sociali și sindicatele fiscale naționale; invită Comisia să prezinte anual Consiliului și Parlamentului un raport referitor la activitatea și realizările platformei; |
7. |
consideră că amploarea și gravitatea problemei și urgența acțiunilor necesare sunt evidențiate de informațiile privind conturile bancare off-shore publicate în aprilie 2013 de către Consorțiul internațional al jurnalismului de investigație; solicită încă o dată, în lumina celor de mai sus, un angajament consolidat la nivel european și internațional în vederea promovării transparenței, ce ar trebui să conducă la încheierea unui acord multilateral obligatoriu la nivel internațional în materie de schimburi automate de informații de natură fiscală; |
Rolul UE pe scena internațională
8. |
subliniază că UE ar trebui să conducă dezbaterea în cadrul OCDE, al Forumului mondial privind transparența și schimburile de informații în scopuri fiscale, al G20, al G8 și al altor foruri multinaționale relevante privind lupta împotriva fraudei fiscale, a evitării plății impozitelor și a paradisurilor fiscale; îndeamnă Comisia și statele membre să sublinieze în mod consecvent pe scena internațională importanța extremă a consolidării cooperării privind lupta împotriva fraudei și evaziunii fiscale, a evitării plății impozitelor, a planificării fiscale agresive și a paradisurilor fiscale; subliniază că UE ar trebui să convingă și să asiste, dacă este cazul, țările terțe să-și consolideze și îmbunătățească sistemele de colectare a impozitelor prin adoptarea principiilor privind transparența, schimbul automat de informații și abolirea măsurilor fiscale prejudiciabile; încurajează Comisia și Consiliul să îmbunătățească asistența tehnică și eforturile vizând consolidarea capacităților în țările în curs de dezvoltare; |
9. |
consideră că este extrem de important ca statele membre să autorizeze Comisia să negocieze acorduri fiscale cu țări terțe în numele Uniunii în loc să continue cu practica negocierilor bilaterale care produc rezultate sub nivelul optim din punctul de vedere al întregii UE și, adesea, și din punctul de vedere al statului membru în cauză; |
10. |
subliniază obligația care le revine statelor membre care au obținut (6) sau doresc să obțină un ajutor financiar de a lua măsuri pentru consolidarea și îmbunătățirea capacității de colectare a impozitelor, precum și de combatere a fraudei și evaziunii fiscale; insistă asupra extinderii de către Comisia Europeană a acestei obligații la combaterea spălării de bani, a evitării plății impozitelor și a planificării fiscale agresive; |
11. |
invită Comisia să nu acorde finanțări din partea UE și să asigure că statele membre nu acordă ajutor de stat sau acces la achizițiile publice întreprinderilor care încalcă normele fiscale ale UE; îndeamnă Comisia și statele membre să solicite declararea de informații referitoare la sancțiuni sau condamnări pentru infracțiuni fiscale tuturor întreprinderilor care depun o ofertă pentru un contract de achiziții publice; sugerează ca autorităților publice să li se permită să includă o clauză în contractele de achiziții publice care să le permită rezilierea unui contract în cazul în care un furnizor încalcă ulterior aceste noi obligații de conformitate fiscală, respectând, în același timp, obligațiile convenite în temeiul Directivei revizuite privind întârzierea efectuării plăților; |
12. |
invită Comisia să propună standarde comune pentru tratatele fiscale dintre statele membre și țările în curs de dezvoltare în scopul de a evita erodarea bazei de impozitare pentru aceste țări; |
13. |
invită Comisia să pună mai multe resurse bugetare și mai mult personal la dispoziția DG TAXUD pentru a o ajuta să elaboreze politici și propuneri ale UE privind dubla neimpozitare, evaziunea fiscală și frauda fiscală; |
14. |
invită Comisia și statele membre să insiste, în cadrul relațiilor lor cu țările terțe, asupra aplicării cu strictețe a standardelor UE în chestiuni fiscale, în special în ceea ce privește viitoarele acorduri comerciale bilaterale sau multilaterale; |
15. |
salută Legea SUA privind conformitatea fiscală aplicabilă conturilor din străinătate (US Foreign Account Tax Compliance Act – FATCA) drept un prim pas în direcția schimbului automat de informații între UE și SUA în vederea combaterii fraudei fiscale transfrontaliere și a evaziunii fiscale; regretă, cu toate acestea, asumarea, în cadrul negocierilor cu SUA, unei abordări bilaterale/interguvernamentale, mai degrabă decât a unei poziții comune a UE de negociere; regretă lipsa unei reciprocități depline în cadrul schimbului de informații; solicită, în acest context, respectarea drepturilor cetățenilor UE la protecția datelor; |
16. |
invită Comisia și statele membre să analizeze în profunzime și să pună în aplicare în mod corespunzător recomandările Grupului de Acțiune Financiară Internațională (GAFI) din februarie 2012; |
Obiectivul principal – reducerea decalajului fiscal
17. |
invită statele membre să își asume angajamentul de a atinge obiectivul ambițios, dar realist, de a înjumătăți, cel puțin, decalajul fiscal până în 2020, având în vedere că acest lucru ar genera treptat noi venituri fiscale considerabil mai mari fără a crește ratele de impozitare; |
18. |
recunoaște în plus faptul că extinderea bazelor de impozitare existente deja, mai degrabă decât creșterea ratelor de impozitare sau introducerea de noi impozite, ar putea genera venituri suplimentare pentru statele membre; |
19. |
invită Comisia să elaboreze în sfârșit o strategie globală bazată pe măsuri legislative concrete în cadrul actualelor tratate în vederea eliminării decalajului fiscal în Uniune și să asigure că toate întreprinderile care desfășoară activități economice în UE își îndeplinesc obligațiile fiscale în toate statele membre în care își desfășoară activitatea; |
20. |
subliniază că măsurile în vederea reducerii decalajului fiscal și de abordare a paradisurilor fiscale, a evaziunii fiscale și a evitării plății impozitelor ar conduce la condiții concurențiale echitabile și transparente pe piața internă, ar favoriza consolidarea bugetară, reducând, în același timp, nivelurile datoriei suverane, ar crește resursele pentru investițiile publice, ar îmbunătăți eficiența și echitatea regimurilor fiscale naționale și ar consolida respectarea generală a legislației fiscale, atât în UE, cât și în țările în curs de dezvoltare; |
21. |
îndeamnă Comisia și statele membre să consolideze utilizarea Programului Fiscalis, integrând strategia privind reducerea decalajului fiscal în cadrul acestuia; |
22. |
solicită Comisiei să studieze posibilitatea introducerii impozitării europene asupra modelelor de afaceri transfrontaliere și asupra comerțului electronic; |
MĂSURI PROPUSE DE PARLAMENTUL EUROPEAN CA PRIORITĂŢI ALE STRATEGIEI UNIUNII PRIVIND REDUCEREA DECALAJULUI FISCAL:
Frauda și evaziunea fiscală
23. |
îndeamnă statele membre să aloce resursele de personal, expertiză și bugetare necesare administrațiilor lor fiscale naționale și personalului lor însărcinat cu controlul fiscal, precum și resurse pentru formarea personalului din domeniul administrării fiscale, axată pe cooperarea transfrontalieră în materie de fraudă fiscală și de evitare a plății impozitelor și să introducă instrumente solide împotriva corupției; |
24. |
invită Comisia să întreprindă acțiuni imediate în privința transparenței plății impozitelor întreprinderilor obligând toate întreprinderile multinaționale să publice o cifră unică simplă pentru suma impozitelor plătite în fiecare stat membru în care își desfășoară activitatea; |
25. |
subliniază importanța unei baze fiscale consolidate comune a societăților (CCCTB) și invită statele membre să aprobe și să pună în aplicare directiva privind o CCCTB, trecând progresiv de la un regim facultativ la un regim obligatoriu, astfel cum este prevăzut în Rezoluția legislativă din 19 aprilie 2012 referitoare la Propunerea de directivă a Consiliului privind o bază fiscală consolidată comună a societăților (CCCTB); |
26. |
consideră că autoritățile competente ar trebui să ia măsuri și să suspende sau să revoce licențele bancare ale instituțiilor financiare și ale consultanților financiari în cazul în care aceștia favorizează frauda fiscală oferind produse sau servicii care le permit clienților să se sustragă de la plata impozitelor sau în cazul în care aceștia refuză să coopereze cu autoritățile fiscale; |
27. |
salută includerea de către Comisie a prezentării infracțiunilor fiscale ca infracțiuni principale în materie de spălare a banilor în vederea noii Directive privind combaterea spălării banilor (2013/0025(COD)) și solicită implementarea rapidă a directivei; încurajează Comisia să prezinte propuneri care să vizeze combaterea armonizată a fraudei fiscale în temeiul dreptului penal, în special în ceea ce privește anchetele transfrontaliere și mutuale; transmite Comisiei un semnal de alarmă privind consolidarea cooperării sale cu alte organisme ale UE de aplicare a legii, în special cu autoritățile responsabile pentru combaterea spălării banilor, justiție și securitate socială; |
28. |
invită statele membre să înlăture toate obstacolele din cadrul legislației naționale care împiedică cooperarea și schimbul de informații cu instituțiile UE și în interiorul statelor membre, garantând, în același timp, o protecție eficace a datelor privind contribuabilii; |
29. |
invită Comisia să identifice domeniile în care reglementarea UE și cooperarea administrativă între statele membre ar putea fi îmbunătățite în vederea reducerii fraudei fiscale, inclusiv prin utilizarea corectă a programelor Fiscalis și Vamă; |
30. |
salută adoptarea de către Consiliu a noului cadru de cooperare administrativă și solicită punerea în aplicare fără întârziere a acestui cadru de către statele membre; |
31. |
încurajează statele membre să caute date care constituie dovezi flagrante de evaziune fiscală în alte registre care aparțin guvernelor, cum ar fi bazele de date privind autovehiculele, terenurile, iahturile și alte bunuri și să le partajeze cu alte state membre și cu Comisia; |
32. |
subliniază importanța punerii în aplicare a unor noi strategii și a utilizării mai eficiente a structurilor europene existente pentru a consolida lupta împotriva fraudei în domeniul TVA-ului, în special a fraudei de tip carusel; îndeamnă, în această privință, Consiliul să adopte și să pună în aplicare fără întârziere Directiva de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoare adăugată în ceea ce privește un mecanism de reacție rapidă împotriva fraudelor în materie de TVA; |
33. |
încurajează statele membre să continue și să îmbunătățească, în cadrul noului program Fiscalis 2020, controalele simultane vizând identificarea și combaterea fraudei fiscale transfrontaliere și să faciliteze prezența funcționarilor străini în birourile administrațiilor fiscale și pe durata anchetelor administrative; subliniază importanța unei cooperări mai solide între autoritățile fiscale și alte organisme de aplicare a legii, în special în vederea distribuirii informațiilor dobândite cu privire la investigațiile legate de infracțiunile de spălare a banilor și de infracțiunile fiscale conexe; |
34. |
reamintește faptul că eliminarea economiei subterane nu se poate realiza fără oferirea unor stimulente adecvate; sugerează, în plus, că statele membre trebuie să prezinte rapoarte, prin intermediul unui grafic de performanțe, privind progresele realizate în reducerea economiilor lor subterane; |
35. |
sprijină eforturile depuse de Organizația Internațională a Comisiilor de Valori Mobiliare (IOSCO) privind introducerea identificatorilor entităților juridice ca pas spre asigurarea trasabilității și a transparenței tranzacțiilor financiare, lucru esențial în facilitarea combaterii fraudei fiscale; |
36. |
constată că desființarea privilegiilor fiscale poate genera reforme cuprinzătoare care să conducă la un sistem de impozitare simplu, ușor de înțeles și echitabil; |
37. |
subliniază faptul că procedurile juridice împotriva fraudei fiscale sunt greoaie și de lungă durată, iar cei găsiți vinovați primesc în final pedepse relativ ușoare, ceea ce conferă fraudei fiscale caracterul unei infracțiuni fără risc; |
38. |
subliniază potențialul e-guvernării pentru creșterea transparenței și combaterea fraudei și a corupției, contribuind, astfel, la protejarea fondurilor publice; accentuează necesitatea unor acte legislative care să favorizeze inovarea continuă; |
39. |
invită Comisia să soluționeze în special problema nepotrivirilor hibride dintre diferitele sisteme fiscale existente în statele membre; |
40. |
constată, totuși, că, întrucât TVA este o „resursă proprie”, evaziunea fiscală în acest domeniu are, în mod cert, un efect direct atât asupra economiilor statelor membre, cât și asupra bugetului UE; reamintește că, potrivit Curții de Conturi, „evaziunea în materie de TVA afectează interesele financiare ale statelor membre; aceasta are un impact asupra bugetului UE, întrucât duce la colectarea unei sume mai mici în contul resurselor proprii bazate pe TVA; această pierdere este compensată prin resursele proprii bazate pe VNB, având ca efect distorsionarea contribuțiilor individuale ale statelor membre la bugetul UE; mai mult, frauda fiscală subminează buna funcționare a pieței interne și constituie un obstacol în calea unei concurențe loiale” (7); |
41. |
constată că sistemul de TVA din UE contribuie într-o manieră semnificativă la veniturile publice – 21 % în 2009 (8) – fiind, însă, de asemenea, cauza unui nivel foarte ridicat atât al costurilor de conformare, care nu sunt necesare, cât și al evaziunii fiscale; |
42. |
constată faptul că, de la introducerea TVA, modelul de colectare al acesteia a rămas neschimbat; subliniază că, întrucât acest model este învechit, având în vedere multiplele schimbări care au avut loc în sfera economică și tehnologică, utilizarea sa în continuare duce la pierderi substanțiale; |
43. |
subliniază că buna funcționare a sistemului vamal are consecințe directe pentru calcularea TVA; este profund îngrijorat de faptul că controalele vamale de pe teritoriul UE nu funcționează corespunzător, ducând la pierderi semnificative în materie de TVA (9); consideră inacceptabil faptul că, în cele mai multe state membre, autoritățile fiscale nu au acces direct la informațiile vamale, verificarea încrucișată automată cu informațiile fiscale nefiind, așadar, posibilă; subliniază faptul că crima organiză este conștientă de slăbiciunile sistemului actual; |
44. |
invită Comisia și statele membre să ia în considerare stabilirea de măsuri pentru a permite reutilizarea socială a fondurilor confiscate prin procese penale în cazurile de fraudă și de evaziune fiscală; solicită, prin urmare, reutilizarea în scopuri sociale a unei părți substanțiale a fondurilor confiscate și reinjectarea acesteia în economiile locale și regionale afectate direct sau indirect de infracțiunile fiscale; |
45. |
invită Comisia și statele membre să promoveze un mediu în care rolul societății civile în expunerea cazurilor de fraudă fiscală și de paradisuri fiscale să fie complet protejat, printre alte, prin crearea unor sisteme eficiente de protecție a denunțătorilor și a surselor jurnalistice; |
Evaziunea fiscală și planificarea fiscală agresivă
46. |
invită statele membre să adopte și să pună în aplicare în mod prioritar Directiva modificată privind impozitarea economiilor pentru a remedia lacunele directivei existente și pentru a preveni mai bine evaziunea fiscală; |
47. |
salută dezbaterile la nivel internațional pe tema actualizării orientărilor OCDE privind prețurile de transfer, adică transferul profiturilor către paradisurile fiscale pentru a evita plata impozitelor atât în țările dezvoltate cât și în cele în curs de dezvoltare; îndeamnă Comisia Europeană și statele membre să acționeze imediat în vederea revizuirii normelor actuale privind prețurile de transfer, în special în ceea ce privește transferul riscurilor și al activelor necorporale, divizarea artificială a proprietății asupra activelor între entitățile juridice ale unui grup și tranzacțiile dintre aceste entități care rareori ar avea loc între persoane independente; invită Comisia și statele membre să dezvolte sistemul acordului de preț în avans aplicabil prețurilor de transfer, prin care s-ar adăuga o nouă cerință la obligațiile existente în temeiul orientărilor din documentația prețurilor de transfer în UE. sugerează ca documentația, precum și cerințele legate de declarația fiscală să fie mai ample pentru tranzacțiile derulate cu jurisdicții care se află pe „lista neagră”; |
48. |
salută progresele înregistrate în ceea ce privește raportarea defalcată pe țari în conformitate cu directivele privind contabilitatea și transparența; invită Comisia să introducă, drept etapă următoare, raportarea defalcată pe țări în cazul întreprinderilor transfrontaliere din toate sectoarele pentru sporirea transparenței tranzacțiilor legate de plăți, solicitând declararea de informații precum natura activităților întreprinderii și amplasarea sa geografică, cifra de afaceri, numărul de angajați cu normă întreagă, profiturile sau pierderile înainte de impozite, impozitul pe profit sau pe pierdere și subvențiile publice primite, defalcate pe țări, referitoare la operațiunile grupului în ansamblul său, pentru a monitoriza respectarea normelor privind prețurile de transfer corespunzătoare; |
49. |
solicită ca propunerea de revizuire a Directivei privind combaterea spălării banilor să fie completată prin introducerea obligației de a crea registre guvernamentale disponibile publicului privind dreptul de uzufruct al întreprinderilor, al fondurilor fiduciare, al fundațiilor și al altor structuri juridice similare; |
50. |
invită statele membre să îmbunătățească eficacitatea Codului de conduită în domeniul impozitării întreprinderilor prin abordarea la nivelul Consiliului a chestiunilor în cazurile ce necesită luarea unor decizii politice urgente; îndeamnă Comisia să intervină activ în cazurile în care Grupul de lucru pentru codul de conduită nu reușește să se pună de acord cu privire la procedurile de eliminare a incoerențelor din regimurile fiscale naționale; |
51. |
invită Comisia să pregătească și să promoveze un cod de conduită pentru auditori și consilieri; invită firmele de audit să transmită un semnal de alarmă autorităților fiscale naționale privind orice semn de planificare fiscală agresivă din partea întreprinderii auditate; |
52. |
consideră că auditorilor nu ar trebui să li se permită să presteze servicii interzise care nu au legătură cu auditul, iar serviciile de consiliere fiscală privind structurarea tranzacțiilor și consultanța fiscală trebuie considerate a constitui astfel de servicii; |
53. |
ia act de faptul că identificarea corespunzătoare a contribuabililor este esențială pentru schimbul eficace de informații între administrațiile fiscale naționale; invită Comisia să accelereze crearea unui număr de identificare fiscală la nivelul UE (TIN), aplicabil tuturor persoanelor juridice și fizice angajate în tranzacții transfrontaliere; consideră că TIN ar trebui conectat la o bază de date internațională deschisă pentru sistemul TVA (VIES), contribuind la identificarea impozitelor neplătite și a altor obligații evitate; |
54. |
invită Comisia să prezinte, în 2013, o propunere pentru revizuirea Directivei privind societățile-mamă și a Directivei privind dobânzile și redevențele, în vederea revizuirii și alinierii clauzelor anti-abuz din ambele directive și în vederea eliminării dublei neimpozitări facilitate de entitățile hibride și de instrumentele financiare din UE; |
55. |
îndeamnă statele membre să pună rapid în aplicare propunerea Comisiei care vizează introducerea unei norme generale anti-abuz pentru a combate practicile de planificare fiscală agresivă și să includă o clauză în convențiile lor de evitare a dublei impozitări pentru a evita cazurile de dublă neimpozitare; încurajează statele membre să ignore orice beneficiu fiscal generat de aranjamente artificiale sau de cele fără substanță comercială; recomandă începerea lucrărilor de elaborare a setului standard de norme destinat statelor membre ale UE pentru prevenirea dublei impozitări; |
56. |
salută activitățile Comisiei vizând crearea unui cod al contribuabilului european; consideră că un astfel de cod va contribui la creșterea legitimității și a clarității regimului fiscal în cauză, va spori cooperarea și încrederea dintre administrațiile fiscale și contribuabili și-i va ajuta pe aceștia prin asigurarea unei mai mari transparențe cu privire la drepturile și obligațiile lor; |
57. |
încurajează Comisia și statele membre să stabilească mecanisme eficiente de colectare a veniturilor care să minimizeze distanța dintre contribuabili și autoritățile fiscale și să maximizeze utilizarea tehnologiei moderne; invită Comisia să abordeze aspectele complexe ale impozitării comerțului electronic prin elaborarea unor standarde adecvate în UE; |
58. |
invită statele membre să asigure creșterea în cea mai mare măsură posibilă a transparenței activităților de lobby din sectorul financiar, activități ce au adesea ca rezultat evitarea în mod legal a plății impozitelor și sisteme de planificare fiscală agresivă; |
59. |
încurajează Comisia Europeană să reglementeze fluxurile financiare din statele membre către țările terțe, efectuate în scopul evitării plății impozitelor, și să creeze un cadru fiscal echilibrat și competitiv; |
60. |
îndeamnă Comisia să ia măsuri privind unitățile de planificare fiscală agresivă ale întreprinderilor, în special din sectorul serviciilor financiare; |
61. |
invită Comisia Europeană să efectueze o analiză detaliată a diferenței care există, în cadrul statelor membre, între cotele de impozitare legale și cotele de impozitare efective ale societăților, pentru a se asigura că dezbaterea privind armonizarea fiscală se bazează pe date obiective; |
62. |
invită statele membre să notifice și să facă publice deciziile fiscale respective ale autorităților naționale privind întreprinderile transfrontaliere; invită statele membre să aplice cerințe de fond stricte pentru întreprinderile transfrontaliere în vederea obținerii unei decizii fiscale; |
63. |
constată că fondurile fiduciare sunt adesea utilizate ca mijloace de evaziune fiscală; ia act cu îngrijorare de faptul că majoritatea țărilor nu impun înregistrarea acordurilor juridice; invită UE să introducă un registru european pentru fondurile fiduciare și alte entități secrete, ca o condiție prealabilă pentru combaterea evaziunii fiscale; |
Paradisurile fiscale
64. |
solicită Uniunii să adopte o abordare comună în ceea ce privește paradisurile fiscale; |
65. |
salută angajamentul luat de Comisie în direcția promovării schimburilor automate de informații, în calitate de viitor standard european și internațional de transparență și de schimb de informații în ceea ce privește chestiunile fiscale; solicită încă o dată măsuri, în plus față de cadrul OCDE, de combatere a fluxurilor financiare ilicite și a evaziunii și fraudei fiscale, având în vedere diferitele lor deficiențe; regretă faptul că OCDE permite guvernelor să evite includerea pe lista sa neagră doar pe baza unei simple promisiuni de a respecta principiile privind schimbul de informații, fără a garanta punerea efectivă în aplicare a principiilor respective; consideră, de asemenea, că obligația de a încheia acorduri cu alte 12 țări pentru a nu mai figura pe lista neagră este arbitrară, deoarece nu se referă la indicatori calitativi care să permită o evaluare obiectivă cu privire la respectarea practicilor de bună guvernanță; |
66. |
invită Comisia să adopte o definiție clară și un set comun de criterii pentru identificarea paradisurilor fiscale, precum și măsuri adecvate aplicabile jurisdicțiilor identificate, care să fie implementate până la 31 decembrie 2014, și să se asigure că acestea sunt aplicate în mod consecvent în toată legislația UE; sugerează ca definiția să fie bazată pe standardele OCDE în materie de transparență și schimb de informații, precum și pe principiile și criteriile prevăzute de Codul de conduită; consideră, în acest sens, că o jurisdicție trebuie considerată paradis fiscal dacă mai multe din condițiile următoare sunt îndeplinite:
|
67. |
îndeamnă Comisia ca, până la 31 decembrie 2014, să identifice paradisurile fiscale și să întocmească o listă neagră publică a acestora la nivel european; invită, în acest context, autoritățile competente:
|
Dimensiunea internațională
68. |
consideră că standardele minime din Recomandarea Comisiei privind măsuri menite să încurajeze țările terțe să aplice standarde minime de bună guvernanță în chestiuni fiscale ar trebui să se aplice în mod explicit și statelor membre; |
69. |
încurajează statele membre să coopereze cu țările terțe în curs de dezvoltare care nu sunt paradisuri fiscale și să le ofere asistență, ajutându-le să combată în mod eficace frauda și evaziunea fiscală, în special prin măsuri de consolidare a capacităților; sprijină solicitarea Comisiei potrivit căreia, în acest scop, statele membre ar trebui să detașeze experți fiscali în aceste țări pentru o perioadă limitată; |
70. |
invită Comisia să contribuie pe deplin la continuarea dezvoltării proiectului BEPS („Base Erosion and Profit Shifting”) al OCDE prin distribuirea de analize privind regimurile fiscale problematice din și dintre statele membre și privind schimbările care sunt necesare în statele membre și la nivelul UE pentru a evita frauda și evaziunea fiscală, precum și orice formă de planificare fiscală agresivă; invită Comisia să informeze periodic Consiliul și Parlamentului cu privire la acest proces; |
71. |
subliniază necesitatea mobilizării și a garantării resurselor fiscale în țările în curs de dezvoltare în scopul realizării Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului (ODM), deoarece acestea sunt mai previzibile și sustenabile decât ajutoarele străine și contribuie la reducerea datoriei; constată, totodată, că proporția resurse/PIB este scăzută în majoritatea țărilor în curs de dezvoltare, care se confruntă cu dificultăți sociale, politice și administrative în ceea ce privește crearea unui sistem sănătos al finanțelor publice, făcându-le astfel vulnerabile în fața activităților de fraudă și evaziune fiscală ale contribuabililor individuali și ale corporațiilor; |
72. |
remarcă cu îngrijorare faptul că majoritatea țărilor în curs de dezvoltare se află într-o poziție foarte slabă de negociere față de unii investitori străini direcți care „umblă” după subvenții și scutiri fiscale; consideră că în cazul investițiilor de mărime considerabilă, întreprinderilor ar trebui să li se solicite să își asume angajamente precise cu privire la efectele secundare pozitive ale proiectului în ceea ce privește dezvoltarea economică și socială la nivel local și/sau național; |
73. |
subliniază că scurgerile ilicite de capital constituie o explicație fundamentală pentru datoria țărilor în curs de dezvoltare, în timp ce planificarea fiscală agresivă contravine principiilor responsabilității sociale a întreprinderilor; |
74. |
observă că sistemele fiscale din numeroase țări în curs de dezvoltare nu sunt în conformitate cu standardele internaționale (demonstrând o jurisdicție fiscală slabă și ineficiențe în ceea ce privește administrarea fiscală, un nivel ridicat de corupție, o capacitate insuficientă de a introduce și a sprijini registre fiscale funcționale etc.); invită UE să îmbunătățească asistența sa acordată prin Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD) și prin Fondul european de dezvoltare (FED) în ceea ce privește guvernarea fiscală și în abordarea situațiilor de fraudă fiscală internațională și de optimizare excesivă prin consolidarea capacităților țărilor în curs de dezvoltare de a detecta și a urmări penal practicile necorespunzătoare printr-o cooperare sporită în materie de guvernare fiscală; consideră, de asemenea, că ar trebui sprijinită reconversiunea economică a țărilor în curs de dezvoltare care sunt paradisuri fiscale; |
75. |
salută primii pași realizați prin intermediul evaluărilor colegiale ale Forumului mondial (FM) privind evaziunea fiscală; consideră, totuși, că, punându-se accentul pe sistemul de schimburi de informații „la cerere” al OCDE, standardele FM vor fi ineficace în reducerea fluxurilor financiare ilegale; |
76. |
evidențiază faptul că, prin consolidarea unei abordări bilaterale, mai degrabă decât a uneia multilaterale, asupra chestiunilor transnaționale în materie de fiscalitate, acordurile privind dubla impozitare (ADI) riscă să încurajeze prețurile de transfer și arbitrajul de reglementare; invită, prin urmare, Comisia să se abțină de la promovarea unor astfel de acorduri, în locul acordurilor privind schimbul de informații în domeniul fiscal (TIEA), deoarece cele dintâi au ca rezultat o pierdere fiscală pentru țările în curs de dezvoltare prin ratele reduse ale impozitului reținut la sursă asupra plății dividendelor, dobânzilor și redevențelor; |
o
o o
77. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, OCDE și Comitetului de experți al ONU pentru cooperarea internațională în chestiuni fiscale, Comitetului de supraveghere a activității OLAF și OLAF. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0137.
(2) JO C 199 E, 7.7.2012, p. 37
(3) Texte adoptate, P7_TA(2012)0135.
(4) JO C 341 E , 16.12.2010, p. 29.
(5) http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/tax_fraud_evasion/index_en.htm
(6) Regulamentul (UE) nr. 472/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre afectate sau amenințate de dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară în zona euro.
(7) Raportul special al Curții de Conturi nr. 13/2011, p. 11, punctul 5.
(8) Parlamentul European, Direcția Generală Politici Interne, Departamentul tematic A (Politici economice și științifice): „Simplifying and Modernising VAT in the Digital Single Market” (Simplificarea și modernizarea TVA-ului pe piața unică digitală), (IP/A/IMCO/ST/2012_03), septembrie 2012, disponibil în limba engleză la adresa: http://www.europarl.europa.eu/committees/en/studiesdownload.html?languageDocument=EN&file=75179
(9) Conform Raportului special nr. 13/2011 al Curții de Conturi a constatat că doar aplicarea procedurii vamale 42 a reprezentat în 2009 pierderi extrapolate de aproximativ 2 200 de milioane EUR în șapte state membre auditate de Curte, reprezentând 29 % din TVA-ul aplicabil în mod teoretic la valoarea impozabilă a tuturor importurilor realizate, în 2009, în temeiul procedurii vamale 42 în cele șapte state membre respective.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/65 |
P7_TA(2013)0206
Raportul anual privind fiscalitatea: modalități de exploatare a potențialului de creștere economică al UE
Rezoluţia Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la raportul anual privind fiscalitatea: modalități de exploatare a potențialului de creștere economică al UE (2013/2025(INI))
(2016/C 055/08)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și articolele 26, 110-115 și 120 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de directivă a Consiliului de modificare a Directivei 2003/48/CE privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (COM(2008)0727), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de decizie a Consiliului privind autorizarea unei cooperări consolidate în domeniul taxei pe tranzacțiile financiare (COM(2012)0631), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de directivă a Consiliului privind o bază fiscală consolidată comună a societăților (CCCTB) (COM(2011)0121), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de directivă a Consiliului de modificare a Directivei 2003/96/CE privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (COM(2011)0169), |
— |
având în vedere poziţia sa din 11 septembrie 2012 privind impozitul pe profit: sistemul comun de impozitare aplicabil plăților de dobânzi și de redevențe (reformare) (1), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 27 iunie 2012 privind modalitățile concrete de intensificare a luptei împotriva fraudei și evaziunii fiscale, inclusiv în ceea ce privește țările terțe (COM(2012)0351), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind un plan de acțiune în vederea consolidării luptei împotriva fraudei și a evaziunii fiscale (COM(2012)0722), |
— |
având în vedere Recomandarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind planificarea fiscală agresivă (C(2012)8806), |
— |
având în vedere Recomandarea Comisiei din 6 decembrie 2012 privind măsuri menite să încurajeze țările terțe să aplice standarde minime de bună guvernanță în chestiuni fiscale (C(2012)8805), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 14 decembrie 2012 privind consolidarea pieței unice prin eliminarea obstacolelor fiscale transfrontaliere pentru autoturisme (COM(2012)0756), |
— |
având în vedere propunea Comisiei de regulament de instituire a unui program de acțiune pentru impozitare în Uniunea Europeană pentru perioada 2014-2020 (Fiscalis 2020) (COM(2012)0465), |
— |
având în vedere raportul Comisiei referitor la finanțele publice în UEM (European Economy nr. 4/2012), |
— |
având în vedere rezoluţia sa din 16 ianuarie 2013 referitoare la finanțele publice în UEM – 2011 și 2012 (2), |
— |
având în vedere raportul Comisiei referitor la reformele fiscale în statele membre ale UE (European Economy nr. 6/2012), |
— |
având în vedere „Agenda fiscală a OCDE pentru 2012” (3), |
— |
având în vedere Raportul OCDE intitulat „Addressing Base Erosion and Profit Shifting” (4), |
— |
având în vedere documentul de lucru al Deutsche Bank din 5 octombrie 2012 privind impactul sistemelor fiscale asupra creșterii economice în Europa (5), |
— |
având în vedere Strategia UE 2020 (COM(2010)2020), |
— |
având în vedere concluziile Consiliului Ecofin din 10 iulie 2012 (6), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Analiza anuală a creșterii pentru 2013” (COM(2012)0750), |
— |
având în vedere concluziile Consiliului din 12 februarie 2013 referitoare la Raportul privind mecanismul de alertă 2013 (7), |
— |
având în vedere concluziile Consiliilor Europene din 29 iunie, din 19 octombrie și din 14 decembrie 2012, |
— |
având în vedere declarația finală a reuniunii G20 a miniștrilor de finanțe și a guvernatorilor băncilor centrale de la Moscova din perioada 15–16 februarie 2013 (8), |
— |
având în vedere programul de lucru al Președinției Irlandeze a Consiliului, |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare (A7-0154/2013), |
A. |
întrucât perspectiva creșterii economice și a ratei de ocupare a forței de muncă în UE – în mare parte datorată atenției slabe acordate, în configurația actuală de politici, investițiilor, competitivității, ocupării forței de muncă și impozitării corecte și eficiente – este negativă; întrucât zona euro în ansamblul său se confruntă cu o recesiune dublă; |
B. |
întrucât, de la izbucnirea crizei recente a datoriilor, structura veniturilor fiscale s-a schimbat destul de mult într-o serie de state membre, iar efectele structurale și ciclice conexe ale acestei modificări sunt greu de deosebit; întrucât, în dezvoltarea politicii fiscale, principiile subsidiarității și managementului pe mai multe niveluri ar trebui luate în considerare pe deplin, în conformitate cu legislația relevantă a statelor membre; |
C. |
întrucât, din cauza crizei, care a scos în evidență slăbiciunile structurale ale unor economii din UE, și care continuă să afecteze potențialul de creștere economică în Uniunea Europeană, statele membre se confruntă cu dificila provocare de a trebui să-și echilibreze bugetele, promovând în același timp creșterea economică și ocuparea forței de muncă; |
D. |
întrucât, de la începutul mileniului, poate fi observată în UE o tendință către dezvoltarea unui sistem fiscal mai favorabil creșterii; |
E. |
întrucât sistemele fiscale din UE sunt orientate astfel încât să fie favorabile întreprinderilor cu scopul de a spori capacitatea lor de a genera creștere economică și locuri de muncă; |
F. |
întrucât, într-un mediu al creșterii lente și al recesiunii, întârzierea desconcentrării plăților anticipate ale impozitelor creează probleme suplimentare de lichiditate pentru corporații; |
G. |
întrucât impactul crizei ar trebui redus printr-o politică fiscală compatibilă cu obiectivele Strategiei Europa 2020 și acest lucru trebuie să constituie o prioritate; |
H. |
întrucât necesitatea de a restabili credibilitatea politicilor bugetare și de a reduce datoria suverană a statelor membre impune modificarea cheltuielilor bugetare, implementarea rapidă a unor reforme structurale favorabile creșterii economice, îmbunătățirea metodelor de colectare a taxelor și modificarea unor taxe, astfel încât să se acorde prioritate, acolo unde este cazul, acelor impozite care sunt percepute pe capital, pe activități dăunătoare mediului și pe unele tipuri de consum, mai degrabă decât de cele percepute pe muncă; |
I. |
întrucât o dezvoltare inteligentă și activă a politicilor în domeniul fiscalității ecologice este un element esențial pentru implementarea principiului „poluatorul plătește”, pentru consolidarea creșterii și și pentru viabilitatea perspectivelor de creștere; |
Observații generale
1. |
ia act de faptul că politica fiscală rămâne în continuare în sfera de competență a statelor membre și că, prin urmare, diferitele lor sisteme fiscale trebuie respectate; reține că transferul de competențe în domeniul impozitării de la nivel național la nivelul Uniunii, impune o modificare a tratatului, care presupune, în schimb, acordul unanim al tuturor statelor membre; constată, cu toate acestea, că aceasta nu exclude coordonarea eficace a acordurilor fiscale la nivel european; subliniază că, în dezvoltarea politicii fiscale, principiile subsidiarității și managementului pe mai multe niveluri ar trebui luate în considerare pe deplin, în conformitate cu legislația relevantă a statelor membre; |
2. |
constată că structura optimă a sistemelor fiscale depinde de numeroși factori și, prin urmare, diferă de la o țară la alta; subliniază că planificarea și ajustarea adecvată a politicilor fiscale pe termen scurt, mediu și lung sunt indispensabile; |
3. |
subliniază progresele realizate în domeniul coordonării politicilor fiscale, însă evidențiază faptul că cetățenii și întreprinderile din UE implicate în activități transfrontaliere se confruntă în continuare cu costuri considerabile, cu sarcini birocratice și cu diferențe de natură juridică, care trebuie eliminate cât mai curând pentru a le permite să beneficieze pe deplin de piața unică; |
4. |
constată că o competiție corectă și sănătoasă între diferitele sisteme fiscale în piața unică are efecte stimulatoare asupra economiilor europene; subliniază, pe de altă parte, că o competiție dăunătoare are un impact economic negativ; având în vedere Raportul OCDE intitulat „Addressing Base Erosion and Profit Shifting”, subliniază că sunt esențiale instituții funcționale, bazate pe un cadru juridic și administrativ solid și echitabil; |
5. |
constată că, pe lângă asigurarea conformității cu politici fiscale sustenabile, pentru a atinge echilibrul economic este necesară implementarea unor măsuri care să conducă la creștere, cum ar fi lupta împotriva fraudei și evaziunii fiscale, modificarea impozitării în sensul multiplicării domeniilor fiscale favorabile creșterii economice și oferirea unui stimulent fiscal viabil atât pentru persoanele care desfășoară activități independente, cât și pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM), în special în vederea promovării inovării și a activităților de cercetare și dezvoltare; |
6. |
subliniază că instituirea unui mediu fiscal clar, transparent, previzibil și stabil pe piața unică este în interesul întreprinderilor și al cetățenilor, deoarece lipsa transparenței reglementărilor fiscale reprezintă un obstacol pentru activitățile și investițiile transfrontaliere interne și externe din UE; sugerează că în fiecare stat membru ar trebui să fie disponibile informații mai multe și de o calitate mai bună, destinate persoanelor și întreprinderilor, cu privire la normele, cerințele și reglementările în materie de impozitare; |
7. |
recomandă statelor membre să acționeze cu atenție atunci când modifică impozitele existente și introduc noi impozite, asigurându-se că acest lucru are loc într-un mod favorabil creșterii economice și că cetățenii și întreprinderile dispun de suficient timp și de modalități adecvate pentru a se pregăti înainte de intrarea în vigoare a măsurilor fiscale; |
8. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la efectele pe care trecerea din multe state membre la o impozitare mai intensă a consumului le-ar putea avea asupra inegalităților sociale; solicită statelor membre să acorde atenție acestei eventuale probleme și să studieze cu atenție implicațiile negative ale reducerii progresivității sistemului fiscal în ansamblu; consideră că ar trebui să existe un anumit grad de flexibilitate în sistemul de TVA – în cazuri justificate în mod corespunzător, conform prevederilor Directivei privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, legate de cultură sau de nevoile de bază, de exemplu – dacă unele categorii de produse ar putea fi impozitate la rate sub cota standard; |
9. |
consideră că, pentru a face din bugetul UE un instrument util de intensificare a creșterii economice, sunt necesare resurse proprii, cu scopul de a acorda mai multă autonomie Comisiei în propunerile sale. |
Identificarea resurselor ascunse care ar putea contribui la creșterea economică prin intermediul politicii fiscale
10. |
observă că, în esență, dezvoltarea depinde de factori precum forța de muncă, capitalul și progresul tehnologic, precum și productivitatea și eficiența resurselor, iar politica fiscală ar trebui ajustată la acești factori pe termen scurt, mediu și lung; subliniază, prin urmare, importanța unui proces decizional concertat în acest scop; |
11. |
ia act de faptul că politica fiscală ar trebui concepută cu scopul de a consolida economia, printre altele, prin crearea unor structuri fiscale care să stimuleze o cerere agregată pe termen lung, să faciliteze activitățile orientate către export, să încurajeze crearea de locuri de muncă și să promoveze o dezvoltare sustenabilă; |
12. |
presupune că majorarea impozitelor în anumite domenii, cum ar fi accizele, ar putea avea anumite efecte pozitive, canalizând resurse suplimentare și aducând astfel avantaje cetățenilor și economiei reale; |
13. |
subliniază că acordarea de stimulente fiscale pentru domeniul cercetării și dezvoltării poate aduce avantaje pe termen lung, cum ar fi creșterea și crearea de locuri de muncă în economii bazate pe cunoaștere, în special dacă sunt integrate într-o strategie fiscală generală echilibrată; consideră că aceasta ar trebui să fie luată în considerare atât la nivel european, cât și la nivel național; |
14. |
recunoaște faptul că extinderea bazelor de impozitare existente deja, mai degrabă decât creșterea ratelor de impozitare sau introducerea de noi impozite, ar putea genera venituri suplimentare pentru statele membre; |
15. |
reamintește faptul că reducerile de impozite ar trebui să se bazeze pe o politică fiscală solidă și planificată cu responsabilitate, în cadrul căreia sustenabilitatea finanțelor publice nu este pusă în pericol în niciun fel, și însoțită de măsuri de promovare a competitivității, creșterii economice și ocupării forței de muncă; |
16. |
consideră că este necesară crearea, pe baza unei analize aprofundate, a unui sistem european de informații fiscale, care să servească nu la armonizarea diferitelor structuri fiscale naționale, ci la facilitarea coordonării acestora în mod continuu și transparent, urmărind reducerile și majorările efectuate în cadrul fiecărei structuri; |
17. |
constată faptul că, pentru funcționarea unui astfel de sistem, cadrul Semestrului european constituie o bază adecvată, întrucât – împreună cu alte măsuri macroeconomice specifice – acesta ar putea ține o evidență adecvată a diverselor politici fiscale din statele membre, luând pe deplin în considerare previziunile economice generale, elementele fundamentale și perspectivele de viitor ale statelor membre vizate și obiectivele europene comune; având în vedere cele de mai sus, încurajează Comisia și statele membre să integreze în Semestrul european o strategie care să vizeze reducerea discrepanței fiscale; |
18. |
ia act de cooperarea consolidată cu privire la taxa pe tranzacțiile financiare (TTF), ce urmează să fie pusă în aplicare în 11 state membre, care împreună reprezintă două treimi din PIB-ul UE; |
19. |
subliniază faptul că în țările în care costurile cu forța de muncă sunt ridicate în raport cu productivitatea și în care, prin urmare, crearea de locuri de muncă este împiedicată, ar putea fi examinate posibile măsuri fiscale de reducere a acestor costuri și/sau de creștere a productivității, depunând în același timp eforturi considerabile în vederea creșterii productivității; subliniază că reformele fiscale trebuie să servească la promovarea participării pe piața muncii, pentru a crește oferta de muncă și a favoriza incluziunea; subliniază, în acest context, că drepturile lucrătorilor și rolul partenerilor sociali ar trebui întotdeauna respectate întru totul; |
20. |
salută inițiativa Comisiei privind elaborarea unui ghid unic de calcul al impozitului pe profit; solicită statelor membre să aprobe și să înceapă aplicarea bazei de impozitare consolidate comune pentru întreprinderi (BICCI); subliniază că poziția Parlamentului ar trebui utilizată ca un punct de referință esențial în această privință; |
21. |
subliniază faptul că reducerea și înlăturarea obstacolelor fiscale din calea activităților transfrontaliere de pe piața unică are un potențial considerabil de creștere economică; subliniază că revizuirea Directivei privind TVA, lucrările privind BICCI și dezvoltarea cooperării administrative în domeniul fiscal sunt factori esențiali pentru utilizarea deplină a potențialului respectiv; |
22. |
invită Comisia să ia măsuri imediate în vederea îmbunătățirii transparenței și a reglementărilor privind registrele comerțului și înregistrarea fondurilor fiduciare și a fundațiilor; |
23. |
invită statele membre să acorde sprijinul lor deplin inițiativelor Comisiei, în colaborare cu autoritățile fiscale naționale, pentru a elimina obstacolele fiscale legate de activități transfrontaliere în vederea îmbunătățirii în continuare a coordonării și a cooperării în acest domeniu; încurajează statele membre să exploateze la maximum potențialul programelor Fiscalis și Customs; invită Comisia să identifice domenii suplimentare în care legislația UE și statele cooperarea administrativă de stat ar putea fi îmbunătățite, pentru a reduce frauda fiscală și planificarea fiscală agresivă; |
24. |
invită statele membre să fie foarte atente într-un mediu de creștere lentă sau recesiune și să evite descentralizarea ulterioară a rambursărilor fiscale anticipate, întrucât aceasta ar putea crea probleme suplimentare de lichiditate, în special pentru IMM-uri; |
Combaterea fraudei și a evaziunii fiscale și eliminarea dublei impuneri, a dublei neimpozitări și a măsurilor discriminatorii împotriva întreprinderilor din UE
25. |
invită statele membre să îmbunătățească considerabil capacitatea lor de supraveghere, control și colectare a impozitelor, generând astfel resurse suplimentare pentru a promova creșterea și locurile de muncă, astfel cum se prevede în Strategia UE 2020; subliniază că cele mai bune practici naționale în eficientizarea administrației fiscale ar trebui să fie concepute într-o manieră transparentă – de preferință într-un cod european al practicilor optime în cadrul sistemului de informații fiscale la nivelul UE – și atent luate în considerare; își exprimă îngrijorarea cu privire la tendința existentă într-o serie de state membre de a reduce personalul și alte resurse în cadrul administrațiilor fiscale și în cadrul unor organisme similare; subliniază că acest lucru ar putea slăbi capacitatea de a furniza servicii corecte și eficiente întreprinderilor și persoanelor și de a combate frauda și evaziunea fiscală; având în vedere acest lucru, îndeamnă statele membre să aloce resurse financiare și umane adecvate administrațiilor lor fiscale naționale, precum și personalului aferent serviciilor de audit fiscal; |
26. |
solicită statelor membre să îmbunătățească cooperarea lor administrativă în domeniul impozitării directe; |
27. |
invită încă o dată Comisia să pună mai multe resurse bugetare și mai mult personal la dispoziția DG TAXUD pentru a o ajuta să elaboreze politici și propuneri ale UE privind dubla neimpozitare, evaziunea fiscală și frauda fiscală; |
28. |
salută Comunicarea Comisiei intitulată „Un plan de acțiune pentru consolidarea luptei împotriva fraudei fiscale și a evaziunii fiscale” și recomandările în direcția unor „măsuri menite să încurajeze țările terțe să aplice standardele minime de bună administrare în chestiuni fiscale”, precum și cele privind „planificarea fiscală agresivă”; |
29. |
invită statele membre să participe activ, în conformitate cu Comunicarea și recomandările Comisiei, luând măsuri coordonate și ferme la nivelul UE împotriva fraudei fiscale, a evaziunii fiscale, a sustragerii de la plata taxelor, a planificării fiscale agresive și a paradisurilor fiscale, garantând astfel o distribuție mai echitabilă a efortului fiscal și creșterea veniturilor din taxe; îndeamnă statele membre să implementeze rapid, printre numeroasele măsuri specifice de luat în acest context, propunerea Comisiei care vizează introducerea unei reguli generale antiabuz pentru a combate practicile de planificare fiscală agresivă, și să includă o clauză în convențiile de evitare a dublei impozitări pentru a evita cazurile de dublă neimpozitare; |
30. |
observă că pierderea anuală în UE datorată fraudei fiscale și sustragerii de la plata taxelor este estimată la 1 trilion EUR; solicită statelor membre să ia măsurile necesare pentru a înjumătăți cel puțin prejudiciul fiscal până în 2020; |
31. |
subliniază că un nivel redus de fraudă și evaziune ar consolida potențialul de creștere a economiei datorită faptului că finanțele publice ar fi mai sănătoase – ceea ce ar putea mări fondurile publice disponibile pentru stimularea investițiilor și consolidarea economiei sociale de piață europene – și întreprinderile ar concura într-un mediu mai echitabil; |
32. |
invită insistent statele membre să se angajeze în negocieri serioase și să finalizeze procedurile pentru toate propunerile legislative în curs în ceea ce privește problemele legate de fraudă fiscală, evaziune fiscală, sustragerea de la plata taxelor, planificarea fiscală agresivă și paradisurile fiscale; solicită, printre altele, statelor membre să încheie procesul de revizuire și extindere a domeniului de aplicare a Directivei privind impozitarea veniturilor și, urmând raportul Parlamentului, să adopte și să pună în aplicare fără întârziere propunerea Comisiei pentru un mecanism de reacție rapidă împotriva fraudei la TVA; |
33. |
salută activitatea internațională intensificată din domeniul impozitului pe profit care vizează abordarea eroziunii bazei fiscale și a transferurilor de profituri; consideră că raportul OCDE pe această temă constituie o contribuție esențială și așteaptă ca măsurile subsecvente planului de acțiune să fie prezentate în această vară; se așteaptă ca miniștrii de finanțe ai G20, ca urmare a aprobării raportului în cadrul reuniunii lor recente de la Moscova, să desfășoare acțiuni colective și îndrăznețe pe baza planului de acțiune respectiv; |
34. |
subliniază, în conformitate cu observațiile temeinice ale Comisiei, că taxele de mediu se află în rândul taxelor celor mai favorabile creșterii, în termeni relativi; subliniază că taxele de mediu, pe lângă generarea de venituri, ar trebui utilizate în mod consistent și dinamic pentru menținerea dezvoltării economice pe o traiectorie sustenabilă; invită Comisia să prezinte o evaluare cuprinzătoare a decalajelor de internalizare existente, urmată de propuneri legislative corespunzătoare; |
o
o o
35. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0318.
(2) Texte adoptate, P7_TA(2013)0011.
(3) http://www.oecd.org/ctp/OECDCurrentTaxAgenda2012.pdf
(4) http://www.oecd.org/ctp/beps.htm
(5) http://www.dbresearch.com/PROD/DBR_INTERNET_EN-PROD/PROD0000000000295266.pdf
(6) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ecofin/131662.pdf
(7) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ecofin/135430.pdf
(8) http://www.g20.org/news/20130216/781212902.html
Miercuri, 22 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/71 |
P7_TA(2013)0215
Punerea în aplicare a Directivei serviciilor media audiovizuale
Rezoluţia Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la punerea în aplicare a Directivei serviciilor mass-media audiovizuale (2012/2132(INI))
(2016/C 055/09)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 167 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere Convenția asupra protecției și promovării diversității expresiilor culturale, adoptată de Organizația Națiunilor Unite pentru Educație, Știință și Cultură (UNESCO) la 20 octombrie 2005, |
— |
având în vedere Protocolul privind sistemul de radiodifuziune publică în statele membre, anexat la Tratatul de la Amsterdam de modificare a Tratatului privind Uniunea Europeană, a tratatelor de instituire a Comunităților Europene și a altor acte conexe, |
— |
având în vedere Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (1), |
— |
având în vedere Directiva 2006/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind publicitatea înșelătoare și comparativă (2), |
— |
având în vedere Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) (3), |
— |
având în vedere Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor cu privire la rețelele și serviciile electronice de comunicații (directiva privind serviciul universal) (4), modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 (5), |
— |
având în vedere Directiva 2011/93/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind combaterea abuzului sexual asupra copiilor, a exploatării sexuale a copiilor și a pornografiei infantile și de înlocuire a Deciziei-cadru 2004/68/JAI a Consiliului (6), |
— |
având în vedere Decizia nr. 1718/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 noiembrie 2006 privind punerea în aplicare a unui program de sprijin pentru sectorul audiovizual european (MEDIA 2007) (7), |
— |
având în vedere Comunicarea interpretativă a Comisiei privind anumite aspecte ale dispozițiilor privind publicitatea din cadrul Directivei „Televiziune fără frontiere” (8), |
— |
având în vedere Recomandarea 2006/952/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 decembrie 2006 privind protecția minorilor și a demnității umane, precum și dreptul la replică în legătură cu competitivitatea industriei europene de servicii de informare audiovizuale și on-line (9), |
— |
având în vedere Concluziile Consiliului privind protecția copiilor în lumea digitală (10), |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind instituirea programului „Europa creativă” (COM(2011)0785), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 1 decembrie 2008 intitulată „Către o societate informațională accesibilă” (COM(2008)0804), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulată „Europa 2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii” (COM(2010)2020), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 26 august 2010 intitulată „O agendă digitală pentru Europa” (COM(2010)0245/2), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 16 decembrie 2008 referitoare la competența mediatică în lumea digitală (11), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 25 noiembrie 2010 referitoare la serviciile publice de radiodifuziune în era digitală: viitorul sistemului dual (12), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 16 noiembrie 2011 referitoare la cinematograful european în era digitală (13), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 22 mai 2012 referitoare la o strategie de consolidare a drepturilor consumatorilor vulnerabili (14), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 11 septembrie 2012 referitoare la distribuirea online a operelor audiovizuale în Uniunea Europeană (15), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 20 noiembrie 2012 referitoare la protecția copiilor în lumea digitală (16), |
— |
având în vedere Recomandarea Comisiei 2009/625/CE din 20 august 2009 privind educația în domeniul mass-media în mediul digital pentru o industrie audiovizuală și a conținutului mai competitivă și o societate a cunoașterii integratoare (17), |
— |
având în vedere Primul raport al Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor din 24 septembrie 2012 privind aplicarea articolelor 13, 16 și 17 din Directiva 2010/13/UE pentru perioada 2009-2010, intitulat „Promovarea operelor europene în cadrul serviciilor mass-media audiovizuale programate sau la cerere din UE” (COM (2012) 0522), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 26 septembrie 2012 intitulată „Promovarea sectoarelor culturale și creative pentru creștere economică și crearea de locuri de muncă în UE” (COM (2012)0537), |
— |
având în vedere Primul raport al Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor din 4 mai 2012 privind aplicarea Directivei 2010/13/UE (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale), intitulat „Servicii media audiovizuale și dispozitive conectate: perspective trecute și viitoare” (COM (2012) 0203), |
— |
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru cultură și educație și avizul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorului, al Comisiei pentru afaceri juridice și al Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0055/2013), |
A. |
întrucât Directiva serviciilor mass-media audiovizuale (DSMAV) reprezintă coloana vertebrală a reglementărilor UE privind mass-media; |
B. |
întrucât serviciile mass-media audiovizuale sunt servicii culturale și economice deopotrivă; |
C. |
întrucât DSMAV se bazează pe principiul neutralității tehnologice și acoperă astfel toate serviciile cu conținut audiovizual, indiferent de tehnologia folosită pentru difuzare, garantând condiții de concurență echitabile pentru toți furnizorii de servicii mass-media audiovizuale; |
D. |
întrucât DSMAV garantează fluxul liber al serviciilor mass-media audiovizuale ca instrument al pieței interne și respectă dreptul la libertatea de exprimare și la accesul la informație, protejând în același timp obiectivele de interes public, inclusiv drepturile de autor, libertatea mass-mediei, libertatea de informare și libertatea de exprimare; |
E. |
întrucât DSMAV urmărește să țină seama de natura culturală a serviciilor mass-media audiovizuale, care sunt deosebit de importante pentru societate și democrație, ca vectori ai identităților și ai valorilor, și să mențină dezvoltarea culturală independentă în statele membre, protejând în același timp diversitatea culturală în Uniune, în special printr-o armonizare minimă și prin promovarea operelor audiovizuale europene; |
F. |
întrucât convergența tehnologică va face ca, pe viitor, consumatorii să diferențieze tot mai puțin între servicii lineare și nelineare; |
G. |
întrucât trebuie vizate condiții de concurență echitabile, având în vedere că nivelurile de reglementare diferite pentru serviciile lineare și cele nelineare nu mai sunt recognoscibile pentru consumatori, fapt care poate produce denaturări ale concurenței; |
H. |
întrucât piețele de servicii media audiovizuale continuă să cunoască schimbări tehnologice semnificative și evoluții ale practicilor și modelelor de afaceri, care influențează modul de comunicare a conținuturilor și de accesare a acestora de către spectatori; |
I. |
întrucât accesibilitatea serviciilor media audiovizuale este esențială pentru garantarea dreptului persoanelor cu dizabilități și al persoanelor în vârstă de a participa și de a fi integrate în viața socială și culturală a UE, în special odată cu dezvoltarea de noi platforme de comunicare a conținuturilor, cum ar fi IPTV și televiziunea conectată; |
J. |
întrucât ar trebui acordată o atenție deosebită educării în domeniul media, în contextul creșterii ritmului progreselor tehnologice și al convergenței platformelor media; |
K. |
întrucât schimbările tehnologice continue fac din protecția minorilor o problemă și mai stringentă și complicată; |
L. |
întrucât unele state membre nu au transpus DSMAV la timp sau nu au pus-o în aplicare integral sau corect; |
M. |
întrucât, în majoritatea statelor membre, transpunerea articolului 13 din DSMAV privind promovarea operelor europene de către serviciile la cerere nu este destul de prescriptivă pentru a îndeplini obiectivul diversității culturale menționat în directivă; |
N. |
întrucât, prin urmare, nu poate fi realizată o evaluare completă nici a implementării DSMAV, nici a eficienței acesteia; |
O. |
întrucât extinderea piețelor serviciilor mass-media audiovizuale și dezvoltarea serviciilor hibride prezintă noi provocări cu privire la o gamă largă de aspecte, cum ar fi concurența, drepturile de proprietate intelectuală, evoluția actualelor forme de comunicare comercială audiovizuală și apariția altora noi, precum și publicitatea suprapusă, care afectează integritatea programului și pune sub semnul întrebării caracterul adecvat și eficacitatea DSMAV, precum și relația sa cu alte instrumente ale legislației UE; |
P. |
întrucât prevederile articolului 15 din DSMAV stabilesc un echilibru între interesele tuturor părților interesate, într-un mod echitabil, asigurând respectarea pe de o parte a dreptului publicului de a accesa informații, și pe de altă parte a dreptului la proprietate, precum și a libertății de a desfășura o activitate comercială, |
Situația actuală
1. |
reamintește Comisiei angajamentul său referitor la agenda de reglementare inteligentă, precum și importanța realizării în timp util a unor verificări ex-post pertinente ale legislației UE, pentru a gestiona calitatea reglementărilor pe parcursul întregului ciclu al politicilor; |
2. |
observă, în acest sens, că, în temeiul articolului 33 din DSMAV, Comisia avea obligația de a prezenta raportul privind punerea în aplicare a directivei până cel târziu la 19 decembrie 2011; |
3. |
ia act de faptul că raportul privind aplicarea a fost prezentat de către Comisie cu o întârziere semnificativă, la 4 mai 2012; |
4. |
ia act, de asemenea, de faptul că statele membre au pus în aplicare DSMAV într-un mod foarte diferit; |
5. |
subliniază că DSMAV rămâne instrumentul adecvat pentru a reglementa coordonarea la nivelul UE a legislației naționale privind întreaga gamă de media audiovizuale și pentru a respecta principiile Convenției UNESCO privind protecția și promovarea diversității expresiilor culturale; |
6. |
ia act, în special de faptul că principiul „țării de origine”, atunci când este aplicat în mod adecvat, oferă societăților de radiodifuziune un nivel ridicat de claritate și certitudine cu privire la normele lor de funcționare; |
7. |
regretă faptul că raportul Comisiei privind aplicarea nu evaluează necesitatea unei eventuale adaptări a DSMAV având în vedere aceste constatări, în conformitate cu articolul 33; |
8. |
invită Comisia să încurajeze punerea în aplicare uniformă și completă a DSMAV în statele membre și să se asigure, în special, că definițiile specifice menționate în considerentele acestei directive sunt luate în considerare în mod corespunzător în procesul de transpunere în legislația națională; |
9. |
susține cu fermitate o abordare neutră din punct de vedere tehnologic, având în vedere evoluția modelelor de vizionare și de furnizare, astfel încât să se faciliteze o mai mare posibilitate de alegere pentru consumatori; în acest sens, solicită o evaluare completă a impactului privind situația actuală de pe piață și cadrul de reglementare; |
10. |
ia act de intenția Comisiei de a publica în scurt timp un document de politică referitor la convergența cu privire la televiziunea conectată și dispozitivele conectate, care va lansa o consultare publică cu privire la toate aspectele ce decurg din aceste evoluții noi; |
11. |
îndeamnă Comisia să analizeze, în cazul unei revizuiri a DSMAV, dacă și în ce măsură neclaritățile sau inexactitățile definițiilor au generat dificultăți în ceea ce privește punerea în aplicare în statele membre, astfel încât aceste probleme să poată fi soluționate în cadrul revizuirii; |
12. |
ia act de faptul că, în ceea ce privește furnizarea „over the top” de conținut audiovizual, trebuie precizat ce se înțelege prin „parte implicată”, avându-se în vedere, cel puțin, societățile de televiziune publice și private, furnizorii de internet, consumatorii și industria creativă; |
13. |
invită Comisia să se asigure că serviciile mass-media audiovizuale, dat fiind caracterul lor dublu de furnizori de servicii culturale, dar și economice, sunt exceptate în continuare de la orice acord de liberalizare la care se ajunge în cadrul negocierilor referitoare la Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS); |
Accesibilitate
14. |
subliniază faptul că raportul privind aplicarea redactat de Comisie nu abordează în mod consistent problema accesibilității, menționată la articolul 7 din DSMAV, și regretă faptul că nu este tratată eficiența normelor de punere în aplicare ale statelor membre în această privință; |
15. |
observă că în multe state membre infrastructura pentru prestarea unor astfel de servicii nu există încă, iar unele state membre vor avea nevoie de timp pentru a respecta aceste cerințe; încurajează statele membre în cauză să abordeze această problemă cât mai curând posibil pentru a permite punerea în aplicare practică a articolului 7; |
16. |
invită Comisia să se ocupe de acest deficit, oferind periodic o prezentare generală a măsurilor luate de către statele membre, precum și o evaluare a eficacității acestora, astfel încât să se asigure că serviciile mass-media audiovizuale devin din ce în ce mai accesibile; |
17. |
evidențiază faptul că, într-un mediu din ce în ce mai digitalizat, serviciile publice de mass-media joacă un rol esențial în asigurarea accesului cetățenilor la informații online și recunoaște, în această privință, că furnizarea de servicii de internet de către serviciile publice de mass-media contribuie direct la misiunea lor; |
18. |
consideră că concentrarea proprietății asupra mass-mediei ar putea submina libertatea de informare, în special dreptul de a primi informații; |
19. |
consideră, prin urmare, că ar trebuie atins un echilibru adecvat între obiectivele DSMAV și necesitatea de protejare a libertății de difuzare a conținuturilor și de acces la acestea, pentru a evita riscurile de concentrare și de pierdere a diversității; |
20. |
ia act de diferitele modele de afaceri utilizate pentru a finanța conținuturile și subliniază importanța unui acces abordabil din punct de vedere financiar pentru diferitele categorii de consumatori; |
21. |
ia act de necesitatea unei mai mari accesibilități a programelor, în special a celor prestate prin intermediul serviciilor la cerere, prin intermediul dezvoltării în continuare, printre altele, a descrierilor audio, a subtitrărilor audio/vorbite, a limbajului semnelor și a meniului de navigare, în special ale ghidurilor electronice de programe (GEP); |
22. |
recunoaște, în plus, că statele membre ar trebui să încurajeze furnizorii de servicii mass-media și fabricanții de dispozitive ajutătoare aflați în jurisdicția lor să sporească accesibilitatea serviciilor oferite, în special pentru persoanele în vârstă și pentru persoanele cu dizabilități, precum cele cu deficiențe de auz și de vedere; |
23. |
salută angajamentul personal al Comisarului Barnier în privința negocierilor în curs referitoare la Tratatul privind limitările și excepțiile legate de dreptul de autor în ceea ce privește persoanele cu deficiențe de vedere și persoanele cu dificultăți de lectură; |
24. |
invită Comisia să se asigure că sunt disponibile pe scară largă ajutoare pentru accesarea produselor și serviciilor audiovizuale pentru persoanele cu deficiențe de vedere; |
25. |
consideră că articolul 7 din DSMAV ar trebui, prin urmare, reformulat în termeni mai imperativi, care să impună furnizorilor de servicii media să asigure disponibilitatea acestora pentru persoanele cu dizabilități; |
26. |
cu toate acestea, subliniază faptul că piața pentru servicii nelineare se află încă într-un stadiu relativ incipient de dezvoltare și că noile obligații impuse furnizorilor trebuie să reflecte acest lucru; |
Drepturile de exclusivitate și reportajele scurte de știri
27. |
invită Comisia ca, în următorul său raport privind aplicarea DSMAV, să evalueze dacă statele membre au pus în aplicare directiva într-un mod care menține echilibrul necesar și existent dintre, pe de o parte, respectarea principiului libertății de acces la informații, în special în ceea ce privește evenimentele de mare interes pentru societate și, pe de altă parte, protejarea deținătorilor de drepturi; |
28. |
salută abordarea adoptată de Comisie și de Curtea Europeană de Justiție referitoare la interpretarea articolului 14 din DSMAV; solicită interpretarea în continuare în sens larg a sintagmei „evenimente considerate de importanță majoră pentru societate”, incluzând evenimente sportive și de divertisment care sunt de interes general, și încurajează statele membre să elaboreze liste cu astfel de evenimente; |
29. |
invită Comisia Europeană să includă în următorul său raport o evaluare cu privire la modalitățile în care statele membre au pus în aplicare articolul 15 din DSMAV, examinând în special modul în care ele se asigură că evenimentele de mare interes pentru public transmise în exclusivitate de către un emițător aflat sub jurisdicția lor sunt utilizate în scopul realizării de reportaje scurte de știri în cadrul programelor de știri generale; |
30. |
speră ca statele membre, atunci când aplică articolului 15 din directivă, să promoveze un nivel ridicat de diversitate în ceea ce privește evenimentele de mare interes pentru public care sunt prezentate în programele de știri generale prin intermediul reportajelor scurte de știri; |
Promovarea operelor audiovizuale europene
31. |
subliniază faptul că deși majoritatea statelor membre respectă normele privind promovarea operelor europene, prioritatea este încă acordată operelor naționale, în timp ce procentul operelor independente difuzate la TV este în declin; |
32. |
regretă faptul că datele furnizate sunt insuficiente pentru a trage vreo concluzie cu privire la promovarea operelor europene de către furnizorii de servicii la cerere; |
33. |
solicită, în acest sens, ca cerința privind raportarea cu privire la operele europene să includă cel puțin o defalcare pe categorii (producții cinematografice, producții TV de ficțiune și non-ficțiune, tipuri de spectacol sau formate de divertisment), precum și în funcție de modul de difuzare, și solicită statelor membre să furnizeze date relevante în acest sens; |
34. |
subliniază lipsa unor raportări detaliate, în temeiul articolului 13 din DSMAV, privind obligația dublă de a promova producția de opere europene, precum și accesul la acestea, în cadrul serviciilor la cerere și solicită Comisiei să clarifice acest aspect, ținând cont totodată de faptul că aceste servicii încă se află la început și că este dificil să se tragă concluzii cu privire la eficacitatea criteriilor de promovare aplicate serviciilor la cerere; |
35. |
solicită, prin urmare, Comisiei și statelor membre să acționeze de urgență pentru a asigura punerea în aplicare eficientă a articolului 13 din DSMAV; |
36. |
invită statele membre să adopte măsuri eficiente vizând promovarea unei mai bune sinergii între autoritățile de reglementare, furnizorii de servicii mass-media audiovizuale și Comisie, astfel încât filmele UE să poată ajunge la un public mai larg, atât în UE, cât și în afara acesteia, în cadrul serviciilor lineare și al celor nelineare; |
37. |
recomandă consolidarea rolului Observatorului European al Audiovizualului, deoarece aceasta ar fi o soluție adecvată pentru colectarea datelor privind promovarea operelor audiovizuale europene; |
Operele independente
38. |
subliniază importanța unei implementări satisfăcătoare a articolului 17 din DSMAV în ceea ce privește timpul mediu de difuzare a operelor europene ale producătorilor independenți și subliniază autonomia statelor membre în această privință; încurajează statele membre și societățile de radiodifuziune să depășească nivelul minim de 10 % sugerat în directivă; |
Protecția minorilor
39. |
ia act de inițiativele de autoreglementare și de codurile de conduită destinate să limiteze expunerea copiilor și a minorilor la acțiunile de publicitate și de marketing pentru produsele alimentare, cum ar fi cele lansate în cadrul Platformei Comisiei de acțiune privind alimentația, activitatea fizică și sănătatea; |
40. |
recunoaște eforturile industriei de publicitate și ale membrilor inițiativei Angajamentul UE de a răspunde solicitării din cadrul DSMAV privind codurile de conduită pentru comunicările comerciale, care însoțesc sau sunt incluse în programele pentru copii, legate de alimente și băuturi cu un conținut ridicat de grăsimi, zahăr și sare; |
41. |
subliniază faptul că inițiativele de coreglementare și autoreglementare, în special din domeniul publicității adresate minorilor și nu în ultimul rând în contextul noii strategii a Comisiei privind responsabilitatea socială a întreprinderilor (RSI), definită ca „responsabilitatea întreprinderilor pentru impactul pe care îl au asupra societății”, reprezintă un progres față de situația anterioară deoarece oferă o modalitate de a reacționa mai prompt la evoluțiile din lumea în rapidă schimbare a mass-mediei; |
42. |
ia act, cu toate acestea, de faptul că astfel de inițiative ar putea să nu fie întotdeauna suficient de eficiente în toate statele membre și că ar trebui considerate elemente care completează prevederile legale în ceea ce privește realizarea obiectivelor DSMAV, în special în mediul online; |
43. |
subliniază că este esențială găsirea unui echilibru adecvat între măsurile voluntare și reglementările obligatorii în această privință; |
44. |
subliniază, prin urmare, faptul că astfel de inițiative trebuie monitorizate cu regularitate pentru a asigura punerea lor în practică, alături de viitoarele cerințe obligatorii care ar putea fi necesare pentru a asigura protecția efectivă a minorilor; |
45. |
invită Comisia ca, în cazul unei revizuiri a DSMAV, să acorde un rol mai important acestor instrumente de reglementare relativ noi în ceea ce privește protecția minorilor în mass-media și reglementarea în domeniul publicității; fără a renunța însă integral la reglementările sau supravegherea autorităților publice; |
46. |
îndeamnă statele membre să încurajeze în continuare furnizorii de servicii mass-media audiovizuale să elaboreze coduri de conduită cu privire la comunicările comerciale audiovizuale inadecvate din timpul programelor pentru copii; |
47. |
invită Comisia să analizeze modul în care cerințele de bază ale DSMAV aplicabile serviciilor nelineare pot fi extinse la alte conținuturi și servicii online, care sunt în prezent în afara domeniului său de aplicare, și măsurile ce trebuie adoptate pentru a crea condiții de concurență echitabile pentru toții actorii; invită Comisia să prezinte Parlamentului concluziile acestei analize până cel târziu la 31 decembrie 2013; |
48. |
recunoaște realizările statelor membre în ceea ce privește oferirea de protecție împotriva conținuturilor care incită la ură pe criterii de rasă, sex, naționalitate și religie; |
49. |
subliniază necesitatea unui studiu comparativ paneuropean pentru a spori gradul de înțelegere a modului în care evoluează comportamentul de consum al copiilor, al adolescenților și al adulților; consideră că un astfel de studiu ar aduce beneficii factorilor de decizie politică din domeniul audiovizual de la nivelul UE și din statele membre; |
Publicitatea
50. |
constată că limita de 12 minute pe oră pentru publicitate a fost încălcată în unele state membre; |
51. |
îndeamnă statele membre în cauză să implementeze complet, corect și fără întârziere dispozițiile DSMAV în această privință; |
52. |
reiterează opinia conform căreia proporția spoturilor publicitare televizate și a emisiunilor de teleshopping nu ar trebui să depășească 12 minute pe oră; |
53. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la faptul că limita de 12 minute este încălcată cu regularitate în unele state membre; |
54. |
îndeamnă Comisia ca, în timp ce monitorizează respectarea normelor existente care stabilesc cerințe calitative și cantitative în materie de publicitate, să aibă în vedere și provocările viitoare, de exemplu televiziunea conectată, în ceea ce privește competitivitatea și finanțarea sustenabilă a serviciilor mass-media audiovizuale; |
55. |
subliniază îndeosebi necesitatea monitorizării formatelor comerciale concepute pentru a eluda această restricție, în special publicitatea mascată, care poate induce în eroare consumatorii; |
56. |
solicită Comisiei să furnizeze cât mai curând posibil clarificările necesare cu privire la problemele identificate în domeniul comunicării comerciale referitoare la sponsorizare, autopromovare și plasare de produse; |
57. |
invită Comisia să analizeze eficacitatea reglementărilor în vigoare și să monitorizeze respectarea normelor privind publicitatea adresată copiilor și minorilor; |
58. |
solicită, de asemenea, interzicerea publicității prejudiciabile, astfel cum este descrisă la articolul 9 din DSMAV, în timpul programelor pentru copii și tineri; recomandă, ca bază pentru viitoarele reforme ale cadrului legislativ, o analiză a bunelor practici utilizate în acest domeniu în anumite țări; |
59. |
regretă faptul că versiunea actualizată necesară a comunicării interpretative privind anumite aspecte ale dispozițiilor privind publicitatea televizată nu a fost încă publicată; |
60. |
salută intenția Comisiei de a actualiza comunicarea sa interpretativă privind anumite aspecte ale dispozițiilor privind publicitatea televizată în 2013; |
Educația în domeniul mass-mediei
61. |
ia act de concluziile Comisiei cu privire la nivelul de educație în domeniul mass-mediei din statele membre; |
62. |
constată că accesul la canale și posibilitatea de alegere a serviciilor audiovizuale au crescu în mod semnificativ; |
63. |
subliniază că, pentru realizarea unei veritabile piețe unice digitale în Europa, sunt necesare în continuare eforturi în vederea îmbunătățirii educației în domeniul mass-mediei pentru toți cetățenii UE, în special pentru copii și minori, prin intermediul unor inițiative și al unor acțiuni coordonate, pentru a contribui la o mai bună înțelegere critică a serviciilor mass-media audiovizuale și pentru a stimula dezbaterea publică și participarea civică, încurajând totodată participarea activă a tuturor părților interesate, în special a industriei mass-media; |
64. |
încurajează în special statele membre să integreze educația în domeniul mass-mediei și competențele digitale, îndeosebi în ceea ce privește mass-media digitală, în programele lor școlare; |
Provocări viitoare
65. |
regretă faptul că Comisia și-a îndeplinit doar parțial sarcina de raportare din cadrul obligației care îi revine în temeiul articolului 33 din DSMAV și solicită o evaluare intermediară înainte de următorul raport privind aplicarea al Comisiei; |
66. |
invită statele membre să intensifice cooperarea și coordonarea în cadrul comitetului de contact astfel cum este stabilit la articolul 29 din DSMAV, cu scopul de a spori eficiența și coerența punerii în aplicare; |
67. |
invită Comisia să monitorizeze îndeaproape dezvoltarea serviciilor hibride în UE, în special a televiziunii conectate, să definească în Cartea sa verde privind televiziunea conectată diferitele probleme pe care acestea le ridică și să caute rezolvări ale acestora pe baza consultărilor publice; |
68. |
solicită Comisiei ca, la lansarea de consultări publice cu privire la televiziunea conectată sau hibridă, să ia în considerare următoarele aspecte: standardizarea, neutralitatea tehnologică, provocările legate de serviciile personalizate (în special pentru persoanele cu handicap), problemele legate de securitatea multi-cloud, accesibilitatea pentru utilizatori, protecția copiilor și a demnității umane; |
69. |
solicită Comisiei să abordeze în special neclaritățile privind utilizarea conceptului de „servicii mass-media audiovizuale la cerere” și, luând în considerare atât nevoia unei mai mari coerențe a legislației UE care afectează serviciile audiovizuale la cerere, cât și evoluțiile preconizate în ceea ce privește convergența media, să definească acest concept într-un mod mai clar, în vederea îndeplinirii cu mai mare eficacitate a obiectivelor de reglementare ale DSMAV; |
70. |
având în vedere atât practicile de piață ale furnizorilor de servicii mass-media și ale operatorilor de platforme, cât și potențialul de dezvoltare a tehnologiilor relevante, are convingerea că nivelul de protecție a datelor trebuie sporit și uniformizat la nivelul UE, utilizarea anonimă a serviciilor mass-media audiovizuale constituind în continuare norma; |
o
o o
71. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(2) JO L 376, 27.12.2006, p. 21.
(3) JO L 178, 17.7.2000, p. 1.
(4) JO L 108, 24.4.2002, p. 51.
(5) JO L 337, 18.12.2009, p. 11.
(6) JO L 335, 17.12.2011, p. 1.
(7) JO L 327, 24.11.2006, p. 12.
(9) JO L 378, 27.12.2006, p. 72.
(10) JO C 372, 20.12.2011, p.15.
(11) JO C 45 E, 23.2.2010, p. 9.
(12) JO C 99 E, 3.4.2012, p. 50.
(13) Texte adoptate, P7_TA(2011)0506.
(14) Texte adoptate, P7_TA(2012)0209.
(15) Texte adoptate, P7_TA(2012)0324.
(16) Texte adoptate, P7_TA(2012)0428.
(17) JO L 227, 29.8.2009, p. 9.
Joi, 23 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/79 |
P7_TA(2013)0216
Decizia de a nu formula obiecțiuni la o măsură de executare: Tranzitul anumitor subproduse de origine animală din Bosnia și Herțegovina
Decizia Parlamentului European de a nu formula obiecțiuni la proiectul de regulament al Comisiei de modificare a Regulamentului (UE) nr. 142/2011 în ceea ce privește tranzitul anumitor subproduse de origine animală din Bosnia și Herțegovina (D025828/03 – 2013/2598(RPS))
(2016/C 055/10)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul de regulament al Comisiei (D025828/03), |
— |
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1069/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 de stabilire a unor norme sanitare privind subprodusele de origine animală și produsele derivate care nu sunt destinate consumului uman (1), în special articolul 41 alineatul (3) şi articolul 42 alineatul (2), |
— |
având în vedere avizul emis la 5 martie 2013 de comitetul prevăzut la articolul 52 din Regulamentul (CE) nr. 1069/2009, |
— |
având în vedere scrisoarea Comisiei din 16 mai 2013, prin care aceasta îi solicită să declare că nu se va opune proiectului de regulament, |
— |
având în vedere scrisoarea Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară trimisă președintelui Conferinței președinților de comisie la 21 mai 2013, |
— |
având în vedere articolul 5a din Decizia Consiliului 1999/468/CE din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (2), |
— |
având în vedere articolul 88 alineatul (4) litera (d) și articolul 87a alineatul (6) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere că nicio opoziție nu a fost exprimată în termenul prevăzut la articolul 87a alineatul (6) liniuța a treia și a patra din Regulamentul său de procedură, care a expirat la 22 mai 2013, |
1. |
declară că nu formulează obiecțiuni la proiectul de regulament al Comisiei; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Comisiei și, spre informare, Consiliului. |
(1) JO L 300, 14.11.2009, p. 1.
(2) JO L 184, 17.7.1999, p. 23.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/79 |
P7_TA(2013)0222
Viitoare propuneri legislative privind UEM
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la viitoare propuneri legislative privind UEM: răspuns la comunicările Comisiei (2013/2609(RSP))
(2016/C 055/11)
Parlamentul European,
— |
având în vedere comunicările Comisiei intitulate „Coordonarea ex-ante a proiectelor de reforme majore ale politicilor economice” (COM(2013)0166) și „Introducerea unui instrument de convergență și competitivitate” (COM(2013)0165), |
— |
având în vedere întrebarea adresată Comisiei referitoare la viitoare propuneri legislative privind UEM (O-000060/2013 – B7-0204/2013), |
— |
având în vedere Tratatul din 2 martie 2012 privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul uniunii economice și monetare, denumit în continuare „Pactul fiscal”, |
— |
având în vedere concluziile Consiliului European din 13 și 14 decembrie 2012, |
— |
având în vedere Proiectul Comisiei din 28 noiembrie 2012 pentru o Uniune economică și monetară profundă și veritabilă, |
— |
având în vedere raportul președintelui Consiliului European din 5 decembrie 2012 intitulat „Către o veritabilă uniune economică și monetară”, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 20 noiembrie 2012 conținând recomandări destinate Comisiei privind raportul președinților Consiliului European, Comisiei Europene, Băncii Centrale Europene și Eurogrupului intitulat: „Către o veritabilă uniune economică și monetară” (1), denumită în continuare „Raportul Thyssen”, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 20 octombrie 2010 conținând recomandări către Comisie privind îmbunătățirea guvernanței economice și a cadrului de stabilitate al Uniunii, în special în zona euro (2) (denumită în continuare „Raportul Feio”), |
— |
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 și (UE) nr. 1175/2011 ale Parlamentului European și ale Consiliului din 16 noiembrie 2011, denumite în continuare „pachetul legislativ de șase acte”, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 1 decembrie 2011 referitoare la semestrul european pentru coordonarea politicilor economice (3), |
— |
având în vedere Regulamentul (UE) nr. … 2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind dispozițiile comune pentru monitorizarea și evaluarea proiectelor de planuri bugetare și asigurarea corectării deficitului excesiv al statelor membre din zona euro și având în vedere Regulamentul (UE) nr. … 2013 privind consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre din zona euro afectate sau amenințate de dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară, denumite în continuare „pachetul legislativ de două acte”, |
— |
având în vedere declarația comună a Președintelui Barroso și a Vicepreședintelui Rehn din 20 februarie 2013 cu ocazia acordului la care s-a ajuns în cadrul trilogului cu privire la pachetul legislativ de două acte referitor la guvernanța economică din zona euro (referința MEMO/13/126), |
— |
având în vedere articolul 115 alineatul (5) și articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât, potrivit articolului 11 din Pactul fiscal, statele membre semnatare au convenit să se asigure „de faptul că toate reformele majore de politică economică pe care le planifică vor fi discutate ex-ante și, după caz, coordonate” între acestea, precum și, de asemenea, că această „coordonare implică instituțiile Uniunii Europene în conformitate cu dreptul Uniunii Europene”; |
B. |
întrucât, potrivit articolului 16 din Pactul fiscal, tratatul ar trebui integrat în legislația UE în termen de cel mult cinci ani „pe baza unei evaluări a experienței acumulate în punerea sa în aplicare” și întrucât comunicările Comisiei COM(2013)0165 și COM(2013)0166 și propunerile legislative așteptate în consecință pot fi văzute ca măsuri întreprinse în acest sens; |
C. |
întrucât, în Raportul Feio din 2010, Parlamentul formulase deja o recomandare privind introducerea unor „proceduri specifice și a obligației pentru statele membre, în special pentru cele din zona euro, de informare reciprocă și de informare a Comisiei înainte de a lua decizii de politică economică cu potențial efect colateral semnificativ și care ar putea perturba buna funcționare a pieței interne și a uniunii economice și monetare (UEM)”; |
D. |
întrucât în declarația care însoțește pachetul legislativ de două acte se solicita crearea unui cadru mult mai solid pentru supravegherea și controlul politicilor economice și bugetare și dezvoltarea în continuare a capacității bugetare europene în vederea implementării la timp a unor reforme structurale durabile și favorabile creșterii economice, sprijinindu-se principiul conform căruia măsurile de instituire a unei responsabilități sporite și a unei discipline economice mai stricte ar trebui combinate cu un nivel sporit al solidarității și cu integrarea mai sistematică a proceselor decizionale din domenii politice precum fiscalitatea și piețele forței de muncă, acesta fiind un instrument de solidaritate important; întrucât în această declarație se evidențiază principiul conform căruia măsurile de consolidare a coordonării politicilor economice trebuie să fie însoțite de un nivel sporit al solidarității; |
E. |
întrucât la punctul 11 din Raportul Thyssen se subliniază că „o veritabilă UEM” nu se poate limita la un sistem de norme, ci are nevoie de o capacitate bugetară consolidată, care să se bazeze pe resurse proprii specifice; |
F. |
întrucât în Raportul Thyssen se menționează că disponibilitatea de date statistice europene fiabile și de înaltă calitate joacă un rol esențial pentru noua guvernanță economică și pentru principalele exerciții decizionale din cadrul acesteia, că independența efectivă a sistemului statistic european atât la nivel național, cât și la nivel european trebuie garantată ca o condiție indispensabilă și că trecerea în mod standardizat, în toate statele membre, la standarde de contabilitate pentru sectorul public va constitui un element esențial al competențelor sporite de punere în aplicare ale Comisiei pentru verificarea calității surselor naționale utilizate pentru calculul cifrelor legate de datorie și deficit în cadrul unei uniuni bugetare deplin dezvoltate, |
Evaluarea generală a comunicărilor Comisiei
1. |
recunoaște efortul depus de Comisie în vederea realizării de noi progrese în materie de guvernanță macroeconomică a Uniunii pe baza celor două pachete legislative de șase și de două acte; subliniază însă că implementarea integrală a noului cadru trebuie să aibă prioritate față de eventuale propuneri noi; |
2. |
subliniază că crearea unui mecanism de punere în aplicare bazat pe măsuri de stimulare, al cărui obiectiv este creșterea solidarității, a coeziunii și a competitivității, trebuie să fie însoțită de noi elemente pentru coordonarea politicilor economice, astfel cum se prevede în declarația Comisiei care însoțește pachetul legislativ de două acte, scopul fiind respectarea principiului conform căruia măsurile de instituire a unui grad sporit de responsabilitate și disciplină economică trebuie combinate cu un nivel sporit de solidaritate; |
3. |
subliniază că toate propunerile noi trebuie să ofere o valoare adăugată clară față de instrumentele existente, precum cele din cadrul politicii de coeziune; |
4. |
subliniază că eforturile de coordonare nu trebuie să știrbească responsabilitățile ce le revin diferitelor niveluri decizionale; |
5. |
reafirmă faptul că guvernanța în UE nu trebuie să afecteze prerogativele Parlamentului European și ale parlamentelor naționale, îndeosebi în cazurile în care se preconizează un transfer de suveranitate; subliniază că un nivel adecvat de legitimitate și de răspundere impune luarea de decizii democratice și trebuie asigurat la nivel național și la nivelul UE de către parlamentele naționale și, respectiv, de către Parlamentul European; reamintește principiul formulat în concluziile Consiliului European din decembrie 2012 potrivit cărora „pe durata întregului proces, obiectivul general rămâne asigurarea legitimității și responsabilității democratice la nivelul luării și punerii în aplicare a deciziilor”; subliniază că mecanismele pentru coordonarea ex-ante, precum și instrumentele de convergență și competitivitate (ICC) ar trebui să se aplice în toate statele membre care au adoptat moneda euro ca monedă națională, celelalte state membre având posibilitatea de a adera cu titlu permanent; invită Comisia să prevadă în apropiatele propuneri legislative astfel de mecanisme obligatorii de validare de către parlamentele naționale și să asigure participarea mai semnificativă a celor două părți ale industriei în coordonarea economică; |
6. |
consideră că momentul ales pentru lansarea comunicărilor nu este optim; invită Comisia să prezinte o propunere privind adoptarea unui cod de convergență în cadrul semestrului european, care să se bazeze pe Strategia Europa 2020 și să conțină o componentă socială semnificativă; |
7. |
repetă faptul că Comisia trebuie să țină seama pe deplin de rolul de colegislator al Parlamentului; este dezamăgit de faptul că recentele comunicări privind UEM nu reflectă poziția adoptată de Parlamentul European în cadrul negocierilor privind aprofundarea UEM și prevăd o supraveghere parlamentară foarte limitată, propunând o structură bazată pe dialog; subliniază că Parlamentul este o autoritate legislativă și bugetară cu aceleași competențe ca ale Consiliului; |
8. |
este dezamăgit de faptul că domeniile politice vizate în comunicări se axează în principal pe competitivitatea prețurilor și nu includ evitarea plății impozitelor sau dimensiunea socială și cea economică; |
9. |
subliniază că propunerile legislative legate de cele două comunicări ar trebui să facă obiectul procedurii legislative ordinare; |
Coordonarea ex-ante a proiectelor de reforme majore ale politicilor economice
10. |
consideră că coordonarea ex-ante oficială la nivelul UE a reformelor care vizează politicile economice este importantă și ar trebui consolidată pe baza metodei comunitare; consideră, de asemenea, că această coordonare ar trebui să vizeze principalele reforme economice de la nivel național prevăzute în programele naționale de reformă, care pot avea efecte de contaminare demonstrabile; consideră că toate măsurile de coordonare ex-ante în cauză ar trebui aliniate la instrumentele semestrului european pentru coordonarea politicilor economice menționate la articolul 2a din Regulamentul (UE) nr. 1175/2011, iar atunci când este cazul, ar trebui elaborate cu luarea în considerare a noilor instrumente de solidaritate și de stimulare; |
11. |
consideră că integrarea mai sistematică a coordonării ex-ante și a proceselor decizionale din domeniile politice de la nivelul Uniunii trebuie să se bazeze pe date statistice oficiale solide; consideră, în special, că, pentru aprofundarea coordonării bugetare în Uniune, sunt necesare date consolidate referitoare la conturile publice ale Uniunii, ale statelor membre și ale autorităților locale și regionale; prin urmare, consideră că Comisia ar trebui să includă în următoarele propuneri legislative crearea de astfel de date consolidate; |
12. |
își exprimă regretul cu privire la formulările vagi și definițiile aproximative ale unora dintre filtrele propuse pentru reformele majore ale politicilor economice, cum ar fi „considerentele de economie politică”; solicită să fie incluse filtre noi și specifice, bazate pe semestrul european și pe instrumentele Strategiei Europa 2020, pentru a fi identificate reformele principale, cu luarea în considerare a caracteristicilor specifice naționale și cu respectarea principiului subsidiarității; |
13. |
subliniază că mecanismele care urmează să fie create pentru coordonarea ex-ante ar trebui să se aplice tuturor statelor membre din zona euro și să fie deschise pentru toate statele membre ale Uniunii, ținând totuși seama de dependența reciprocă mai puternică a statelor membre din zona euro; consideră că statele membre care participă la program ar trebui să aibă posibilitatea de a participa în mod voluntar; |
14. |
solicită ca proiectele de reformă să fie transparente și incluzive și să fie date publicității; de asemenea, solicită să fie organizat un dialog social la care să participe părțile interesate din societate cărora să le revină un rol central și explicit în discuțiile privind coordonarea ex-ante; |
15. |
solicită ca procesul prin care este informată Comisia să fie elaborat în modul cel mai minuțios, iar aceasta să aibă posibilitatea de a face observații cu privire la reformele planificate înainte de adoptarea lor finală; |
16. |
solicită ca acest nou mecanism de coordonare să fie inclus în procesul semestrului european, iar Parlamentului să i se confere un rol în asigurarea răspunderii democratice; |
17. |
subliniază că coordonarea ex-ante nu ar trebui să ducă la sufocarea eforturilor naționale de reformă, ci ar trebui să asigure faptul că reformele nu sunt desfășurate cu întârziere, cu excepția cazului în care efectul de contaminare pe care acestea l-ar putea avea este suficient de important ca să se justifice o reevaluare a reformelor în cauză; |
Introducerea unui instrument de convergență și competitivitate (ICC)
18. |
consideră că toate propunerile privind un nou instrument de convergență și competitivitate ar trebui să se bazeze pe condiționalitate, solidaritate și convergență; consideră că acest instrument ar trebui lansat numai după identificarea dezechilibrelor sociale și a nevoii de reforme structurale importante pe termen lung, care să fie de importanță majoră și durabile și să amplifice creșterea economică, identificare realizată pe baza unei evaluări a coerenței dintre codul de convergență și planurile naționale de punere în aplicare, cu implicarea corespunzătoare și oficială a Parlamentului European, a Consiliului și a parlamentelor naționale; |
19. |
subliniază că noul ICC care urmează să fie creat ar trebui să se aplice tuturor statelor membre din zona euro și să fie deschis pentru toate statele membre ale Uniunii, ținând totuși seama de dependența reciprocă mai puternică a statelor membre din zona euro; consideră că statele membre care participă la program ar trebui să aibă posibilitatea de a participa în mod voluntar; |
20. |
consideră că este extrem de important ca acest nou instrument să fie adoptat în cadrul procedurii legislative ordinare, să se bazeze pe metoda comunitară și să prevadă o monitorizare adecvată din partea Parlamentului European, permițând adoptarea de la caz la caz a creditelor bugetare corespunzătoare; |
21. |
subliniază că raportarea anuală cu privire la punerea în aplicare a planurilor naționale și monitorizarea acestora ar trebui să se bazeze pe o versiune consolidată a semestrului european, fără a aduce atingere supravegheri bugetare la nivelul UE; |
22. |
consideră că ICC ar trebui să reprezinte un agent de sporire a capacității bugetare și să vizeze sprijinirea condiționată a reformelor structurale, cu scopul de a spori competitivitatea, creșterea economică și coeziunea socială, de a asigura coordonarea mai strânsă a politicilor economice și convergența susținută a rezultatelor economice ale statelor membre și de a trata dezechilibrele și diferențele structurale; consideră că aceste instrumente reprezintă elementele constitutive ale unei autentice capacități bugetare; |
23. |
subliniază că, în mod firesc, această capacitate bugetară nu ar putea decât aduce beneficii statelor membre care contribuie la ea; |
24. |
este dezamăgit de faptul că în cuprinsul comunicărilor nu se respectă regimul juridic european unic, deoarece acestea prevăd contracte între UE și statele membre; consideră că expresia „înțelegeri contractuale” nu este adecvată, deoarece mecanismul prevăzut în comunicări nu este, în sens strict, un „contract” reglementat de dreptul public sau privat, ci este mai curând un mecanism de punere în aplicare bazat pe măsuri de stimulare, care vizează coordonarea politicilor economice; |
25. |
subliniază că proiectele de reformă trebuie să fie elaborate de statele membre cu participarea corespunzătoare a parlamentelor naționale respective, în conformitate cu regimul constituțional intern și în colaborare cu Comisia, respectându-se totodată pe deplin principiul subsidiarității și nevoia de a asigura un spațiu politic adecvat pentru implementarea la nivel național și pentru procesele democratice din fiecare stat membru; |
26. |
subliniază că posibilele efecte negative pe termen scurt ale punerii în aplicare a reformelor structurale, în special dificultățile sociale și politice, ar putea fi atenuate și acceptate mai ușor de cetățeni dacă ar fi creat un mecanism cu măsuri de stimulare, prin care să se sprijine reformele; subliniază, de asemenea, că acest mecanism ar trebui finanțat prin intermediul unui nou instrument lansat și reglementat în baza metodei comunitare ca parte integrantă a bugetului UE, dar care să se afle în afara plafonului din CFM, astfel încât să se asigure participarea deplină a Parlamentului European în calitate de autoritate legislativă și bugetară; |
27. |
subliniază că măsurile luate nu ar trebui să aibă un impact negativ asupra incluziunii sociale, drepturilor lucrătorilor, asistenței medicale și a altor aspecte sociale, nici măcar pe termen scurt; |
28. |
subliniază că instrumentul ar trebui să evite problemele legate de hazardul moral; consideră că, pentru aceasta, Comisia ar trebui să asigure faptul că reformele nu sunt amânate până când devin eligibile pentru sprijin financiar și că instrumentul nu prevede măsuri de stimulare pentru reforme care ar fi fost realizate și fără sprijin din partea Uniunii; |
29. |
subliniază că instrumentul ar trebui să evite suprapunerea cu politica de coeziune; |
o
o o
30. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Comisiei și Consiliului. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0430.
(2) JO C 70 E, 8.3.2012, p. 41.
(3) Texte adoptate, P7_TA(2011)0542.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/84 |
P7_TA(2013)0223
Situaţia refugiaţilor sirieni în ţările învecinate
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la situația refugiaților sirieni din țările învecinate (2013/2611(RSP))
(2016/C 055/12)
Parlamentul European,
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Siria, în special cele din 16 februarie 2012 (1) și 13 septembrie 2012 (2), precum și cele referitoare la valurile de refugiați cauzate de conflictul armat, |
— |
având în vedere concluziile Consiliului Afaceri Externe privind Siria din 23 martie, 23 aprilie, 14 mai, 25 iunie, 23 iulie, 15 octombrie, 19 noiembrie și 10 decembrie 2012, precum și din 23 ianuarie, 18 februarie, 11 martie și 22 aprilie 2013; având în vedere Consiliul Justiție și Afaceri Interne din octombrie 2012, care a sprijinit instituirea unui program de protecție regională de către Comisie; având în vedere concluziile Consiliului European privind Siria din 2 martie, 29 iunie și 14 decembrie 2012 și din 8 februarie 2013, |
— |
având în vedere declarațiile Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (VP/ÎR), Catherine Ashton, referitoare la refugiații sirieni, îndeosebi observațiile sale formulate pe durata dezbaterii în plen de la Strasbourg din 13 martie 2013 și declarația sa din 8 mai 2013; având în vedere declarațiile comisarului pentru cooperare internațională, ajutor umanitar și răspuns la situații de criză, Kristalina Georgieva, referitoare la refugiații sirieni și la intervenția UE, îndeosebi declarația sa din 12 mai 2013, precum și rapoartele asupra situației și fișele informative referitoare la Siria elaborate de ECHO (Ajutor Umanitar și Protecție Civilă), |
— |
având în vedere rezoluțiile Consiliului de Securitate al ONU nr. 2059 din 20 iulie 2012, nr. 2043 din 21 aprilie 2012 și nr. 2042 din 14 aprilie 2012, precum și raportul actualizat al Comisiei internaționale independente de anchetă a ONU din 11 martie 2013; având în vedere notele de informare ale Consiliul de Securitate referitoare la Siria, emise de Secretarul general adjunct pentru probleme umanitare și coordonator al ajutorului de urgență al Organizației Națiunilor Unite, Valerie Amos, îndeosebi cea din 18 aprilie 2013, |
— |
având în vedere declarațiile Secretarului General al ONU și observațiile Înaltului Comisar al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați, António Guterres, formulate în fața Consiliului de Securitate al ONU, îndeosebi cele din 18 aprilie 2013; având în vedere rezoluțiile Consiliului ONU pentru Drepturile Omului privind Republica Arabă Siriană din 2 decembrie 2011 și 22 martie 2013, |
— |
având în vedere reuniunea de la Marrakech a Grupului Prietenii poporului sirian și conferința internațională desfășurată la Paris la 28 ianuarie 2013, |
— |
având în vedere ultimul plan de intervenție la nivel regional (RRP) pentru Siria aferent perioadei ianuarie-iunie 2013, precum și toate RRP-urile emise de Înaltul Comisar al ONU pentru Refugiați după primul plan, publicat în martie 2012, |
— |
având în vedere Planul pentru 2013 de intervenții de asistență umanitară în Siria (SHARP) din 19 decembrie 2012, elaborat de Guvernul Republicii Arabe Siriene în coordonare cu Sistemul ONU, |
— |
având în vedere Forumul umanitar sirian (SHF), care a fost instituit în primăvara anului 2012, precum și cea mai recentă reuniune a acestuia din 19 februarie 2013, |
— |
având în vedere buletinele umanitare siriene emise de Oficiul pentru coordonarea afacerilor umanitare al ONU (OCHA), |
— |
având în vedere rezoluțiile Adunării Generale a ONU privind Siria, în special Rezoluția 46/182, intitulată „Consolidarea coordonării asistenței umanitare de urgență acordate de Națiunile Unite” și principiile directoare anexate la aceasta, precum și Rezoluția 67/183 referitoare la situația drepturilor omului în Siria, |
— |
având în vedere raportul de sinteză al Conferinței internaționale la nivel înalt a donatorilor de ajutor umanitar pentru Siria, care a avut loc în Kuwait la 30 ianuarie 2013, |
— |
având în vedere Comunicatul final al Grupului de acțiune pentru Siria („Comunicatul de la Geneva”) din 30 iunie 2012, |
— |
având în vedere Declarația universală a drepturilor omului din 1948, |
— |
având în vedere Convențiile de la Geneva din 1949 și protocoalele adiționale la acestea, |
— |
având în vedere faptul că Siria este parte la Pactul internațional privind drepturile civile și politice, la Pactul internațional privind drepturile economice, sociale și culturale, la Convenția împotriva torturii și altor pedepse și tratamente cu cruzime, inumane sau degradante, la Convenția privind drepturile copilului și Protocolul opțional la aceasta privind implicarea copiilor în conflictele armate, precum și la Convenția pentru prevenirea și pedepsirea crimei de genocid, |
— |
având în vedere articolul 110 alineatele (2) și (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât, până la 16 mai 2013, Înaltul Comisariat al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați (ICNUR) a înregistrat un număr total de 1 523 626 de refugiați sirieni în țările învecinate și în Africa de Nord; întrucât, potrivit evaluărilor, numărul total al refugiaților, incluzându-i pe cei neînregistrați, este mult mai mare; întrucât, conform ICNUR, 7 milioane de sirieni depind de ajutoare, inclusiv 3,1 milioane de copii, iar numărul persoanelor strămutate în interiorul țării (PSI) era de 4,25 milioane la 6 mai 2013; întrucât, potrivit acelorași surse, la 16 mai 2013, numărul refugiaților (inclusiv al celor aflați în așteptarea înregistrării) prezenți în țările de primire era repartizat în modul următor: Turcia – 347 815; Liban – 474 461; Iordania – 474 405; Irak – 148 028; Egipt – 68 865; Maroc, Algeria și Libia – 10 052 (înregistrați); întrucât mii de sirieni fug din țara lor în fiecare zi, refugiindu-se în țările învecinate, iar conform estimărilor ICNUR numărul refugiaților sirieni ar putea ajunge la 3,5 milioane până la sfârșitul anului 2013; |
B. |
întrucât numărul refugiaților sirieni și al persoanelor care au nevoie de ajutor crește dramatic în condițiile în care situația politică și umanitară se deteriorează în fiecare zi și conflictul armat continuă; întrucât nu numai o parte din civili, ci și mai mulți foști lideri politici și militari ai regimului, precum și ambasadori, s-au refugiat în țările învecinate și în alte țări; întrucât conflictul armat din Siria constituie o amenințare majoră la adresa securității și stabilității fragile a întregii regiuni; întrucât există riscul ca efectele de contagiune ale conflictului armat să depășească actualul caracter incidental și să devină structurale; întrucât nici UE, nici comunitatea internațională nu-și pot permite încă o catastrofă; întrucât o catastrofă politică, de securitate și umanitară la nivel panregional ar depăși capacitatea de reacție internațională; |
C. |
întrucât există mii de refugiați din Siria care au dezertat din forțele armate pentru a nu fi nevoite să comită crime de război sau crime împotriva umanității sau care se sustrag serviciului militar din motive similare; |
D. |
întrucât în mai 2013 ONU a estimat că cel puțin 80 000 de persoane, majoritatea civili, și-au pierdut viața ca urmare a violențelor din Siria; |
E. |
întrucât majoritatea sirienilor au avut de suferit de pe urma distrugerii unor infrastructuri esențiale, inclusiv a unor școli și spitale, a devalorizării monedei, a creșterii prețurilor la alimente, a penuriilor de carburanți și energie electrică și a lipsei apei, a alimentelor și a medicamentelor; întrucât accesul fizic la populația care are nevoie de asistență umanitară în Siria este supus în continuare unor constrângeri stricte și depinde de cooperarea guvernului Assad; |
F. |
întrucât agențiile ONU au informat că realizează progrese în ceea ce privește organizarea de convoaie cu ajutoare de la mai multe agenții și trimiterea acestora dincolo de liniile de conflict, către zonele controlate de guvern sau de opoziție ori disputate de ambele părți; întrucât obstacolele birocratice și punctele de control de pe teritoriul întregii țări (aflate atât sub control guvernamental, cât și sub cel al opoziției) îngrădesc eficacitatea răspunsului umanitar în toate regiunile siriene; |
G. |
întrucât înregistrarea rămâne principalul mecanism prin intermediul căruia sunt identificate și protejate persoanele aflate la nevoie și prin care li se acordă asistență, îndeosebi în cazul noilor sosiți care au nevoi specifice, inclusiv persoanele cu handicap, vârstnicii, minorii neînsoțiți și copiii despărțiți, astfel încât asistența să se acorde în funcție de priorități; |
H. |
întrucât țările-gazdă au menținut o politică a frontierelor deschise pe parcursul războiului, dar au optat pentru diferite metode de găzduire; întrucât abilitatea și capacitatea acestor țări de a absorbi și de a oferi adăposturi pentru valul tot mai mare de refugiați au ajuns la limita maximă, dacă se ține seama de faptul că au început să apară cu regularitate „incidente” de-a lungul frontierelor; întrucât Libanul a optat pentru o politică de interzicere a taberelor, permițând în schimb absorbția majorității refugiaților în cadrul comunităților locale; întrucât aproximativ trei sferturi dintre refugiații sirieni aflați în țările învecinate trăiesc în afara taberelor, în zone urbane; întrucât aproximativ 350 000 de sirieni sunt găzduiți în 23 de tabere de refugiați din Turcia, Iordania și Irak; |
I. |
întrucât organizațiile specializate în acordarea de ajutor se ocupă în prezent de situația refugiaților din Iordania, Liban și Irak, axându-se în mod prioritar asupra femeilor și a copiilor, care au nevoi speciale, dar sunt adesea neglijați în comunitățile urbane de refugiați; întrucât dispersia rurală a populațiilor de refugiați necesită un program complex de înregistrare urbană; |
J. |
întrucât și țările care îi primesc pe refugiați se confruntă cu propriile lor probleme considerabile pe plan intern, inclusiv instabilitate economică, inflație și șomaj, în special Libanul și Iordania aflându-se într-o situație de vulnerabilitate deosebită; |
K. |
întrucât, pentru numeroși refugiați sirieni, plata chiriei devine din ce în ce mai mult un motiv de îngrijorare, în condițiile în care supraaglomerarea și concurența în vederea obținerii unui adăpost se agravează, iar prețurile cresc; întrucât refugiații se confruntă cu importante decalaje între venituri și cheltuieli, dispun de posibilități de angajare reduse, și-au epuizat economiile și sunt din ce în ce mai îndatorați; întrucât concurența pentru locurile de muncă și creșterea prețurilor la alimente constituie factori care exacerbează tensiunile dintre populația locală și refugiați, îndeosebi în Liban și Iordania, care găzduiesc împreună peste 1 milion de refugiați; |
L. |
întrucât este necesar să se depună eforturi continue în vederea creșterii sprijinului destinat comunităților gazdă cu scopul de a le permite să-și mențină frontierele deschise, să acorde asistență refugiaților și să pună la dispoziție infrastructura necesară, precum și pentru a reduce tensiunile și a elimina costurile impuse comunităților respective; |
M. |
întrucât constrângerile legate de finanțare continuă să împiedice acordarea în timp util și în mod eficient de asistență umanitară; întrucât SHARP necesită, în total, finanțări în valoare de 563 milioane USD pentru a răspunde nevoilor populației din Siria; întrucât, la 6 mai 2013, planul de intervenție era finanțat doar în proporție de 61 %; |
N. |
întrucât, în prezent, este în curs o revizuire a actualului Plan de intervenție la nivel regional al ONU (RRP 4), revizuire ce vizează perioada care se încheie în decembrie 2013; întrucât ONU va lansa un nou apel pentru finanțare la 7 iunie 2013, care va reflecta creșterea numărului refugiaților care părăsesc Siria și nevoile persistente ale acestora și va include, de asemenea, un sprijin mai important pentru guvernele și comunitățile gazdă, urmând să se ridice, probabil, la 3 miliarde USD; |
O. |
întrucât, potrivit informărilor transmise de organizațiile specializate în acordarea de ajutor, au fost puse efectiv la dispoziție doar 30 până la 40 % din totalul fondurilor promise până în prezent de comunitatea internațională; |
P. |
întrucât există pericolul ca nivelul de asistență umanitară să devină nesustenabil; întrucât toți actorii umanitari implicați au nevoie de niveluri de sprijin financiar disproporționate în raport cu bugetele aferente ajutorului umanitar de care dispun, de obicei, donatorii tradiționali; întrucât trebuie instituite mecanisme de finanțare extraordinare pentru a se răspunde nevoilor de bază generate de criza siriană; |
Q. |
întrucât UE este cel mai important donator; întrucât, la 22 aprilie 2013, asistența umanitară pe care UE s-a angajat s-o acorde pentru a răspunde crizei siriene a totalizat 473 milioane EUR, dintre care 200 milioane EUR acordate în mod direct de UE, iar circa 273 milioane EUR provin din partea statelor membre; întrucât, la 12 mai 2013, Comisia a anunțat fonduri suplimentare în valoare de 65 milioane EUR; |
R. |
întrucât, pe teritoriul Siriei, au fost afectați 400 000 de refugiați palestinieni; întrucât palestinienii au rămas, în mare măsură, neutri în cadrul acestui conflict; întrucât, în Liban, au fost înregistrați aproape 50 000 de refugiați palestinieni de către Agenția Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări, iar în Iordania, 5 000; întrucât Iordania nu le-a mai permis palestinienilor care s-au refugiat din zonele de conflict din Siria să treacă frontiera pe teritoriul său și întrucât acestora li se interzice, în mare măsură, să lucreze în Liban; întrucât și refugiații irakieni, afgani, somalezi și sudanezi din Siria se confruntă cu situația unor strămutări repetate; |
S. |
întrucât s-a înregistrat o degradare a situației din tabăra de refugiați de la Zaatari din Iordania în ceea ce privește siguranța și securitatea, înregistrându-se furturi și incendii; întrucât Zaatari a deveni cel de-al patrulea oraș al Iordaniei, găzduind peste 170 000 de persoane; întrucât revoltele și protestele violente din taberele de refugiați sunt cauzate de condițiile precare de trai și de întârzierile survenite în primirea asistenței; întrucât lipsa generalizată de securitate continuă să pună în pericol viața persoanelor din taberele de refugiați, afectând și lucrătorii umanitari; întrucât au fost atacați, spitalizați și chiar uciși lucrători din domeniul ajutorului umanitar în timp ce distribuiau ajutoare și întrucât au fost bătuți jurnaliști; |
T. |
întrucât, conform organizațiilor internaționale, femeile și fetele din taberele de refugiați sunt victime ale violenței sexuale, aflată în plină creștere, iar violul este utilizat ca armă de război; întrucât nu există opțiuni medicale viabile pentru refugiații sirieni care sunt supraviețuitori ai violențelor sexuale; întrucât un număr disproporționat de tinere și femei din taberele de refugiați se căsătoresc; întrucât, conform mai multor surse, în taberele de refugiați au loc căsătorii temporare Mutah „din plăcere” cu refugiați palestinieni; |
U. |
întrucât, în martie 2013, ONU a deschis o anchetă independente cu privire la acuzațiile referitoare la eventuala utilizare a armelor chimice în Siria; întrucât este posibil ca aceste acuzații să fi contribuit la deplasarea în masă a populației; întrucât regimul sirian nu a acordat echipei de anchetatori ai ONU autorizația de acces pe teritoriul țării, |
1. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la criza umanitară aflată în plină desfășurare în Siria și la implicațiile acesteia asupra țărilor învecinate; își exprimă îngrijorarea în legătură cu faptul că exodul de refugiați din Siria continuă să se accelereze; reamintește că guvernul Assad este principalul răspunzător în ceea ce privește asigurarea bunăstării poporului sirian; |
2. |
condamnă încă o dată, în cei mai fermi termeni, actele brutale și atrocitățile săvârșite de regimul sirian împotriva populației acestei țări; se declară extrem de îngrijorat cu privire la gravitatea încălcării pe scară largă și sistematice a drepturilor omului și la eventualele crime împotriva umanității autorizate și/sau executate de autoritățile siriene, de armata siriană, de forțele de securitate și de milițiile afiliate; condamnă execuțiile extrajudiciare sumare și toate celelalte forme de încălcare a drepturilor omului comise de grupările și de forțele care se opun regimului Președintelui Assad; își reiterează apelul adresat președintelui Bashar al-Assad și regimului său de a renunța imediat la putere, pentru a face posibilă în Siria o tranziție pașnică, bazată pe incluziune și democratică, sub conducerea poporului sirian; |
3. |
solicită tuturor părților armate să pună capăt imediat violențelor din Siria; subliniază încă o dată că dreptul umanitar internațional, al cărui prim obiectiv este de a-i proteja pe civili, trebuie respectat în totalitate de către toți cei implicați în criză; subliniază că persoanele responsabile pentru încălcările generalizate, sistematice și flagrante ale drepturilor omului care au avut loc în Siria în ultimele 24 de luni trebuie să fie trase la răspundere și aduse în fața justiției; sprijină cu fermitate, în acest sens, și apelurile făcute de Înaltul Comisar al ONU pentru Drepturile Omului în ceea ce privește sesizarea Curții Penale Internaționale cu privire la situația din Siria; |
4. |
transmite condoleanțe familiilor victimelor; omagiază poporul sirian pentru curajul său și își reiterează solidaritatea cu lupta sa pentru libertate, demnitate și democrație; |
5. |
consideră că metoda-cheie de aplanare a acestui conflict constă în mecanismele politice menite să faciliteze un proces politic condus de Siria, care să promoveze o soluție politică rapidă, credibilă și eficace, împreună cu actorii angajați în mod real în favoarea tranziției, respectând totodată pe deplin valorile universale ale democrației, statului de drept, drepturilor omului și ale libertăților fundamentale, acordând o atenție deosebită drepturilor minorităților etnice, culturale și religioase, precum și drepturilor femeilor; reafirmă că menținerea separării dintre componenta umanitară și cea politică constituie o prioritate, pentru a facilita accesul la persoanele care au nevoie de ajutor; invită UE și Serviciul European de Acțiune Externă să elaboreze o foaie de parcurs pentru guvernarea politică în zonele eliberate, care să includă posibilitatea ridicării sancțiunilor economice; |
6. |
subliniază că toate persoanele care au dezertat din Siria au dreptul la o protecție suplimentară, fiind supuse riscului din alte motive decât cele prevăzute la punctul 26 din orientările ICNUR, și anume „pedepsele excesive sau disproporționat de severe”, acestea putând să ajungă până la tortură sau la tratamente inumane sau degradante sau chiar la execuția arbitrară; |
7. |
invită membrii Consiliului de Securitate al ONU (CSONU), în special Rusia și China, să-și respecte responsabilitățile legate de terminarea violențelor și represiunilor împotriva poporului sirian, printre altele prin adoptarea unei rezoluții a CSONU bazate pe declarația de presă a CSONU din 18 aprilie 2013, și să acorde livrări de ajutor umanitar tuturor regiunilor din Siria; invită VP/ÎR să facă tot posibilul pentru a asigura adoptarea rezoluției CSONU, exercitând o presiune diplomatică efectivă asupra Rusiei și Chinei; solicită UE să analizeze în continuare, în cadrul CSONU, toate opțiunile oferite de responsabilitatea de a proteja, în strânsă colaborare cu SUA, Turcia și Liga Statelor Arabe, pentru a sprijini poporul sirian și a opri vărsarea de sânge; sprijină cu fermitate lucrările comisiei independente de anchetă privind situația din Siria și salută raportul său actualizat; |
8. |
sprijină apelul comun lansat de Secretarul de Stat al SUA, John Kerry, și de Ministrul Afacerilor Externe al Rusiei, Serghey Lavrov, în favoarea convocării, cât mai curând posibil, a unei conferințe internaționale de pace privind Siria, pentru a se da curs Conferinței de la Geneva din iunie 2012; |
9. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la continuarea militarizării conflictului și a violenței sectare; ia act de rolul actorilor regionali diferiți, inclusiv al aprovizionării cu arme, și își exprimă îngrijorarea cu privire la efectele de contaminare ale conflictului sirian în țările învecinate în ceea ce privește criza umanitară, securitatea și stabilitatea; condamnă în termeni fermi atacurile cu mașini capcană care au avut loc la 11 mai 2013 și s-au soldat cu zeci de morți și răniți în apropierea unei baze de refugiați sirieni din orașul Reyhanli, situat în provincia Hatay, din sud-estul Turciei, precum și utilizarea artileriei și a bombardamentelor de către forțele armate siriene împotriva țărilor învecinate; sprijină poziția VP/ÎR, care a condamnat atacurile teroriste de orice tip; |
10. |
subliniază că UE poartă o răspundere deosebită față de stabilitatea și securitatea din vecinătatea sa și adresează VP/ÎR și comisarului responsabil de extindere și politica europeană de vecinătate solicitarea de a se asigura că UE exercită un rol de lider în evitarea propagării conflictului armat din Siria spre țările învecinate; |
11. |
elogiază disponibilitatea de care au dat dovadă comunitățile-gazdă și țările vecine Siriei, în special Iordania, Liban, Turcia și Irak, acestea oferind adăpost și ajutor umanitar familiilor care s-au refugiat din calea conflictului armat din Siria, dar este profund îngrijorat de riscul punctului de saturație de care se apropie aceste țări, având în vedere afluxul refugiaților sirieni, care ar putea declanșa o instabilitate regională fără precedent; |
12. |
sprijină și salută contribuția remarcabilă pe care și-au adus-o Comisia și statele membre la programele internaționale de asistență umanitară, precum și spiritul de lider politic de care a dat dovadă comisarul european pentru cooperare internațională, ajutor umanitar și reacția la situații de criză; salută diversificarea de către Comisie a partenerilor în domeniul umanitar în Siria pentru a furniza un ajutor mai eficient și pe scară mai largă, în special în regiunile din afara controlului guvernamental; solicită actorilor UE și statelor membre să își coordoneze mai eficient acțiunile și asistența acordată atât în interiorul, cât și în afara granițelor Siriei; |
13. |
îndeamnă Comisia să prezinte un pachet cuprinzător de ajutoare, oferind un exemplu altor donatori majori, pentru a aborda criza umanitară din Siria și din țările învecinate, bazat pe trei piloni: i) creșterea asistenței umanitare (prin intermediul ECHO), ii) sprijinirea eforturilor depuse de țările gazdă în vederea consolidării comunităților locale, a creșterii capacităților și a dezvoltării infrastructurilor (prin intermediul DEVCO) și iii) introducerea rapidă a pachetelor de asistență financiară destinate Libanului și Iordaniei; |
14. |
subliniază că este important să se mențină deschise frontierele internaționale și îndeamnă comunitatea internațională să sprijine cu generozitate Libanul și Iordania în gestionarea afluxului de refugiați aflat în creștere; îndeamnă toate guvernele țărilor gazdă din regiune și alți actori să susțină principiile nereturnării și tratamentului egal al refugiaților; |
15. |
solicită UE să ia măsurile responsabile necesare în ceea ce privește posibilul aflux de refugiați în statele sale membre; |
16. |
solicită statelor membre să pună capăt imediat utilizării, care a fost semnalată, a perioadelor prelungite de luare în custodie publică și practicii returnării, care constituie o încălcare directă a dreptului internațional și a dreptului Uniunii Europene; |
17. |
solicită să se acorde de urgență asistență umanitară tuturor persoanelor care au nevoie de aceasta din Siria, acordând o atenție deosebită răniților, refugiaților, persoanelor strămutate intern, femeilor și copiilor; apreciază eforturile Comitetului Internațional al Crucii Roșii și ale UNRWA în această privință; solicită guvernului Assad să permită accesul deplin al organizațiilor umanitare în țară; subliniază nevoia de a intensifica cooperarea dintre diferiți actori care acționează pe teren, cum ar fi autoritățile locale, organizațiile internaționale și ONG-urile, inclusiv cooperarea la frontieră; consideră că protocoalele referitoare la asistență și monitorizarea la frontieră pot conferi o valoare adăugată; |
18. |
invită UE să sprijine crearea unor refugii sigure de-a lungul frontierei turco-siriene, și, dacă e posibil, și în Siria, precum și crearea de coridoare umanitare de către comunitatea internațională; |
19. |
salută imensa operațiune de ajutor umanitar la care contribuie organizațiile internaționale și locale sub auspiciile OCHA și ale ICNUR și aduce un omagiu tuturor lucrătorilor din domeniul ajutorului umanitar și din cel sanitar, internaționali și locali, pentru curajul și perseverența lor; invită UE și comunitatea internațională să consolideze protecția civililor, inclusiv a personalului medical și a lucrătorilor umanitari; îndeamnă comunitatea internațională să identifice o soluție la insecuritatea continuă și la problemele legate de menținerea ordinii în taberele de refugiați, printre altele prin instituirea unei noi inițiative în domeniul securității în cadrul taberelor; îndeamnă toate părțile la conflict să se conformeze dreptului internațional umanitar și să faciliteze accesul organizațiilor umanitare, permițând astfel lucrătorilor umanitari să își desfășoare activitatea în interiorul țării și în afara granițelor acesteia pentru a răspunde nevoilor în creștere; |
20. |
solicită tuturor țărilor și în mod deosebit statelor membre ale UE să își onoreze cu promptitudine angajamentele asumate cu ocazia Conferinței donatorilor care a avut loc la 30 ianuarie 2013 în Kuweit; solicită UE și comunității internaționale să creeze mecanisme de asumare a răspunderii, pentru a se asigura că toate fondurile promise ajung la beneficiarii desemnați; |
21. |
condamnă practica violenței sexuale în cadrul conflictului armat sirian, care este folosită, de asemenea, cu titlu de armă de război și constituie, astfel, o crimă de război; îndeamnă UE și comunitatea internațională să aloce resurse specifice pentru a pune capăt violențelor sexuale și solicită comunităților gazdă să ofere tratament medical adecvat persoanelor care au fost victime ale violenței sexuale; |
22. |
invită donatorii, în lumina necesităților tot mai stringente ale populației de refugiați palestinieni din Siria și din țările învecinate, să finanțeze UNRWA în mod corespunzător, și invită UNRWA să sprijine cu generozitate eforturile continue pentru a consolida capacitatea de rezistență a acestor refugiați și a reduce la minimum suferința și strămutarea lor; |
23. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite, precum și tuturor părților implicate în conflictul din Siria. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0057.
(2) Texte adoptate, P7_TA(2012)0351.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/90 |
P7_TA(2013)0224
Recuperarea activelor de către țările Primăverii arabe aflate în tranziție
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la recuperarea activelor de către țările Primăverii arabe aflate în tranziție (2013/2612(RSP))
(2016/C 055/13)
Parlamentul European,
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la țările Primăverii arabe și la Uniunea pentru Mediterana, în special Rezoluția sa din 14 martie 2013 referitoare la situația din Egipt (1) și Rezoluția sa din 10 mai 2012 referitoare la „Comerțul, promotor al schimbării: strategia comercială și de investiții a Uniunii Europene în sudul bazinului mediteranean în urma revoluțiilor din lumea arabă” (2), |
— |
având în vedere Recomandarea din 12 aprilie 2013 a Comisiei pentru afaceri politice, securitate și drepturile omului a Adunării parlamentare a Uniunii pentru Mediterana, |
— |
având în vedere noul Regulament al Consiliului din 26 noiembrie 2012 privind adoptarea unui nou cadru legislativ pentru a facilita recuperarea activelor în Egipt și Tunisia, |
— |
având în vedere concluziile copreședinților Grupurilor operative UE-Tunisia și UE-Egipt din 28–29 septembrie 2011 și respectiv 14 noiembrie 2012, în special secțiunile privind recuperarea activelor, |
— |
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 101/2011 al Consiliului din 4 februarie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Tunisia și Regulamentul Consiliului (UE) nr. 1100/2012 de modificare a acestuia, |
— |
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 270/2011 al Consiliului din 21 martie 2011 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Egipt și Regulamentul Consiliului (UE) nr. 1099/2012 de modificare a acestuia, |
— |
având în vedere Decizia 2011/137/PESC a Consiliului din 28 februarie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și Deciziile 2011/625/PESC și 2011/178/PESC ale Consiliului de modificare a acesteia, Regulamentul (UE) nr. 204/2011 al Consiliului din 2 martie 2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia și Regulamentul (UE) nr. 965/2011 al Consiliului de modificare a acestuia, precum și Regulamentele de punere în aplicare (UE) nr. 364/2013 și (UE) nr. 50/2013 ale Consiliului privind punerea în aplicare a articolului 16 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 204/2011 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Libia, |
— |
având în vedere instrumentele juridice existente ale UE care vizează consolidarea politicii de confiscare și recuperare a activelor în temeiul Deciziilor 2001/500/JAI, 2003/577/JAI, 2005/212/JAI, 2006/783/JAI și 2007/845/JAI ale Consiliului și propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2012 privind înghețarea și confiscarea produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni în Uniunea Europeană (COM(2012)0085), |
— |
având în vedere Convenția din 2005 împotriva corupției a Organizației Națiunilor Unite, în special articolul 43 al acesteia privind cooperarea internațională și capitolul V privind recuperarea activelor, la care Egiptul, Libia și Tunisia sunt părți și care a fost aprobată în numele Uniunii Europene prin Decizia 2008/801/CE a Consiliului din 25 septembrie 2008, |
— |
având în vedere Convenția Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (Convenția de la Palermo) din 2000, |
— |
având în vedere Rezoluția Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU 19/38 din 19 aprilie 2012 privind impactul negativ al nerepatrierii fondurilor de origine ilicită către țările de origine, privind exercitarea drepturilor omului și importanța îmbunătățirii cooperării internaționale, |
— |
având în vedere inițiativa Secretarului General al ONU din 17 septembrie 2007 privind recuperarea activelor furate, |
— |
având în vedere Inițiativa de recuperare a activelor furate (StAR), un program comun al Băncii Mondiale și al Biroului ONU pentru droguri și criminalitate, |
— |
având în vedere Planul de acțiune privind recuperarea activelor prezentat la 21 mai 2012 de Parteneriatul de la Deauville al G8 cu țările arabe aflate în tranziție, la care UE este parte, |
— |
având în vedere raportul final al Forumului arab privind recuperarea activelor din 13 septembrie 2012, |
— |
având în vedere articolul 110 alineatele (2) și (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât, în timp ce blocarea activelor este o competență a UE, recuperarea și repatrierea activelor reprezintă o competență a statelor membre și trebuie să se desfășoare în conformitate cu dispozițiile din dreptul național; întrucât instituțiile UE au un rol vital pentru stimularea și facilitarea acestui proces; |
B. |
întrucât recuperarea activelor de către țările Primăverii arabe aflate în tranziție este un imperativ moral și juridic și are o miză politică importantă în relațiile UE cu vecinătatea sa sudică; întrucât este, de asemenea, o chestiune importantă de ordin economic pentru vecinii sudici în cauză, având în vedere potențialul acestor active, dacă sunt redate și utilizate într-un mod transparent și eficient, de a contribui la redresarea lor economică; întrucât recuperarea activelor transmite un mesaj puternic contra impunității celor implicați în acte de corupție și de spălare de bani; |
C. |
întrucât există un cadru juridic internațional cuprinzător în domeniu, având în vedere în special Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției (UNCAC) din 2003, care prevede obligații clare pentru statele părți, întrucât la articolul 51 din UNCAC se afirmă că „[r]estituirea de bunuri […] este un principiu fundamental al acestei convenții, iar statele părți își acordă reciproc în acest domeniu cea mai amplă cu putință cooperare și asistență judiciară”; |
D. |
întrucât procedura judiciară de recuperare a activelor este complexă și de lungă durată; întrucât, în cadrul acestui proces, cerințele juridice aplicabile ale statelor solicitante nu pot fi eludate, iar terțele părți legitime nu pot fi lipsite de drepturile lor legale; întrucât lipsa cunoștințelor juridice adecvate și capacitatea instituțională limitată din statele solicitante reprezintă obstacole suplimentare în calea reușitei inițiativelor din acest domeniu; întrucât nu există o cooperare eficientă între statele solicitante și cele solicitate; |
E. |
întrucât, ca urmare a revoluțiilor din cadrul Primăverii arabe din Egipt și Tunisia, UE a înghețat imediat activele foștilor dictatori, ale familiilor lor și ale mai multor persoane asociate regimurilor lor; întrucât UE a adoptat o decizie similară cu privire la Libia, în conformitate cu Rezoluția 1970 (2011) a Consiliului de Securitate al ONU; |
F. |
întrucât noul cadru legislativ adoptat de Consiliu la 26 noiembrie 2012 permite statelor membre ale UE să pună activele înghețate la dispoziția autorităților egiptene și tunisiene pe baza hotărârilor judecătorești recunoscute în statele membre ale UE și facilitează schimbul de informații între statele membre ale UE și autoritățile relevante; |
G. |
întrucât Grupurile operative UE-Egipt și UE-Tunisia au subliniat importanța returnării activelor dobândite în mod ilicit, care sunt în continuare blocate în câteva țări terțe; întrucât Grupurile operative au convenit să finalizeze o foaie de parcurs, care ar putea include instituirea unui grup pentru recuperarea activelor coordonat de Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) pentru fiecare țară în parte; |
H. |
întrucât G8 sprijină țările din lumea arabă în demersurile lor către „o societate liberă, democratică și tolerantă” prin intermediul parteneriatului de la Deauville din mai 2011; întrucât planul său de acțiune, publicat la 21 mai 2012, admite faptul că, ca urmare a Primăverii arabe, recuperarea activelor a devenit un domeniu de interes mai urgent în regiune și în comunitatea internațională; |
I. |
întrucât Egiptul, Libia și Tunisia au făcut eforturi considerabile pentru a garanta că activele necuvenite furate de foștii dictatori și regimurile lor sunt repatriate în țările respective, măsurile luate incluzând crearea de comisii naționale de anchetă specifice însărcinate să urmărească, să identifice și să recupereze activele în cauză, precum și deschiderea de acțiuni judiciare în fața instanțelor din statele membre ale UE; întrucât mai mulți actori internaționali cheie – printre care UE, membrii G8 și Elveția – au răspuns pozitiv la aceste eforturi; întrucât, cu toate acestea, până acum s-au obținut puține rezultate concrete în acest context; întrucât acest lucru a dus la creșterea frustrării guvernelor și societăților civile ale statelor solicitante; |
J. |
întrucât comunicarea este primordială în cadrul eforturilor de recuperare a activelor pentru a disemina bunele practici și a crea stimulente prin difuzarea rezultatelor pozitive; întrucât astfel s-ar evita declarațiile eronate privind cantitatea de active care trebuie recuperate; |
K. |
întrucât recuperarea activelor poate fi realizată prin intermediul unor mecanisme judiciare bilaterale și prin intermediul cooperării multilaterale; întrucât operațiunile de recuperare a activelor ar trebui să fie lansate atât la nivel național, cât și la nivel internațional; |
L. |
întrucât în aprilie 2013 autoritățile libaneze au returnat omologilor lor tunisieni aproape 30 de milioane USD depuse în mod ilicit în conturile bancare ale fostului conducător tunisian, |
1. |
subliniază că, pe lângă semnificația sa economică, returnarea activelor necuvenite furate de foști dictatori și regimurile lor către țările Primăverii arabe aflate în tranziție este un imperativ moral și juridic și are o miză politică importantă, având în vedere implicațiile legate de faptul că se reinstaurează justiția și responsabilitatea în spiritul democrației și al statului de drept, precum și în spiritul angajamentului și credibilității politice ale UE, reprezentând, așadar, o dimensiune esențială a parteneriatului Uniunii cu vecinătatea sa sudică, mai ales cu Egiptul, Libia și Tunisia; |
2. |
admite că, pentru țările Primăverii arabe, recuperarea activelor furate prezintă importanță și din punct de vedere economic și social, întrucât sunt necesare fonduri pentru a stabiliza economia, a crea de locuri de muncă și a genera creștere economică în țările respective, care se confruntă cu provocări majore de ordin economic; |
3. |
observă că, în pofida eforturilor considerabile făcute de autoritățile egiptene, libiene și tunisiene și a voinței politice ferme a tuturor părților, specialiștii angajați în recuperarea activelor însușite în mod necuvenit au avut doar un succes foarte limitat, în principal din cauza diversității și complexității dispozițiilor și procedurilor aplicabile în diversele sisteme juridice naționale, a rigidității juridice, a lipsei de cunoștințe specializate din partea țărilor Primăverii arabe în cauză cu privire la procedurile legale, financiare și administrative din jurisdicțiile europene și din alte jurisdicții și a resurselor insuficiente de care dispun; |
4. |
îndeamnă UE și statele sale membre să depună mai multe eforturi semnificative menite să faciliteze returnarea într-un termen rezonabil către popoarele țărilor Primăverii arabe a activelor necuvenite furate de fostele regimuri; încurajează oficiile naționale de recuperare a activelor din toate statele membre să coopereze îndeaproape și să dezvolte relații cu autoritățile relevante din țările Primăverii arabe pentru a le ajuta în abordarea acestor proceduri judiciare complexe; solicită Serviciul European de Acțiune Externă să își asume un rol proactiv de lider, în special pentru coordonarea eforturilor statelor membre, asigurarea construirii capacităților și încurajarea cooperării dintre toate statele implicate; |
5. |
subliniază că recuperarea activelor este un element esențial al sprijinului acordat de Uniune pentru tranziția democratică și refacerea economiei din aceste țări și poate consolida încrederea reciprocă a ambelor părți în spiritul parteneriatului cu societățile, una dintre componentele fundamentale ale politicii europene de vecinătate revizuite; |
6. |
salută, în acest sens, inițiativa Canadei, Franței, Germaniei, Italiei, Regatului Unit, Japoniei, Elveției și Statelor Unite de a publica un ghid care să ofere o descriere cuprinzătoare a sistemelor lor juridice naționale în ceea ce privește recuperarea activelor, pentru ca țările solicitante să înțeleagă mai bine posibilitățile juridice, tipul de informații disponibile, tipurile de investigații care pot fi efectuate și modul în care să se procedeze pentru a obține o recuperare eficientă a activelor prin acordarea de asistență juridică reciprocă; încurajează toate statele membre să procedeze în același mod și să stabilească un set comun de principii la nivelul Uniunii Europene; |
7. |
salută inițiativa G8 a parteneriatului de la Deauville privind planul de acțiune referitor la recuperarea activelor, care identifică măsuri concrete de promovare a cooperării și a asistenței în cazuri specifice, a eforturilor de construire a capacității și a asistenței tehnice, și sugerează o inițiativă de colaborare regională, și anume Forumul arab privind recuperarea activelor, în vederea dezbaterilor și a cooperării în domeniul continuării eforturilor; |
8. |
salută noul cadru legislativ adoptat de Consiliu la 26 noiembrie 2012, care facilitează returnarea fondurilor însușite în mod necuvenit Egiptului și Tunisiei, autorizând statele membre ca, pe baza unor hotărâri judecătorești recunoscute, să deblocheze activele înghețate și încurajând schimbul de informații dintre autoritățile relevante ale statelor membre, pe de o parte, și autoritățile din Egipt și Tunisia, pe de altă parte; subliniază, totuși, că este necesar să se obțină rezultate concrete și ca Libia să fie inclusă pe deplin în acest proces; |
9. |
salută cooperarea strânsă dintre instituțiile UE și alți actori internaționali cheie în vederea recuperării activelor de către Egipt, Libia și Tunisia, în special Inițiativa de recuperare a activelor furate (StAR) a Băncii Mondiale și a Biroului ONU pentru droguri și criminalitate; subliniază că este foarte important să se profite la maximum de mecanismele existente atât la nivel național, cât și internațional, în paralel cu adoptarea noii legislații necesare și cu adaptarea legislației existente în acest domeniu din sistemele juridice naționale; |
10. |
solicită Adunării Parlamentare a Uniunii pentru Mediterana să prezinte parlamentelor naționale chestiunea recuperării activelor, astfel încât deputații de pe ambele continente să poată fi convinși să promoveze în mod activ măsuri juridice pentru a asigura o cooperare mai strânsă între poliție și autoritățile judiciare implicate; |
11. |
solicită instituirea imediată a unui mecanism al UE compus dintr-o echipă de anchetatori, procurori, avocați și alți experți naționali și internaționali, cu scopul de a oferi consiliere și asistență juridică și tehnică țărilor Primăverii arabe în procesul de recuperare a activelor; solicită ca acest mecanism să fie finanțat corespunzător de instrumentul financiar relevant din domeniul relațiilor externe ale Uniunii; subliniază, având în vedere caracterul complex, sensibil și îndelungat al procedurilor judiciare, importanța sustenabilității acestui mecanism al UE; solicită instituțiilor UE să tragă învățăminte din această experiență și să o folosească drept bază pentru viitor; observă și posibilitatea finanțării suplimentare a acestui mecanism, într-un stadiu ulterior, prin acorduri de cofinanțare cu statele solicitante; |
12. |
îndeamnă Liga Arabă să definească, să adopte și să pună rapid în aplicare mecanisme de cooperare privind recuperarea activelor și solicită în special țărilor din Golf să coopereze de o manieră mai consolidată și să ofere țărilor Primăverii arabe sprijinul lor juridic pentru a trata procesul de recuperare a activelor; |
13. |
recunoaște și sprijină pe deplin contribuția organizațiilor societății civile, atât în statele solicitante, cât și în statele solicitate, la procesul de recuperare a activelor, în special prin furnizarea de informații autorităților competente, încurajarea cooperării dintre actorii naționali și internaționali cheie, monitorizarea returnării activelor și garantarea faptului că activele returnate sunt folosite de o manieră transparentă și eficace în statele solicitante; |
14. |
își reafirmă angajamentul față de sprijinirea tranziției democratice a țărilor Primăverii arabe și le promite acestora sprijin și asistență pentru construirea unor democrații solide și stabile în care să fie respectate statul de drept, drepturile omului și drepturile fundamentale, inclusiv drepturile femeilor și libertatea de expresie, și în care alegerile să se deruleze în conformitate cu standardele internaționale; subliniază că este crucial ca UE să își arate angajamentul concret și real față de acest proces; |
15. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, parlamentelor și guvernelor statelor membre, Parlamentului și Guvernului Elveției, Congresului și Președintelui Statelor Unite ale Americii, Adunării Parlamentare a Uniunii pentru Mediterana, precum și parlamentelor și guvernelor Egiptului, Libiei și Tunisiei. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2013)0095.
(2) Texte adoptate, P7_TA(2012)0201.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/94 |
P7_TA(2013)0225
Raportul pe 2012 privind progresele înregistrate de Bosnia şi Herţegovina
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la raportul pe 2012 privind progresele înregistrate de Bosnia și Herțegovina (2012/2865(RSP))
(2016/C 055/14)
Parlamentul European,
— |
având în vedere concluziile Consiliul European din 19–20 iunie 2003 referitoare la Balcanii de Vest, precum și anexa intitulată „Agenda de la Salonic pentru Balcanii de Vest: drumul spre integrarea europeană”, |
— |
având în vedere Acordul de stabilizare și asociere (ASA) dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Bosnia și Herțegovina, pe de altă parte, semnat la 16 iunie 2008 și ratificat de toate statele membre ale UE și de Bosnia și Herțegovina, |
— |
având în vedere Decizia 2008/211/CE a Consiliului din 18 februarie 2008 privind principiile, prioritățile și condițiile cuprinse în Parteneriatul european cu Bosnia și Herțegovina și de abrogare a Deciziei 2006/55/CE (1), |
— |
având în vedere Decizia 2011/426/PESC a Consiliului din 18 iulie 2011 (2) și Concluziile Consiliului privind Bosnia și Herțegovina din 21 martie 2011, 10 octombrie 2011, 5 decembrie 2011, 25 iunie 2012 și 11 decembrie 2012, |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Strategia de extindere și principalele provocări în perioada 2012-2013” (COM(2012)0600) și raportul pe 2012 privind progresele Bosniei și Herțegovina, adoptat la 10 octombrie 2012 (SWD(2012)335 final), |
— |
având în vedere Declarația comună a celei de-a 14-a Reuniuni interparlamentare a Parlamentului European și a Adunării Parlamentare a Bosniei și Herțegovina, organizată la Sarajevo, în perioada 29–30 octombrie 2012, |
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare, îndeosebi Rezoluția din 14 martie 2012 referitoare la raportul pe 2011 privind progresele Bosniei și Herțegovina (3) și Rezoluția din 22 noiembrie 2012 referitoare la extindere: politici, criterii și interese strategice ale UE (4), |
— |
având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât UE și-a reafirmat în repetate rânduri angajamentul pentru aderarea la UE a țărilor din Balcanii de Vest, inclusiv a Bosniei și Herțegovina (BiH); întrucât UE continuă să-și asume un angajament ferm în favoarea unei Bosnii și Herțegovina suverane și unite, care are drept perspectivă aderarea la UE și întrucât această perspectivă reprezintă unul dintre cei mai puternici factori de unitate în rândul populației acestei țări; |
B. |
întrucât, pentru a accelera progresele realizate de această țară în direcția aderării la UE și pentru a obține rezultate palpabile de care să profite toți cetățenii, sunt necesare instituții funcționale și mecanisme de coordonare clare la toate nivelurile, precum și un angajament ferm și consecvent din partea tuturor liderilor politici ai acestei țări; |
C. |
întrucât reforma constituțională rămâne principala reformă pentru transformarea BiH într-un stat eficient, democratic și pe deplin funcțional; întrucât sunt necesare progrese palpabile în domenii esențiale, precum construcția statală, guvernanța, sistemul judiciar, aplicarea statului de drept, dar și combaterea corupției și alinierea la standardele Uniunii Europene; |
D. |
întrucât este necesară de urgență crearea unor mecanisme de bună coordonare pentru o cooperare consolidată cu UE; |
E. |
întrucât lipsa de perspective de ocupare a unui loc de muncă, care afectează îndeosebi tinerii, continuă să afecteze în mod grav dezvoltarea socioeconomică și politică a acestei țări; |
F. |
întrucât corupția continuă să afecteze în mod grav dezvoltarea socio-economică și politică a țării; |
G. |
întrucât cooperarea regională și relațiile de bună vecinătate constituie elemente esențiale ale procesului de stabilizare și asociere și au un rol determinant în procesul de transformare a Balcanilor de Vest într-o regiune stabilă și cu o dezvoltare durabilă; întrucât cooperarea cu alte țări din regiune într-un spirit de bună vecinătate este o condiție prealabilă a unei coexistențe și a unei reconcilieri pașnice în BiH și în Balcanii de Vest; |
H. |
întrucât, pentru UE, statul de drept constituie un element central în cadrul procesului de extindere, |
Considerații generale
1. |
își reafirmă cu fermitate sprijinul pentru integrarea europeană a BiH, spre folosul tuturor cetățenilor acestei țări; |
2. |
își exprimă îngrijorarea în legătură cu lipsa, în continuare, a unei viziuni comune între elitele politice asupra direcției generale pe care trebuie s-o urmeze această țară, ceea ce supune BiH riscului de a rămâne într-o măsură tot mai mare în urma celorlalte țări din regiune; |
3. |
salută desfășurarea pașnică, liberă și echitabilă a alegerilor locale; ia act de disputa dinaintea alegerilor din Srebrenica; ia act de deciziile Comisiei electorale centrale a BiH în această privință; se declară îngrijorat de faptul că Mostar era singurul oraș în care nu au avut loc alegeri locale; solicită tuturor părților implicate să convină asupra modificării statutului Orașului Mostar, în conformitate cu decizia relevantă a Curții Constituționale a BiH; |
4. |
salută suspendarea supervizării internaționale a Districtului Brcko; invită autoritățile să-și îndeplinească obiectivele restante și să respecte condițiile care vor permite închiderea Biroului Înaltului Reprezentant, pentru a permite creșterea gradului de responsabilizare și responsabilitate la nivel local; |
5. |
subliniază importanța ca BiH să transmită un mesaj unic și clar în procesul de integrare în UE; îndeamnă liderii politici și demnitarii aleși să conlucreze și să se concentreze asupra punerii în aplicare a Foii de parcurs, ca parte a Dialogului la nivel înalt cu Comisia, făcând, astfel, posibilă îndeplinirea cerințelor care condiționează intrarea în vigoare, în sfârșit, a Acordului de stabilizare și asociere și care permit depunerea unei candidaturi credibile la aderare; invită liderii politici și toate autoritățile să conlucreze în strânsă cooperare cu Reprezentantul Special al UE în cadrul procesului de aderare; |
6. |
reamintește Comisiei că extinderea UE înseamnă mai mult decât simplul transfer al acquis-ului UE și trebuie să se bazeze pe un angajament sincer și cuprinzător pentru valorile europene; constată, cu o anumită doză de îngrijorare, că este posibil ca puterea pașnică de transformare de care dispune UE să se fi redus odată cu recenta criză economică și financiară; încurajează, totuși, Comisia, statele membre și celelalte state din Balcanii de Vest să analizeze noi modalități de încurajare a unei culturi și a unui climat de reconciliere în Bosnia și Herțegovina și în regiune; |
7. |
regretă anularea celei de-a treia reuniuni a Dialogului la nivel înalt UE-BiH privind procesul de aderare, planificată pentru 11 aprilie 2013, din cauza lipsei progresării în cauza Sejdić-Finci; |
8. |
ia act de contribuția semnificativă a Misiunii de poliție a UE, care și-a încetat activitatea la 30 iunie 2012 și salută prezența consolidată a UE în domeniul statului de drept; salută reînnoirea mandatului Forței multinaționale de stabilizare a Uniunii Europene (EUFOR ALTHEA) și reorientarea sa spre consolidarea capacităților și spre formare; |
Condiții politice
9. |
reamintește importanța unor instituții funcționale la toate nivelurile pentru ca procesul de integrare europeană a acestei țări să avanseze; salută reluarea dialogului și alegerea unor noi miniștri în Consiliul de Miniștri în noiembrie 2012, după destrămarea coaliției și situația de impas care a durat cinci luni; își exprimă îngrijorarea în legătură cu blocajele provocate de incertitudinea care a planat asupra remanierii guvernului în Federația BiH; salută totuși progresele înregistrate în desemnarea candidaților pentru locurile vacante din cadrul Curții Constituționale a Federației; |
10. |
invită toate autoritățile competente să elaboreze o strategie/un program de integrare în UE, care să asigure transpunerea coordonată și armonizată, și de asemenea implementarea și aplicarea legislației și standardelor UE în întreaga țară, dovedind astfel o unitate de viziune asupra direcției generale a țării și dorința de a asigura un viitor prosper pentru cetățenii țării; |
11. |
solicită operarea de modificări în regulamentele de procedură ale Camerei Popoarelor și Camerei Reprezentanților, în vederea introducerii unui mecanism de transpunere a legislației UE; |
12. |
salută progresul realizat în prima jumătate a anului 2012 și începând din luna octombrie, îndeosebi adoptarea unor legi importante privind recensământul și ajutoarele de stat, bugetele aferente exercițiilor 2011, 2012 și 2013, pachetul de legi fitosanitare, evoluția în care se înscriu Consiliul pentru ajutorul de stat și Agenția Anticorupție, precum și ajungerea la un acord politic asupra proprietății de stat și a apărării; solicită punerea în aplicare efectivă a acestor măsuri și îndeamnă Comisia ca, împreună cu Reprezentantul special al UE, să supravegheze îndeaproape implementarea, conformându-se întrutotul Hotărârii Curții Constituționale a BiH din 13 iulie 2012; solicită autorităților din BiH să construiască și să consolideze capacitățile organelor relevante, cum ar fi Consiliul pentru ajutorul de stat și Agenția Anticorupție, mai ales în ceea ce privește un nivel adecvat de personal; |
13. |
se declară îngrijorat de întârzierile în organizarea recensământului; subliniază importanța efectuării unui recensământ al populației în octombrie 2013 și salută eforturile de a garanta că acesta are loc în octombrie în conformitate cu standardele internaționale; solicită tuturor autorităților competente să îndepărteze toate obstacolele și să nu politizeze un recensământ al cărui scop este acela de a furniza date socioeconomice obiective; în acest sens, solicită respectarea drepturilor minorităților; |
14. |
solicită autorităților de stat din BiH să respecte hotărârea Curții Constituționale privind necesitatea modificării legislației în materie de coduri numerice personale; constată că, după 12 februarie 2013, din cauza mai multor luni de inactivitate, nou-născuții nu beneficiază de coduri numerice personale și, prin urmare, nici de documente indispensabile, precum pașapoarte sau carduri de asigurări de sănătate; solicită de urgență măsuri pentru soluționarea acestei situații; |
15. |
îndeamnă autoritățile să execute sentința pronunțată în cauza Sejdić-Finci, ca un prim pas în direcția unei reforme constituționale cuprinzătoare, care este necesară în vederea tranziției către o democrație modernă și funcțională, în care orice formă de discriminare să fie eliminată și în care toți cetățenii, indiferent de apartenența lor etnică, să beneficieze de aceleași drepturi și libertăți; salută faptul că Adunarea Cantonului Sarajevo, primul din BiH, a modificat deja în unanimitate constituția cantonului, pentru a oferi minorităților etnice și persoanelor cu etnie nedeclarată posibilitatea de a-și forma propriul grup în cadrul Adunării, în conformitate cu hotărârea Convenției Europene a Drepturilor Omului (CEDO) în cauza Sejdić-Finci; |
16. |
ia act de decizia Comisarului responsabil pentru extindere și politica de vecinătate să nu mai țină cea de-a treia reuniune a Dialogului la nivel înalt UE-BiH privind procesul de aderare, din cauza lipsei unui consens politic privind executarea hotărârii în cauza Sejdić-Finci; se declară îngrijorat că lipsa găsirii unui compromis ar putea avea efecte negative asupra procesului de aderare în ansamblul său și solicită liderilor politici să găsească o soluție; |
17. |
îl încurajează pe Reprezentantul special al UE/Șeful delegației (RSUE/Șeful delegației) să-și întețească eforturile pentru facilitarea unui acord privind transpunerea hotărârii în cauza Sejdić-Finci; |
18. |
remarcă necesitatea urgentă de reforme constituționale substanțiale, atât la nivel de stat, cât și la nivel federal, pentru a transforma structurile instituționale în structuri mai eficiente, funcționale și transparente, la toate nivelurile; reiterează necesitatea simplificării structurii Federației BiH; invită SEAE și Comisia să inițieze consultări ample și deschise, precum și dezbateri publice cu toți actorii implicați la nivel național cu privire la modificările constituționale; subliniază că toate părțile implicate și toate comunitățile trebuie să se implice pe deplin în acest proces, care ar trebui să conducă la rezultate concrete; |
19. |
invită toate autoritățile competente să garanteze instituirea unui sistem judiciar independent, imparțial și eficace, asistat de o forță de poliție independentă și imparțială, și să pună efectiv în aplicare Strategia de reformă a sectorului judiciar și Strategia națională privind crimele de război; solicită în mod insistent armonizarea jurisprudenței în materie penală și civilă între diferitele sisteme judiciare și de urmărire penală, precum și punerea în aplicare a tuturor recomandărilor adresate în cadrul Dialogului structurat pe teme de justiție UE-BiH; |
20. |
solicită autorităților BiH să realizeze progrese în ceea ce privește reforma administrației publice și consolidarea capacităților administrative la toate nivelurile guvernamentale care se ocupă de chestiuni legate de Uniunea Europeană; se declară îngrijorat în privința sustenabilității financiare a administrației publice și în privința lipsei de sprijin politic pentru reforma acesteia; subliniază necesitatea de a concentra eforturile asupra înființării, cu sprijinul UE, a unor mecanisme de coordonare eficiente și a creșterii nivelului de calificare și a competențelor serviciului public, ca element important de asigurare a unei cooperări eficiente și productive cu UE; |
21. |
își exprimă îngrijorarea în legătură cu nivelul ridicat al corupției existente în această țară, a legăturilor sale cu partidele politice și a existenței corupției la toate nivelurile vieții publice; încurajează autoritățile competente de la toate nivelurile să propună și să implementeze strategii și planuri anticorupție; invită autoritățile responsabile să demonstreze voință politică pentru soluționarea acestui aspect și să pună la dispoziția Agenției Anticorupție mijloacele necesare pentru a-i asigura o operaționalitate completă și să stabilească o evidență a anchetelor și a condamnărilor și încurajează autoritățile BiH să armonizeze legislația relevantă în materie de corupție cu recomandările formulate de GRECO; subliniază necesitatea de a combate cu eficacitate traficul de persoane, declanșând urmărirea penală împotriva autorilor și oferind protecție și compensații victimelor; |
22. |
îndeamnă autoritățile competente să-și întețească eforturile de implementare a foii de parcurs privind un acord operațional cu EUROPOL, mai ales în ceea ce privește armonizarea legislației și a procedurilor în materie de protecție a datelor; |
23. |
îndeamnă autoritățile BiH să încurajeze dezvoltarea unei mass-media independentă și diversificată, liberă de imixtiuni politice și nesupusă fragmentării și polarizării etnice; evidențiază rolul special al serviciilor publice de media în consolidarea democrației și a coeziunii sociale și invită autoritățile să asigure independența și sustenabilitatea financiară a acestora, precum și conformitatea cu standardele europene; regretă presiunea politică exercitată în mod continuu asupra jurnaliștilor, precum și amenințările la adresa acestora; își exprimă îngrijorarea în legătură cu încercările de subminare a independenței Agenției de Reglementare a Comunicațiilor și a serviciilor publice de televiziune și radiodifuziune; reamintește că existența unei media libere este un element de bază pentru o democrație stabilă; |
24. |
îndeamnă toate partidele politice să depună eforturi pentru progresul către o societate tolerantă și deschisă integrării; invită autoritățile competente să pună în aplicare legile și politicile privind combaterea discriminării și să abordeze deficiențele din cadrul legislației și din practică, inclusiv cele legate de persoanele cu dizabilități; își exprimă îngrijorarea în legătură cu discursul de instigare la ură împotriva persoanelor LGBT, precum și cu amenințările și actele de hărțuire având drept țintă persoanele menționate; invită autoritățile să implementeze pe deplin Planul de acțiune pentru romi și să promoveze în mod activ incluziunea efectivă a romilor și a tuturor celorlalte minorități, să condamne în mod public incidentele motivate de ură și să garanteze anchetarea lor de către poliție și o urmărire judiciară adecvată; invită autoritățile să sprijine în mod activ inițiativele societății civile în acest domeniu, prin asistență financiară și practică și prin angajament politic; |
25. |
încurajează activitatea apărătorilor drepturilor omului și ai drepturilor cetățenești în BiH și invită Comisia să instituie mecanisme de finanțare care să permită și organizațiilor de la fața locului să beneficieze de finanțare IPA; |
26. |
solicită emanciparea femeilor, prin promovarea, protejarea și consolidarea drepturilor acestora, îmbunătățirea situației lor sociale și economice, consolidarea prezenței lor pe piața forței de muncă, asigurarea unei reprezentări echitabile a femeilor în procesele decizionale politice și economice și prin încurajarea spiritului antreprenorial al femeilor; constată că femeile sunt în continuare insuficient reprezentate în cadrul parlamentelor, al guvernelor și al administrației publice și că drepturile la muncă ale acestora sunt deseori ignorate; invită autoritățile din BiH să armonizeze drepturile de securitate socială pentru persoanele aflate în concediu de maternitate, de paternitate sau parental, pe întreg cuprinsul țării și la un standard ridicat, creând, astfel, o situație uniformă pentru toți cetățenii și evitând discriminările; |
27. |
își exprimă îngrijorarea în legătură cu nivelul ridicat al violenței domestice, cu nedeclararea acestor cazuri și cu sancționarea insuficientă a autorilor; invită autoritățile să adopte și să pună în aplicare măsuri pentru ca femeile să fie protejate cu adevărat; subliniază necesitatea de consolidare a organelor de aplicare a legii pentru a aborda cu succes chestiuni legate de violența bazată pe gen, violența domestică, prostituția forțată și traficul de femei; subliniază importanța protejării copiilor împotriva violenței, a traficului și a oricărui alt tip de abuz; încurajează Comisia să examineze metode prin care să sprijine combaterea violenței domestice; |
28. |
salută proiectul de program pentru victimele violurilor, abuzurilor sexuale și ale actelor de tortură săvârșite în timpul războiului în BiH; solicită în mod insistent punerea la dispoziție a unor resurse suficiente pentru reabilitarea sistematică a victimelor violențelor sexuale care au avut loc pe fundalul conflictelor, inclusiv acordarea de despăgubiri indiferent de statutul social al victimelor, de tratament medical și psihologic, precum și a unor servicii sociale adecvate; solicită tuturor autorităților competente să sensibilizeze opinia publică cu privire la statutul victimelor; |
29. |
invită Federația să introducă prevederi privind infracțiunile inspirate de ură în Codul Penal, așa cum a fost deja stabilit în Republica Srpska și în Districtul Brcko în 2009; |
30. |
evidențiază faptul că la sfârșitul anului 2011 existau aproximativ 113 000 de persoane strămutate în interiorul BiH, inclusiv aproximativ 8 000 de rezidenți ai centrelor colective și 7 000 de refugiați; îndeamnă autoritățile competente de la toate nivelurile, ținând cont și de angajamentul reînnoit luat de comunitatea internațională a donatorilor cu ocazia conferinței internaționale a donatorilor de la Sarajevo, în aprilie 2012, să faciliteze întoarcerea durabilă a refugiaților și a persoanelor strămutate intern, asigurându-le persoanelor în cauză accesul la locuințe, educație, protecție socială și locuri de muncă; îndeamnă autoritățile respective să faciliteze acest proces acordând asistență financiară tuturor refugiaților care se întorc, într-un mod echitabil și adecvat, inclusiv în cazul refugiaților croați care se întorc în Posavina; |
31. |
ia act cu îngrijorare de numărul ridicat de persoane din BiH care suferă de stres posttraumatic din cauza războiului; invită autoritățile să abordeze lipsa de îngrijire socială și psihologică pentru persoanele care suferă de sindromul stresului posttraumatic; |
32. |
recomandă punerea completă în aplicare a Strategiei de acțiune de luptă împotriva minelor și adoptarea unei legislații privind acțiunile de luptă împotriva minelor, pentru a preveni alte victime în accidente cauzate de exploziile de mine; |
33. |
condamnă cu fermitate orice tentative, atât în BiH, cât și în orice altă țară, prin care se urmărește minimizarea sau negarea genocidului care a avut loc la Srebrenica; |
Aspecte socioeconomice
34. |
îndeamnă toate nivelurile guvernamentale să susțină politici fiscale solide; își exprimă îngrijorarea în legătură cu dimensiunile pe care le-a căpătat sectorul economiei informale și cu nivelul ridicat al șomajului, înregistrat îndeosebi în rândurile femeilor și ale tinerilor; își exprimă îngrijorarea în legătură cu impactul pe care îl au atât asupra creșterii economice și a investițiilor, cât și asupra mediului de afaceri în ansamblul său instabilitatea politică și fragilitatea statului de drept; recomandă guvernului să creeze un spațiu economic unic în cadrul țării, să stabilească condiții favorabile pentru proliferarea afacerilor, în special a IMM-urilor, să consolideze sursele naționale de creștere economică reducând în același timp prezența dominantă a statului în economie și numărul de monopoluri, să promoveze cheltuielile axate pe creștere și să întărească competitivitatea; |
35. |
salută decizia UE de a acorda BiH suma de 100 de milioane EUR, sub formă de asistență macrofinanciară, aceasta reprezentând o dovadă importantă a angajamentului său pentru perspectiva europeană a țării și pentru bunăstarea cetățenilor săi. |
36. |
invită autoritățile din BiH, mai ales cele din entitățile federale care înregistrează numărul cel mai crescut de societăți comerciale, să revizuiască și să modernizeze legislația în vigoare în domeniul muncii și să consolideze dialogul social și inspecția muncii; |
37. |
salută semnarea unui acord între BiH și UE privind aderarea BiH la Organizația Mondială a Comerțului (OMC); încurajează autoritățile din BiH să accelereze negocierile cu alți parteneri cu scopul de a deveni membru al OMC în viitorul apropiat; |
38. |
constată că s-au realizat unele progrese în îmbunătățirea cadrului general al educației, însă solicită Consiliului de Miniștri, printre altele, să amelioreze coordonarea dintre cele 12 ministere ale educației și Departamentul pentru educație din Districtul Brcko și să reducă fragmentarea sistemului de învățământ; |
39. |
subliniază necesitatea creșterii calității generale a educației, pentru a o adapta la cererea de pe piața muncii internă și externă; solicită autorităților din BiH să remedieze deficiențele înregistrate în formarea profesională, pentru a atrage investiții străine directe, și să asigure – inclusiv din rațiuni de ordin economic – începerea acreditărilor instituțiilor de învățământ și funcționarea deplină a agențiilor care se ocupă de recunoașterea diplomelor; salută măsurile luate în vederea dezvoltării și a promovării programelor și a formărilor pentru tineri pentru a le facilita acestora accesul pe piața muncii și solicită mai multe inițiative în acest sens; |
40. |
îndeamnă toate autoritățile competente să pună capăt segregației etnice a copiilor („două școli sub același acoperiș”), care continuă să existe în anumite cantoane ale Federației; solicită, în plus, să se promoveze integrarea efectivă în sistemul educativ îndeosebi a copiilor romi, printre altele prin programe de pregătire pentru școală; invită autoritățile să colaboreze cu ONG-urile relevante pentru a încuraja familiile de romi să sprijine accesul copiilor lor la educație; invită autoritățile să armonizeze normele administrative din interiorul BiH pentru a garanta că toți copiii sunt tratați în mod egal; solicită, în general, să se depună eforturi sporite de prevenire a despărțirii familiilor și să se multiplice serviciile de sprijin aflate la dispoziția familiilor expuse acestui risc; invită Comisia să examineze dacă asistența specifică a UE ar putea contribui la eliminarea sistemului de învățământ segregat; |
41. |
salută planurile Comisiei de a convoca o reuniune la nivel înalt cu privire la educație, cu scopul de a promova dialogul pe diferite teme, inclusiv segregarea etnică a copiilor în școli și aducerea laolaltă a reprezentanților organizațiilor internaționale relevante și a autorităților din BiH responsabile pentru educație; |
42. |
invită autoritățile să alinieze legislația la acquis-ul în materie de recunoaștere a calificărilor profesionale din Uniunea Europeană; |
43. |
îndeamnă autoritățile să ia toate măsurile necesare în vederea conservării patrimoniului național și să abordeze chestiunea cadrului juridic aferent; solicită, în plus, tuturor autorităților competente de la toate nivelurile să asigure instituirea unor proceduri clare pentru finanțarea instituțiilor culturale, pentru a preveni închiderile; |
44. |
îndeamnă autoritățile din BiH să instituie măsuri adecvate de evitare a unor noi încălcări ale regimului de călătorii fără viză și să combată cu eficacitate abuzurile organizate care vizează procedurile de acordare a azilului în statele membre ale Uniunii Europene; |
Cooperarea regională și aspecte bilaterale
45. |
adresează felicitări BiH pentru rolul constructiv exercitat în cooperarea regională și invită această țară să depună eforturi în vederea delimitării frontierelor în cooperare cu toate țările învecinate; |
46. |
îndeamnă autoritățile din BiH să intensifice procesul de pregătire în vederea aderării Croației la UE prin alinierea legislației relevante a BiH privind siguranța alimentară la acquis-ul UE; își exprimă îngrijorarea cu privire la lipsa de acțiune din partea autorităților BiH, aceasta putând eventual duce la pierderi pe piețele de export ale BiH; salută progresele înregistrate până acum și îndeamnă autoritățile competente să construiască rapid infrastructura necesară la viitoarele puncte de control de la frontiera UE (PCF); salută inițiativa Comisiei de a găsi soluții în cadrul reuniunilor sale trilaterale cu Croația și cu BiH cu privire la ultimele chestiuni nesoluționate legate de gestionarea granițelor în contextul aderării Croației la UE, inclusiv acordul Neum/Ploče; solicită o continuare a eforturilor constructive în această privință, permițând introducerea mai multor PCF, dacă este necesar; adresează felicitări BiH pentru contribuția sa la progresul înregistrat în rezolvarea chestiunilor nesoluționate, inclusiv finalizarea Acordului privind micul trafic de frontieră, care are drept scop simplificarea traficului cetățenilor în zonele de graniță; consideră că este necesar să se găsească o soluție pentru a menține actualul regim de cărți de identitate între cele două țări după iulie 2013, astfel încât cetățenii BiH să poată călători în continuare spre Croația; |
47. |
își reiterează solicitarea de a permite cetățenilor din Kosovo accesul pe teritoriul său, BiH fiind singura țară din regiune care nu admite accesul cetățenilor menționați; îndeamnă, așadar, autoritățile din BiH să accepte documentele de călătorie de bază ale cetățenilor din Kosovo pentru a le permite să intre în țară, după cum procedează și Serbia și alte țări; |
48. |
reiterează necesitatea implementării stricte în continuare a tuturor criteriilor și măsurilor necesare pentru ridicarea vizelor pentru călătoriile în țările din spațiul Schengen, să pună în aplicare strategii de lungă durată și să reglementeze politica privind minoritățile; consideră că este necesară informarea cetățenilor cu privire la limitările în ceea ce privește liberalizarea regimului de vize pentru a preveni toate tipurile de abuzuri în ceea ce privește libertatea de călătorie și politica de liberalizare a vizelor; ia act de cifrele constant scăzute ale solicitanților de azil proveniți din BiH în cadrul statelor membre ale UE; evidențiază importanța regimului de călătorii fără viză pentru cetățenii din BiH; |
o
o o
49. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Vicepreședintelui Comisiei/Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, Comisiei, precum și Președinției Bosniei și Herțegovina, Consiliului de miniștri din Bosnia și Herțegovina, Adunării Parlamentare a Bosniei și Herțegovina și guvernelor și parlamentelor Federației Bosnia și Herțegovina și Republica Srpska. |
(1) JO L 80, 19.3.2008, p. 18.
(2) JO L 188, 19.7.2011, p. 30.
(3) Texte adoptate, P7_TA(2012)0085.
(4) Texte adoptate, P7_TA(2012)0453.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/100 |
P7_TA(2013)0226
Raportul pe 2012 privind progresele înregistrate de fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la Raportul pe 2012 privind progresele realizate de Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (2013/2866(RSP))
(2016/C 055/15)
Parlamentul European,
— |
având în vedere decizia Consiliului European din 16 decembrie 2005 de a acorda acestei țări statutul de țară candidată la aderarea la UE și concluziile Președinției la încheierea reuniunilor Consiliului European din 15 și 16 iunie 2006 și din 14 și 15 decembrie 2006, |
— |
având în vedere concluziile Consiliului European din 13 decembrie 2012, |
— |
având în vedere declarația comună a șefilor Misiunii UE și a SUA din 11 ianuarie 2013, |
— |
având în vedere Raportul Comisiei privind evoluția acestei țări în 2012 (SWD(2012)0332) și Comunicarea Comisiei din 10 octombrie 2012, intitulată „Strategia de extindere și principalele provocări 2012-2013” (COM(2012)0600), |
— |
având în vedere Rezoluțiile 845 (1993) și 817 (1993) ale Consiliului de Securitate al ONU și Rezoluția 47/225 (1993) a Adunării Generale a ONU, precum și Acordul interimar din 1995, |
— |
având în vedere hotărârea Curții Internaționale de Justiție privind aplicarea Acordului interimar din 13 septembrie 1995, |
— |
având în vedere Recomandarea 329 (2012) a Congresului Autorităților Locale și Regionale al Consiliului Europei privind democrația locală în această țară, |
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare, inclusiv Rezoluția sa din 22 noiembrie 2012 referitoare la extindere: politici, criterii și interese strategice ale UE (1), |
— |
având în vedere cea de a zecea reuniune a Comisiei parlamentare comune din 7 iunie 2012, |
— |
având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât, în cadrul procesului de integrare, toate țările candidate și potențial candidate ar trebui să fie tratate în funcție de meritele proprii, |
B. |
întrucât dialogul la nivel înalt privind aderarea (HLAD) a imprimat un nou dinamism proceselor de reformă din țară; |
C. |
întrucât aderarea la UE este fundamentală pentru stabilitatea pe termen lung a țării și pentru bunele relații interetnice; |
D. |
întrucât Consiliul European a hotărât, pentru al patrulea an consecutiv, să nu inițieze negocieri de aderare cu această țară, în pofida recomandării pozitive a Comisiei în această privință; întrucât această nouă amânare se adaugă la frustrările crescânde ale opiniei publice din țară în legătură cu impasul procesului de integrare în UE și riscă să exacerbeze problemele și tensiunile interne; întrucât chestiunile bilaterale nu ar trebui să reprezinte un obstacol în calea deschiderii oficiale a negocierilor de aderare, cu toate că aceste chestiuni ar trebui soluționate înainte de finalul procesului de aderare; |
E. |
întrucât țara este pregătită să lanseze negocieri de aderare cu UE; |
F. |
întrucât cooperarea regională și relațiile de bună vecinătate rămân părți esențiale ale procesului de extindere; |
G. |
întrucât chestiunile bilaterale ar trebui abordate într-un spirit constructiv, ținând seama de interesele și de valorile generale ale UE; |
Considerații generale
1. |
invită din nou Consiliul să stabilească neîntârziat o dată pentru demararea negocierilor de aderare; |
2. |
regretă faptul că, pentru al patrulea an consecutiv, Consiliul a decis să nu dea curs recomandării Comisiei în cadrul ultimei sale reuniuni din 11 decembrie 2012 și nu a deschis încă negocierile de aderare; consideră că concluziile Consiliului European, în cuprinsul cărora a fost aprobată o decizie la termen bazată pe încă un raport al Comisiei, constituie totuși un real pas înainte, recunoscându-se importanța unor progrese suficiente înregistrate în domenii-cheie, în conformitate cu prevederile incluse în concluziile Consiliului European din decembrie 2012; îl felicită pe comisarul pentru extindere pentru inițiativele sale și îi solicită să includă în raportul pe care îl pregătește o evaluare a costurilor neextinderii, inclusiv a riscurilor majore pentru țară în cazul prelungirii statu quo-ului; salută raportul de primăvară al Comisiei Europene din 16 aprilie 2013 şi solicită Președinției irlandeze să desfășoare o activitate diplomatică intensă în vederea obținerii unui rezultat satisfăcător, urmărind o decizie a Consiliului de deschidere a negocierilor înainte de finele lunii iunie 2013; |
3. |
subliniază faptul că relațiile bune de vecinătate constituie o componentă esențială a procesului de aderare la UE; salută rolul general constructiv al țării în ceea ce privește relațiile cu alte țări candidate la aderare; încurajează continuarea schimburilor diplomatice care au avut loc între Atena, Sofia și Skopje și subliniază cât este de important ca toate părțile să dea dovadă de angajament autentic în vederea unor „relații de bună vecinătate” bazate în special pe prietenie, respect reciproc, dialog constructiv și o dorință reală de a soluționa neînțelegerile și de a depăși ostilitățile; recomandă evitarea atitudinilor, declarațiilor și acțiunilor care ar putea avea consecințe negative asupra relațiilor de bună vecinătate; salută, în această privință, prima reuniune organizată recent între reprezentanții guvernelor de la Skopje și de la Sofia având ca obiectiv posibil semnarea unui acord între cele două țări; îl îndeamnă pe comisarul pentru extindere să acorde, în raportul său, o atenție specială chestiunii relațiilor de bună vecinătate; de asemenea, face apel la o cooperare socioculturală sporită în vederea întăririi legăturilor între popoarele din regiune; |
4. |
își reafirmă poziția potrivit căreia chestiunile bilaterale ar trebui abordate cât mai curând posibil în procesul de aderare, într-un spirit constructiv și de vecinătate și, de preferat, înaintea deschiderii negocierilor de aderare; își reafirmă opinia potrivit căreia chestiunile bilaterale nu ar trebui invocate pentru a împiedica procesul de aderare la UE; |
5. |
insistă asupra faptului că, în cadrul procesului de integrare, toate țările candidate și potențial candidate ar trebui să fie tratate în funcție de meritele proprii; |
6. |
crede cu tărie că începerea negocierilor poate reprezenta în sine o „schimbare de curs”, impulsionând pozitiv continuarea reformelor, îmbunătățirea situației interne, facilitarea dialogului interetnic și promovarea unor relații bune cu vecinii, oferind totodată un instrument eficace în acest sens; |
7. |
consideră că dialogul la nivel înalt privind aderarea (HLAD) a fost un instrument important pentru depășirea blocajului existent și insuflarea unui nou dinamism în procesul de aderare la UE; salută progresele înregistrate în peste 75 % dintre domeniile de politică identificate; reiterează importanța implementării integrale și ireversibile; subliniază că HLAD nu se substituie negocierilor de aderare; invită Consiliul să solicite Comisiei demararea procesului de verificare cât mai curând posibil, pentru a permite realizarea unor progrese ulterioare; |
8. |
salută și sprijină pe deplin recentul acord care a condus la deblocarea evoluțiilor politice interne din țară și consideră că acesta va permite înregistrarea altor progrese către aderarea la UE înaintea discuțiilor din cadrul Consiliului European; cere tuturor părților să continue dialogul politic și subliniază necesitatea unui angajament și a unui sprijin larg, transpartinic, pentru agenda UE; subliniază faptul că parlamentul național este o instituție-cheie pentru dezbaterea și soluționarea diferendelor politice și cere tuturor forțelor politice din țară să acționeze în acest spirit, respectând procedurile și valorile democratice pe care a fost întemeiat; sprijină inițiativele care conduc la o îmbunătățire a funcționării parlamentului, inclusiv propunerea privind o comisie de anchetă care să stabilească responsabilitățile pentru evenimentele din 24 decembrie 2012, să formuleze recomandări suplimentare pentru o reformă integrală a procedurilor parlamentare pe o bază cu adevărat transpartinică, să îmbunătățească autoritatea, independența și legitimitatea parlamentului și să împiedice repetarea unor astfel de incidente; invită autoritățile să înființeze imediat comisia de anchetă respectivă pentru ca aceasta să își poată începe activitatea importantă în vederea restabilirii unui proces politic normal în țară; își exprimă regretul că jurnaliștii au fost, și ei, evacuați din parlament și solicită reluarea dialogului dintre guvern și Asociația Ziariștilor în condiții care să câștige încrederea acestora; |
9. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la relațiile interetnice, care s-au tensionat în ultimul an; este încredințat că dialogul politic consolidat este esențial pentru a înainta pe calea către o societate multietnică, multiculturală și multireligioasă pașnică și pentru a elimina riscurile pe care le reprezintă polarizarea pe linii de demarcație etnică a societății; condamnă ferm toate incidentele și manifestările de intoleranță din motive etnice; |
10. |
salută raportul guvernului privind implementarea Acordului-cadru de la Ohrid (OFA) și așteaptă ca raportul să fie prezentat publicului pentru a genera un sprijin social și politic larg pentru viitorul multietnic al țării; încurajează guvernul să treacă rapid la următoarea etapă a revizuirii; |
11. |
salută Programul de descentralizare 2011-2014 și solicită punerea pe deplin în aplicare a Legii privind dezvoltarea regională; încurajează guvernul să continue descentralizarea fiscală, obiectivul pe termen mediu fiind acela ca autoritățile locale și regionale să cheltuiască 9 % din PIB; salută activitățile PNUD și ale comunității mai largi a donatorilor, desfășurate în parteneriat cu guvernul, vizând consolidarea capacităților guvernării locale, pentru a asigura buna guvernanță și accesul egal pentru toți cetățenii; |
12. |
salută eforturile depuse de autorități pentru desprinderea de trecutul comunist, dezvăluirea publică a numelor agenților afiliați serviciilor secrete din fosta Iugoslavie și cu prelungirea termenului de aplicabilitate a legii lustrației până la adoptarea legii privind accesul liber la informațiile publice; în același timp, încurajează autoritățile să recupereze din Serbia arhivele serviciilor secrete iugoslave și să includă în procesul de lustrație personalul serviciilor de informații și contrainformații; încurajează consolidarea mandatului Comisiei pentru verificarea datelor prin transferarea definitivă a tuturor documentelor necesare de la serviciile de informații și contrainformații la sediile Comisiei; subliniază necesitatea unei reforme a sectorului de securitate și a consolidării controlului parlamentar asupra serviciilor de informații și contrainformații; |
13. |
consideră că cea mai bună cale de edificare a unei societăți multietnice o constituie dialogul politic consolidat, o conducere exemplară care să accepte și să manifeste toleranță față de alte etnii și un sistem educațional care să promoveze valorile unei societăți multietnice; în consecință, salută proiectul educațional multietnic al guvernului și îndeamnă toate școlile să urmeze exemplul unor pionieri precum cei din Kumanovo, care încearcă să pună capăt educării separate a diferitelor comunități etnice; |
14. |
încurajează cu hotărâre autoritățile și societatea civilă să ia măsuri adecvate de reconciliere istorică pentru a depăși dezbinarea care există dintre diferitele grupuri etnice și din interiorul acestora, incluzând cetățenii cu identitate bulgară; își reiterează solicitarea referitoare la înregistrarea unor progrese reale în ceea ce privește sărbătorirea unor evenimente și personalități comune împreună cu statele membre ale UE din vecinătate; încurajează tentativele de înființare a unor comitete mixte de experți în domeniul istoriei și educației, pentru a contribui la o interpretare obiectivă și bazată de fapte a istoriei, pentru a consolida cooperarea universitară și pentru a promova o atitudine pozitivă a tinerilor față de vecinii lor; îndeamnă autoritățile să introducă materiale educative fără interpretări ideologice ale istoriei, care să urmărească îmbunătățirea înțelegerii reciproce; ia act, cu îngrijorare, de fenomenul „antichizării”; are convingerea că arta și cultura ar trebui folosite pentru a-i aduce pe oameni mai aproape unii de ceilalți și pentru a-i dezbina; îndeamnă guvernul să transmită publicului și media semnale clare, care să indice faptul că discriminarea din motive de identitate națională nu este tolerată în țară, inclusiv în raport cu sistemul judiciar, media și oportunitățile sociale și de ocupare a unui loc de muncă; subliniază importanța acestor acțiuni pentru integrarea diferitelor comunități etnice și pentru stabilitatea și integrarea europeană a țării; |
15. |
salută progresele în ceea ce privește consolidarea cadrului normativ în domeniul justiției pentru copii, inclusiv amendamentele la legea privind instanțele pentru minori, instituirea unui sistem de monitorizare și elaborarea unei strategii naționale privind prevenirea delincvenței juvenile; ia act cu îngrijorare de lacunele rămase în ceea ce privește protecția copiilor care au căzut victime ale delictelor, în special victime ale abuzurilor, din cauza resurselor insuficiente, a capacității limitate a personalului și a lipsei unui sistem de reacție eficace pentru victimele-copii; solicită îmbunătățirea resurselor umane și financiare ale centrelor de asistență socială și crearea unor echipe multidisciplinare capabile să ofere servicii de recuperare, de reabilitare și de reintegrare pentru victimele-copii; |
Relațiile de bună vecinătate și chestiunea numelui
16. |
își exprimă, în continuare, regretul cu privire la faptul că incapacitatea de a soluționa disputa referitoare la nume a blocat drumul țării către aderarea la UE; este de acord cu Consiliul European că chestiunea referitoare la nume trebuie soluționată definitiv, fără întârziere, de ambele părți, și că Decizia de la Haga, care face parte din dreptul internațional, trebuie să intre în vigoare; sprijină ferm eforturile trimisului special al ONU în vederea găsirii unei soluții comun acceptabile; salută propunerea avansată de către comisarul pentru extindere referitoare la întrunirea trilaterală dintre Skopje, Atena și Bruxelles; opinează că această inițiativă ar putea impulsiona negocierile conduse de ONU; salută impulsul generat de propunerea de memorandum de înțelegere și de contactele recente cu mediatorul ONU; cere tuturor părților să nu piardă nicio ocazie pentru a asigura succesul acestei acțiuni, să poarte un dialog constructiv în vederea găsirii unei soluții și să deblocheze situația; opinează, în acest sens, că Uniunea Europeană și conducerea țării ar trebui să explice cetățenilor beneficiile pe care le implică o soluție, în cazul în care este convenită înainte de referendumul pe această temă; |
17. |
își reiterează solicitarea adresată Comisiei și Consiliului de a începe elaborarea, în conformitate cu tratatele UE, a unui mecanism de arbitraj general aplicabil, care să aibă ca scop soluționarea problemelor bilaterale dintre țările candidate la aderare și statele membre; |
18. |
salută utilizarea termenului de „macedonean” în Raportul din 2012 privind progresele realizate de această țară, respectând, în același timp, diferitele limbi, identități și culturi din interiorul ei și din statele membre ale UE învecinate; |
Criteriile politice
19. |
împărtășește evaluarea Comisiei, potrivit căreia țara continuă să îndeplinească criteriile politice; |
20. |
solicită consolidarea rolului de supraveghere al parlamentului în raport cu guvernul și îmbunătățirea Codului electoral, precum și o mai mare transparență în ceea ce privește finanțarea partidelor politice; subliniază, în acest sens, că recomandările OSCE/ODIHR emise după alegerile parlamentare din 2011 nu au fost implementate decât parțial și îi solicită, în această privință, guvernului să modifice legislația în vederea implementării integrale a recomandărilor, inclusiv în ceea ce privește revizuirea și actualizarea listelor electorale; |
21. |
salută continuarea eforturilor depuse în direcția cadrului legislativ pentru serviciul civil și public și pentru procedurile administrative generale, în special în privința legii funcționarilor din administrație și a legii privind procedurile administrative generale; solicită depunerea unor eforturi suplimentare pentru a asigura transparența, imparțialitatea și profesionalismul administrației publice, pentru a garanta recrutarea pe bază de merit și pentru a îmbunătăți controlul financiar, planificarea strategică și gestionarea resurselor umane; |
22. |
solicită depunerea unor eforturi suplimentare pentru a garanta independența și imparțialitatea sistemului judiciar; consideră că este importantă definirea unor cerințe clare în ceea ce privește demiterea judecătorilor, pentru a elimina riscurile la adresa independenței judiciare; salută progresele înregistrate în ceea ce privește reducerea numărului total de cauze nesoluționate aflate pe rolul instanțelor, dar solicită insistent adoptarea unor măsuri pentru rezolvarea acestei probleme în cazul Curții Supreme și al Tribunalului Administrativ; solicită raționalizarea treptată a rețelei de instanțe și sprijinul constant acordat Academiei pentru Judecători și Procurori, având în vedere rolul esențial al acesteia în asigurarea continuității formării, a înaintării în carieră și a recrutării pe bază de merite; |
23. |
salută eforturile de îmbunătățire a eficienței și a transparenței sistemului judiciar și îndeosebi publicarea pe site-urile proprii a hotărârilor pronunțate de instanțele judecătorești de la toate nivelurile; subliniază necesitatea de a crea un registru al urmăririlor penale și al condamnărilor, pe baza căruia să se poată măsura progresele înregistrate; solicită unificarea jurisprudenței pentru a se asigura caracterul previzibil al sistemului judiciar și încrederea opiniei publice; |
24. |
sprijină Grupul special de investigații din cadrul EULEX (SITF) și încurajează țara să coopereze pe deplin cu SITF și să îi ofere asistență în activitatea sa; |
25. |
salută consolidarea cadrului juridic pentru combaterea corupției, inclusiv modificările aduse legii privind conflictul de interese, dar este îngrijorat de faptul că corupția continuă să fie larg răspândită atât în interiorul țării, cât și în întreaga regiune; solicită depunerea unor eforturi mai susținute în ceea ce privește implementarea legilor intrate actualmente în vigoare și îndeamnă la continuarea eforturilor în vederea instituirii unei evidențe a condamnărilor pronunțate în cazurile implicând persoane de rang înalt; salută programul de combatere a corupției, sprijinit de OSCE, proiectul PrijaviKorupcija.org, care face posibilă raportarea cazurilor de corupție prin mesaje de tip SMS, precum și declarația celor zece primari, potrivit căreia, în municipalitățile lor, va exista o toleranță zero față de corupție; |
26. |
constată că, deși sentințele pentru infracțiuni de corupție sunt mai stricte, ordinele de sechestrare și confiscare a bunurilor rămân excepționale; opinează că sechestrarea și confiscarea bunurilor constituie un instrument esențial în lupta împotriva corupției și a crimei organizate; solicită autorităților țării să pună integral în executare prevederile Codului penal cu privire la confiscarea extinsă, îmbogățirea prin mijloace ilicite și răspunderea penală a persoanelor juridice; |
27. |
salută amendamentele aduse la legea privind finanțarea partidelor politice; ia act, în special, de rolul conducător atribuit Oficiului Național de Audit (SAO) în contextul supravegherii finanțării politice; solicită autorităților țării să pună la dispoziția SAO mijloace suficiente pentru a permite un control complet și proactiv asupra finanțării partidelor și a campaniilor electorale, precum și să îmbunătățească semnificativ transparența cheltuielilor publice și a finanțării partidelor politice; |
28. |
remarcă faptul că activitățile de creare a unei baze naționale de informații sunt în derulare; încurajează autoritățile să finalizeze procedura de licitație și să stabilească, cât mai curând posibil, cine urmează să înființeze baza națională de informații, pentru a sprijini pe deplin lupta împotriva crimei organizate, corupției, fraudei, spălării de bani și a altor infracțiuni grave, inclusiv cele cu caracter transfrontalier; |
29. |
salută decriminalizarea prin lege a defăimării și consolidarea dialogului dintre guvern și jurnaliști privind aspecte legate de libertatea de exprimare; invită autoritățile să continue să consolideze și să promoveze libertatea de informare și pluralismul media, care trebuie să fie lipsite de orice influență politică sau financiară și trebuie aplicate cu consecvență; își exprimă, cu toate acestea, îngrijorarea cu privire la faptul că țara a coborât mult în Clasamentul libertății presei întocmit de organizația „Reporteri fără frontiere” și solicită depunerea unor eforturi suplimentare în vederea consolidării standardelor profesionale în domeniul jurnalismului, al jurnalismului de investigație, al promovării pluralismului media, al independenței serviciului public de radio și televiziune, al punerii în executare a drepturilor din sfera muncii ale lucrătorilor din cadrul media, al transparenței în ceea ce privește proprietatea asupra mijloacelor de informare în masă, al sustenabilității și conformității cu standardele europene; constată cu îngrijorare autocenzura generalizată în rândul jurnaliștilor și lipsa unei organizații media de auto-reglementare; își exprimă îngrijorarea cu privire la faptul că cea mai mare parte dintre materialele publicitare finanțate de guvern este direcționată înspre mass-media pro-guvernamentală; sprijină activiștii de pe rețelele de socializare, care au făcut lobby împotriva cenzurării internetului; |
30. |
este preocupat de lipsa unei raportări analitice și obiective din partea mass-mediei în perioada care a precedat alegerile locale din martie 2013, în special în ceea ce privește activitățile opoziției, practic absente atât din mass-media privată, cât și din cea publică, în timpul campaniei electorale; subliniază că vigilența și profesionalismul mass-mediei reprezintă o condiție sine qua non, esențială pentru dezvoltarea în continuare a unei culturi și a unor instituții democratice în țară, precum și pentru îndeplinirea criteriilor politice; |
31. |
ia act de hotărârea din 13 decembrie 2012 a Marii Camere a Curții Europene a Drepturilor Omului în cazul El-Masri, în care s-au constatat încălcări multiple ale Convenției Europene în ceea ce privește răpirea, predarea extraordinară și torturarea cetățeanului german Khaled El-Masri la 31 decembrie 2003 și reținerea sa timp de 23 de zile într-un hotel din Skopje, înainte de a fi transferat, prin aeroportul din Skopje, în Afganistan; solicită guvernului să se conformeze fără întârziere tuturor aspectelor menționate în hotărârea CEDO, inclusiv prezentarea de scuze oficiale dlui El-Masri, achitarea daunelor dispuse de curte și angajamentul de a înființa o comisie internațională de anchetă; |
32. |
salută noua lege privind egalitatea de șanse, prima strategie pe cinci ani privind întocmirea bugetului pe criterii de gen, elaborată în parteneriat cu ONU Femei, finanțarea alocată planului de acțiune pentru integrarea romilor și proiectul de sprijinire a romilor în vederea punerii în legalitate a locuințelor lor; salută deschiderea noului Birou de sprijin pentru comunitatea LGBTI, dar își exprimă îngrijorarea cu privire la vandalizarea acestuia; încurajează guvernul să își continue eforturile de consolidare a politicilor de combatere a discriminării, în special a celor care vizează discriminarea pe criterii etnice, precum și pe criterii de identitate națională; |
33. |
cere miniștrilor și oficialităților să condamne public discriminarea împotriva persoanelor LGBTI, să asigure desfășurarea cu succes și în condiții de siguranță a marșului homosexualilor și a altor activități ale comunității LGBTI și să își exprime angajarea în ceea ce privește nediscriminarea, din nici un motiv, prevăzută în tratatele UE; face apel la mass-media să se abțină de la retorica anti-LGBTI, inclusiv discursurile motivate de ură și incitarea la ură; |
34. |
este preocupat de cazurile de rele tratamente aplicate de către poliție; solicită formarea, profesionalizarea și depolitizarea în continuare a cadrelor de poliție; consideră că, pentru a combate impunitatea și a asigura servicii de poliție democratice și responsabile, este necesar un mecanism de supraveghere independent în sprijinul agențiilor de aplicare a legii; |
35. |
subliniază că un regim de călătorii fără viză acordat cetățenilor țării și tuturor țărilor din Balcanii de Vest ar constitui un avantaj extrem de important în procesul de integrare în UE și un stimulent foarte puternic pentru accelerarea reformelor în domeniul justiției și al afacerilor interne; |
36. |
solicită autorităților să ia măsuri și să coopereze cu statele membre ale UE pentru a preveni solicitările nejustificate de azil în UE ale cetățenilor țării, garantând totodată dreptul la călătorii fără vize pentru toți cetățenii și prevenind orice formă de discriminare sau stigmatizare a populației de etnie romă sau a persoanelor aparținând grupurilor minorităților etnice; invită guvernele statelor membre ale să nu conteste și nici să nu stânjenească călătoriile fără viză ale cetățenilor macedoneni, ci să îndemne autoritățile să implementeze politici care să ofere tuturor cetățenilor un viitor decent în țara lor; |
37. |
deși salută numărul mare de parlamentari femei în comparație cu unele state membre ale UE, rămâne îngrijorat de participarea redusă a femeilor pe piața muncii; solicită autorităților să consolideze serviciile de îngrijire a copiilor pentru copiii cu dizabilități, pentru copiii străzii, pentru cei care consumă droguri și pentru cei care sunt victime ale violenței domestice, ale abuzurilor sexuale sau ale traficului; |
38. |
salută progresele constante înregistrate de Comisia pentru protecția împotriva discriminării; solicită ca aceasta să dispună de personal complet și consideră că primirea ei în Rețeaua Europeană a Organismelor de Promovare a Egalității oferă un exemplu celorlalte agenții și organizații pentru promovarea aderării la UE prin însăși integrarea lor în rețelele europene relevante; |
Societatea civilă
39. |
consideră că dezvoltarea unei culturi politice care beneficiază de pe urma unei societăți civile independente, pluraliste, interetnice, interculturale și nepartizane este esențială pentru progresul democratic al țării și că descoperirile societății civile pot îmbogăți posibilitățile de elaborare a politicilor pe bază de dovezi; subliniază că este necesar ca organizațiile societății civile (OSC) să fie consolidate, să devină independente de interesele politice și să intensifice proiectele comune în beneficiul reciproc cu OSC din țările vecine și, în general, cu cele din întreaga UE; |
40. |
salută consultarea care a avut loc cu OSC legată de modificările aduse legii privind asistența judiciară și celei privind fundațiile; solicită consultarea deplină și la timp a societății civile cu privire la toate inițiativele relevante de politici, inclusiv prin intermediul dialogului la nivel înalt privind aderarea, și la includerea unor membri observatori ai societății civile selecționați în mod transparent în toate grupurile de lucru guvernamentale relevante; |
41. |
subliniază rolul esențial pe care OSC-urile îl pot juca pentru ca procesul de integrare în UE să fie mai transparent, mai responsabil și mai cuprinzător; |
42. |
consideră că studiul parlamentar privind Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) indică necesitatea ca guvernul să își asume obiectivul parteneriatului cu societatea civilă și să instituie un fond național de cofinanțare, pentru a permite OSC să participe pe deplin la programele finanțate de UE; îndeamnă OSC să se implice pe deplin în deciziile de programare a viitorului IPA; |
Aspecte economice
43. |
felicită această țară pentru menținerea stabilității macroeconomice; ia act, cu toate acestea, de faptul că datoria publică a crescut și calitatea guvernanței fiscale s-a deteriorat, iar declinul economic mondial a avut efecte negative asupra investițiilor directe în această țară; |
44. |
salută măsurile legislative de consolidare a mediului de afaceri și acțiunea continuă urmărind elaborarea unor strategii macrofiscale sănătoase pe termen mediu; încurajează forțele politice să se angajeze într-un dialog politic transparent în ceea ce privește situația fiscală și obligațiile țării în materie de credite; |
45. |
ia act cu îngrijorare de faptul că șomajul continuă să fie foarte ridicat, șomajul în rândul tinerilor fiind dintre cele mai ridicate la nivel mondial, și că gradul de ocupare a femeilor rămâne foarte scăzut; salută planul de acțiune privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, dezvoltat în cooperare cu programul OIM „Munca decentă”; solicită guvernului să amelioreze coordonarea dintre organismele de aplicare a normelor în domeniul muncii și să valorifice experiența acumulată în urma programului de formare comună organizat de Confederația Europeană a Sindicatelor (CES), pentru a consolida capacitatea partenerilor sociali de a se angaja într-un dialog social efectiv; este de părere că sunt necesare investiții suplimentare în consolidarea capacităților de cercetare, de dezvoltare tehnologică și de inovare pentru a facilita construcția unei economii bazate pe cunoaștere; |
46. |
salută progresele realizate în ceea ce privește modernizarea rețelelor de transport, a celor energetice și de telecomunicații și, în special, eforturile depuse pentru finalizarea Coridorului X (2); salută, având în vedere importanța legăturilor feroviare în cadrul unui sistem de transport sustenabil, intenția guvernului de a moderniza sau de a construi legături feroviare din Skopje până în capitalele țărilor vecine și solicită obținerea unor progrese mai însemnate, printre care finalizarea finanțării legăturilor feroviare din cadrul Coridorului VIII (3); |
47. |
subliniază importanța creării unui mecanism de consultare între guvern și întreprinderile private atunci când se iau decizii privind combaterea crizei economice; afirmă, de asemenea, că un astfel de mecanism ar putea fi o soluție în vederea adaptării sistemului educațional la nevoile pieței, ceea ce ar putea reduce șomajul în rândul tinerilor; |
48. |
ia act de eforturile guvernului de a reconstrui infrastructura rutieră locală din țară, urmărind îmbunătățirea turismului alternativ și a vieții cetățenilor; în această privință, încurajează țara să adopte o abordare mai dinamică în cazul proiectelor de dezvoltare regională din cadrul IPA, de natură să contribuie la intensificarea cooperării transfrontaliere și a legăturilor dintre țările din regiune; |
49. |
relevă faptul că sunt necesare eforturi semnificative în domeniul mediului, îndeosebi în domeniul calității apei, al protecției naturii și al controlului poluării industriale și al gestionării riscurilor generate de aceasta; subliniază faptul că, fără o consolidare adecvată a capacității administrative, nu se pot realiza progrese substanțiale; invită guvernul țării să ia măsurile necesare în această privință; |
50. |
reafirmă potențialul energiei din surse regenerabile pentru țară și salută progresele făcute prin cele 21 de noi concesiuni acordate deja pentru centrale hidroelectrice de mici dimensiuni, o hidrocentrală fiind deja pusă în funcțiune, precum și construirea unui parc eolian în curs de realizare; solicită guvernului să-și intensifice eforturile de aliniere a legislației națională la acquis-ul UE din domeniu și să pună în aplicare legislația națională, îndeosebi în materie de gestionare a apei, control al poluării industriale, protecție a naturii și schimbări climatice; subliniază necesitatea consolidării capacității administrative atât la nivel central, cât și la nivel local; |
51. |
încurajează autoritățile să își intensifice eforturile în vederea introducerii e-guvernării în cadrul reformelor din administrația publică, urmărind să asigure servicii eficiente, accesibile și transparente pentru cetățeni și întreprinderi; |
Cooperarea regională și internațională
52. |
salută faptul că această țară deține în prezent președinția Procesului de Cooperare în Europa de Sud-Est și își aduce contribuția la acesta, cu speranța ca acest fapt să contribuie la o agendă europeană puternică, la relații de bună vecinătate și la integrare; subliniază importanța cooperării regionale, în concordanță cu agenda și valorile europene, și solicită realizarea de progrese suplimentare în această privință; reafirmă faptul că, pentru UE, este important să se urmărească aderarea tuturor țărilor din regiune, fără excepție; |
53. |
consideră că o schimbare de mentalitate, transformând conceptul „Balcanilor de Vest” în acela al „Europei de Sud-Est”, ar putea fi de ajutor în această încercare; |
54. |
salută participarea țării la Misiunea EUFOR ALTHEA și acordul privind participarea la operațiile PSAC de gestionare a crizelor; invită această țară să își alinieze poziția la cea a UE în ceea ce privește Curtea Penală Internațională; |
55. |
invită guvernul și toate organizațiile competente să depună eforturi pentru a îndeplini criteriile și condițiile necesare pentru un regim fără vize în spațiul Schengen; subliniază că este necesar să se asigure o informare deplină a publicului referitor la restricțiile privind eliminarea vizelor și să se garanteze faptul că politica de eliminare sau de liberalizare a vizelor nu va fi utilizată în mod abuziv; subliniază că suspendarea acordurilor privind eliminarea vizelor nu va fi lipsită de consecințe sociale și economice nefavorabile; |
o
o o
56. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre, precum și guvernului și parlamentului acestei țări. |
(1) Texts adopted, P7_TA(2012)0453.
(2) Coridorul X este unul dintre cele zece coridoare de transport pan-europene și pornește de la Salzburg (Austria) continuând până la Salonic (Grecia). Ramura D a acestuia urmează traseul Veles – Prilep – Bitola – Florina – Igoumenitsa (via Egnatia).
(3) Coridorul VIII este unul dintre cele zece coridoare de transport pan-europene și pornește de la Durrës (Albania) continuând până la Varna (Bulgaria). Acesta trece și prin Skopje.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/108 |
P7_TA(2013)0227
Negocieri privind acordul comercial și de investiții între UE și SUA
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la negocierile privind schimburile comerciale și investițiile dintre UE și Statele Unite ale Americii (2013/2558(RSP))
(2016/C 055/16)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Declarația comună a summitului UE-SUA din 28 noiembrie 2011 și Declarația comună a Consiliului Economic Transatlantic UE-SUA (TEC) din 29 noiembrie 2011, |
— |
având în vedere Raportul final din 11 februarie 2013 al Grupului de lucru la nivel înalt (HLWG) pentru locuri de muncă și creștere economică (1), |
— |
având în vedere Declarația comună din 13 februarie 2013 a președintelui SUA, Barack Obama, președintelui Comisiei Europene, José Manuel Barroso, și președintelui Consiliului European, Herman Van Rompuy (2), |
— |
având în vedere concluziile Consiliului European din 7 și 8 februarie 2013 (3), |
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare, în special cea din 23 octombrie 2012 referitoare la relațiile comerciale și economice cu Statele Unite (4), |
— |
având în vedere Declarația comună a celei de a 73-a reuniuni interparlamentare a Dialogului transatlantic al legislatorilor (TLD), organizată la Washington în perioada 30 noiembrie–1 decembrie 2012, |
— |
având în vedere versiunea finală a proiectului de raport din martie 2013 al Centrului de Cercetare pentru Politici Economice (Londra) intitulat „Reducerea obstacolelor transatlantice din calea comerțului și a investițiilor: o evaluare economică” (5), |
— |
având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, |
A. |
întrucât UE și SUA sunt cei doi actori cei mai importanți pe plan mondial în domeniul schimburilor comerciale și al investițiilor, totalizând împreună aproape jumătate din PIB-ul mondial și o treime din schimburile comerciale mondiale; |
B. |
întrucât piețele UE și SUA sunt profund integrate, valoarea schimburilor comerciale bilaterale zilnice de bunuri și servicii ridicându-se la aproape două miliarde EUR, sprijinind, astfel, milioane de locuri de muncă în ambele economii, și întrucât investițiile UE și SUA constituie adevăratul motor al relației transatlantice, investițiile bilaterale în 2011 depășind în total suma de 2 394 trilioane EUR; |
C. |
întrucât, potrivit Raportului de evaluare a impactului pregătit de Comisia Europeană, ce are la bază un raport al Centrului de Cercetare pentru Politici Economice, un parteneriat transatlantic în domeniul comerțului și investițiilor ambițios și cuprinzător – odată implementat pe deplin – ar putea aduce în ansamblul său beneficii economice semnificative atât pentru UE (119,2 miliarde EUR pe an), cât și pentru SUA (94,9 miliarde EUR pe an); întrucât exporturile UE către SUA ar putea crește, astfel, cu 28 %, iar exporturile totale ale UE ar putea crește cu 6 %, fiind atât în beneficiul exportatorilor de bunuri și servicii din UE, cât și în cel al consumatorilor din UE; |
D. |
întrucât UE și SUA împărtășesc valori comune, sisteme juridice comparabile și standarde ridicate, chiar dacă diferite, în domeniul muncii, protecției consumatorilor și al protecției mediului; |
E. |
întrucât economia mondială se confruntă cu provocări și cu emergența unor noi actori, iar atât UE, cât și SUA trebuie să exploateze la maximum potențialul deplin al unei cooperări economice mai strânse, în vederea amplificării beneficiilor comerțului internațional, pentru depășirea crizei economice și realizarea unei redresări economice globale sustenabile; |
F. |
întrucât, în urma summitului UE-SUA din noiembrie 2011, HLWG a fost însărcinat să identifice opțiuni pentru intensificarea schimburilor comerciale și a investițiilor pentru a sprijini crearea de locuri de muncă, creșterea economică și competitivitatea într-un mod reciproc avantajos; |
G. |
întrucât HLWG a analizat împreună o gamă largă de potențiale opțiuni pentru extinderea schimburilor comerciale și a investițiilor transatlantice și a ajuns în raportul său final la concluzia că un acord cuprinzător în domeniul comerțului și al investițiilor ar reprezenta beneficiul cel mai semnificativ pentru ambele economii; |
H. |
întrucât UE este convinsă că dezvoltarea și consolidarea sistemului multilateral reprezintă obiectivul crucial; întrucât, cu toate acestea, acest fapt nu împiedică acordurile bilaterale să depășească angajamentele din cadrul OMC și să fie complementare normelor multilaterale, având în vedere faptul că atât acordurile regionale, cât și acordurile de liber schimb duc la o armonizare sporită a standardelor și la o mai amplă liberalizare, ce este benefică sistemului comercial multilateral; |
I. |
întrucât, la 12 martie 2013, Comisia a propus autorizarea deschiderii negocierilor și a proiectului de directive de negociere ce urmează a fi analizate în cadrul Consiliului, |
Contextul strategic, politic și economic
1. |
consideră că ar trebui reafirmată și accentuată importanța strategică a relației economice UE-SUA și că cele două părți ar trebui să elaboreze abordări comune în ceea ce privește schimburile comerciale, investițiile și aspectele comerciale la nivel mondial, cum ar fi standardele, normele și reglementările, pentru a dezvolta o viziune transatlantică mai amplă și un set comun de obiective strategice; |
2. |
consideră că este crucial ca UE și SUA să valorifice potențialul încă neexploatat al unei adevărate piețe transatlantice integrate pentru a maximiza crearea de locuri de muncă decente și a stimula potențialul de creștere economică inteligentă, solidă, sustenabilă și echilibrată; consideră că a sosit momentul pentru acest lucru, date fiind actuala criză economică, situația piețelor financiare și a condițiilor de finanțare, nivelul ridicat al datoriei publice, ratele ridicate ale șomajului și previziunile modeste de creștere economică de ambele părți ale Atlanticului, precum și beneficiile unui răspuns cu adevărat coordonat la aceste probleme comune; |
3. |
consideră că UE ar trebui să își pună în valoarea vasta experiență în domeniul negocierii unor acorduri comerciale bilaterale profunde și cuprinzătoare pentru a obține rezultate și mai ambițioase în negocierile cu SUA; |
Raportul final al HLWG
4. |
salută publicarea Raportului final al HLWG și sprijină întru totul recomandarea de lansare a negocierilor pentru un acord cuprinzător în domeniul comerțului și al investițiilor; |
5. |
salută accentul pus, în cadrul Raportului final, pe: (i) îmbunătățirea ambițioasă a accesului reciproc la piață pentru bunuri, servicii, investiții și achiziții publice la toate nivelurile de guvernare; (ii) reducerea barierelor netarifare (BNT) și o compatibilitate sporită a regimurilor de reglementare; și (iii) dezvoltarea unor norme comune pentru a aborda provocările și oportunitățile împărtășite de la nivel mondial în domeniul comercial; |
6. |
susține punctul de vedere potrivit căruia, date fiind tarifele medii scăzute deja existente, cheia pentru deblocarea potențialului relației transatlantice se află în abordarea barierelor netarifare (BNT), care constau, în principal, din proceduri vamale, standarde tehnice și din restricții normative pur interne; susține obiectivul propus de HLWG ce vizează trecerea treptată spre o piață transatlantică și mai integrată; |
7. |
salută recomandarea privind explorarea unor noi modalități de reducere a costurilor inutile și a întârzierilor administrative, aferente reglementării, obținându-se, în același timp, nivelurile de sănătate, siguranță și protecție a mediului considerate adecvate de către fiecare parte, sau îndeplinindu-se în alt mod obiectivele de reglementare legitime; |
Mandat de negociere
8. |
reiterează sprijinul său pentru un acord cuprinzător aprofundat și cuprinzător cu SUA în domeniul schimburilor comerciale și al investițiilor, care ar sprijini crearea unor locuri de muncă de înaltă calitate pentru lucrătorii europeni, ar fi în beneficiul direct al consumatorilor europeni, ar deschide întreprinderilor din UE, în special IMM-urilor, noi oportunități de a vinde bunuri și servicii în SUA, ar asigura accesul deplin la piețele achizițiilor publice din SUA și ar îmbunătăți oportunitățile pentru investițiile UE în SUA; |
9. |
solicită Consiliului să adopte măsuri ca urmare a recomandărilor cuprinse în Raportul final al HLWG și să autorizeze Comisia să înceapă negocierile cu privire la un acord cu SUA privind un parteneriat transatlantic pentru comerț și investiții (TTIP); |
10. |
subliniază că acordul TTIP ar trebui să fie ambițios și obligatoriu pentru toate nivelurile de guvernare de ambele părți ale Atlanticului, inclusiv autoritățile de reglementare și alte autorități competente; subliniază că acordul ar trebui să ducă la o deschidere reală și de lungă durată a pieței, pe baze reciproce, și la facilitarea, în practică, a schimburilor comerciale și ar trebui să acorde o atenție deosebită modalităților structurale de obținere a unei convergențe transatlantice sporite în materie de reglementare; consideră că acordul ar trebui să evite riscul de a aduce prejudicii la adresa diversității culturale și lingvistice a Uniunii, inclusiv în domeniul serviciilor audiovizuale și culturale; |
11. |
consideră că este indispensabil ca Uniunea și statele sale membre să își mențină posibilitatea de a păstra și dezvolta propriile politici culturale și audiovizuale, acest lucru realizându-se în cadrul actelor lor legislative, normative și convenționale; solicită, prin urmare, ca excluderea serviciilor cu conținut cultural și audiovizual, inclusiv online, să fie clar prevăzută în mandatul de negociere; |
12. |
subliniază faptul că proprietatea intelectuală este una dintre forțele motrice ale inovației și a creației și un pilon al economiei bazate pe cunoaștere, și că acordul ar trebui să includă o protecție solidă a unor domenii de drepturi de proprietate intelectuală (DPI) precise și clar definite, inclusiv indicațiile geografice, și ar trebui să fie în conformitate cu acordurile internaționale existente; consideră că alte aspecte divergente aferente DPI ar trebui soluționate în conformitate cu standardele internaționale în materie de protecție; |
13. |
consideră că acordul ar trebui să garanteze respectarea deplină a standardelor drepturilor fundamentale ale UE; reiterează sprijinul său pentru un nivel ridicat de protecție a datelor cu caracter personal, care ar trebui să fie benefic consumatorilor de ambele părți ale Atlanticului; consideră că acordul ar trebui să țină seama de prevederile Acordului General privind Comerțul cu Servicii (GATS) referitoare la protecția datelor cu caracter personal; |
14. |
reamintește importanța sectorului transporturilor în ceea ce privește creșterea economică și locurile de muncă, în special în sectorul aviației, în care piețele UE și SUA reprezintă 60 % din traficul aerian mondial; subliniază că negocierile ar trebui să abordeze în mod semnificativ restricțiile actuale asupra serviciilor de transport maritim și aerian ce sunt deținute de întreprinderile europene, inclusiv în ce privește participarea străină la proprietatea asupra companiilor aeriene și reciprocitatea în ceea ce privește cabotajul, precum și verificarea încărcăturilor maritime; |
15. |
evidențiază valoarea evaluării de risc și a schimbului de informații între cele două părți în ceea ce privește supravegherea pieței și identificarea produselor contrafăcute; |
16. |
salută, în special, recomandarea HLWG, potrivit căreia UE și SUA ar trebui să abordeze aspectele legate de mediu și muncă ale comerțului și dezvoltării sustenabile; consideră că experiența acordurilor comerciale anterioare ale UE și angajamentele de lungă durată dintre UE și SUA ar trebui luată în considerare cu scopul de a consolida elaborarea și punerea în aplicare a reglementărilor și politicilor din domeniul muncii și al mediului, precum și de a promova standardele fundamentale și criteriile de referință ai OIM, precum și locurile de muncă decente și dezvoltarea sustenabilă; încurajează armonizarea standardelor în materie de responsabilitate socială a întreprinderilor (RSI); recunoaște că atingerea unor standarde comune este probabil să prezinte provocări atât de natură tehnic cât și politică, și subliniază că obiectivul comun ar trebui să îl constituie garanția că nu există nici o diminuare a ambițiilor în materie de mediu; |
17. |
subliniază sensibilitatea anumitor domenii ale negocierilor, precum sectorul agricol, în care pozițiile SUA și UE cu privire la OMG-uri, clonare și sănătatea consumatorilor sunt divergente; consideră că o cooperare consolidată în materie de schimburi comerciale agricole reprezintă o oportunitate și subliniază importanța unui rezultat ambițios și echilibrat în acest domeniu; subliniază că acordul nu trebuie să aducă atingere valorilor fundamentale ale niciuneia dintre părți, de exemplu principiului precauției al UE; invită SUA să ridice interdicția importului de produse bovine din UE, ca măsură de consolidare a încrederii; |
18. |
subliniază faptul că serviciile financiare trebuie incluse în negocierile pentru acordul TTIP și solicită, în acest sens, să se acorde o atenție deosebită echivalării, recunoașterii reciproce, convergenței și extrateritorialității, având în vedere că acestea reprezintă aspecte majore pentru ambele părți; subliniază, de asemenea, că convergența spre un cadru comun de reglementare în domeniul financiar între UE și SUA ar fi benefică; evidențiază faptul că, deși accesul la piață ar trebui considerat ca o măsură pozitivă, procesele de supraveghere prudențială sunt vitale pentru ajungerea la o convergență adecvată; subliniază faptul că impactul negativ al extrateritorialității ar trebui minimizat și nu ar trebui să se permită ca acesta să distragă atenția de la o abordare coerentă în privința reglementării serviciilor financiare; |
19. |
își reafirmă sprijinul pentru eliminarea barierelor de reglementare inutile și încurajează Comisia și Administrația SUA să includă în acord mecanisme (inclusiv cooperarea în materie de reglementare într-un stadiu timpuriu în amonte) menite să contribuie la evitarea viitoarelor obstacole; consideră că o mai bună reglementare și reducerea sarcinilor administrative și de reglementare sunt chestiuni care trebuie să figureze în prim-plan în negocierile TTIP, și că o mai mare convergență transatlantică în materie de reglementare ar trebui să ducă la o reglementare îmbunătățită, ușor de înțeles și de aplicat, în special pentru IMM-uri; |
20. |
își reiterează convingerea că un acord cuprinzător UE-SUA în domeniul schimburilor comerciale și al investițiilor poate conduce la o situație favorabilă ambelor economii și că un grad mai mare de integrare ar multiplica în mod considerabil câștigurile pentru ambele economii; este convins că alinierea standardelor tehnice de reglementare din UE și SUA, acolo unde este posibil, ar garanta faptul că UE și SUA vor continua să stabilească standarde globale și ar deschide calea unor standarde la nivel internațional; este ferm convins că beneficiile pe care prezentul acord le aduce schimburilor comerciale internaționale și standardizării trebuie analizate și formulate cu atenție; |
21. |
reamintește nevoia unei deschideri proactive din partea Comisiei și a unei implicări continue și transparente a unui grup extins de părți interesate, inclusiv reprezentanții întreprinderilor, ai organizațiilor de mediu, agricole, ai consumatorilor și lucrătorilor pe toată durata procesului de negociere, pentru a garanta dezbateri bazate pe fapte, a obține contribuții proporționale de la toate părțile și a asigura sprijinul public prin luarea în considerare a preocupărilor părților interesate; încurajează toate părțile interesate să participe în mod activ și să prezinte inițiative și informații pertinente pentru negocieri; |
22. |
atrage atenția cu privire la faptul că, în timp, calitatea ar trebui să aibă câștig de cauză și speră că negociatorii nu se vor pripi să ajungă la un acord care nu oferă beneficii concrete și substanțiale pentru întreprinderile, lucrătorii și cetățenii noștri; |
Rolul Parlamentului
23. |
așteaptă cu nerăbdare lansarea negocierilor cu SUA, urmărirea cu atenție a acestora și speră să contribuie la rezultatul pozitiv al acestora; îi reamintește Comisiei obligația de a informa Parlamentul imediat și pe deplin în toate etapele negocierilor (înainte și după rundele de negocieri); este hotărât să abordeze aspectele legislative și de reglementare care pot apărea în cadrul negocierilor și al viitorului acord; își reafirmă răspunderea sa fundamentală de a-i reprezenta pe cetățenii Uniunii Europene și așteaptă cu nerăbdare să faciliteze dezbateri incluzive și deschise pe durata procesului de negociere; este hotărât să își asume un rol proactiv în colaborarea cu omologii din SUA în momentul introducerii unor noi reglementări; |
24. |
își asumă angajamentul de a coopera îndeaproape cu Consiliul, Comisia, Congresul SUA, Administrația SUA și părțile interesate, pentru a exploata la maximum potențialul economic, social și de mediu al relației economice transatlantice și a consolida rolul de lider al UE și al SUA în domeniul liberalizării și reglementării schimburilor comerciale și investițiilor străine; este hotărât să încurajeze o cooperare bilaterală UE-SUA mai aprofundată în vederea afirmării rolului lor de lideri în schimburile comerciale și investițiile internaționale; |
25. |
reamintește că Parlamentului i se va solicita să aprobe viitorul acord TTIP, așa cum este prevăzut de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și că, prin urmare, ar trebui să se țină cont în mod corespunzător de pozițiile acestuia în toate etapele; |
26. |
reamintește că Parlamentul va încerca să monitorizeze implementarea viitorului acord; |
o
o o
27. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre, precum și Administrației și Congresului SUA. |
(1) http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2013/may/tradoc_150519.pdf
(2) http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-13-94_en.htm
(3) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/RO/ec/135324.pdf
(4) Texte adoptate, P7_TA(2012)0388.
(5) http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2013/may/tradoc_150737.pdf
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/112 |
P7_TA(2013)0228
Accesul Myanmarului/Birmaniei la preferințele tarifare generalizate
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la restabilirea accesului Myanmarului/Birmaniei la preferințele tarifare generalizate (2012/2929(RSP))
(2016/C 055/17)
Parlamentul European,
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Birmania/Myanmar, în special rezoluția din 20 aprilie 2012 (1) și cea din 22 noiembrie 2012 (2), precum și Rezoluția din 13 septembrie 2012 referitoare la persecutarea musulmanilor rohingya în Birmania/Myanmar (3), |
— |
având în vedere concluziile Consiliului Afaceri Externe din 23 aprilie 2012 cu privire la Birmania/Myanmar, |
— |
având în vedere declarația comună a Înaltului Reprezentant al UE, dna Catherine Ashton, și a Comisarului pentru comerț, dl Karel De Gucht, din 15 iunie 2012, în care se solicită restabilirea accesului Birmaniei/Myanmarului la preferințele tarifare generalizate, precum și declarația purtătorului de cuvânt al Înaltului Reprezentant al UE din 6 februarie 2013, în care se anunța posibila organizare a unui grup de acțiune Myanmar-UE în vederea consolidării cooperării economice, |
— |
având în vedere propunerea Comisiei de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 552/97 al Consiliului de retragere temporară a beneficiului preferințelor tarifare generalizate al Myanmarului/Birmaniei (COM(2012)0524), |
— |
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului din 22 iulie 2008 (4) de aplicare a actualului sistem de preferințe tarifare generalizate (SPG), |
— |
având în vedere Rezoluția privind măsurile adoptate în privința Myanmar în temeiul articolului 33 din Constituția OIM, adoptată de Conferința Internațională a Muncii la 13 iunie 2012, |
— |
având în vedere Strategia comună Myanmar/OIM pentru eliminarea muncii forțate până la 31 decembrie 2015, astfel cum a fost aprobată de autoritățile din Myanmar/Birmania la 5 iulie 2012, |
— |
având în vedere documentul guvernului SUA din 11 iulie 2012, intitulat „Cerințe de raportare cu privire la investițiile responsabile din punct de vedere social în Birmania” (5), |
— |
având în vedere raportul prezentat la 6 martie 2013 de raportorul special al Organizației Națiunilor Unite pentru drepturile omului în Birmania/Myanmar, |
— |
având în vedere Declarația Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind principiile și drepturile fundamentale la locul de muncă, adoptată în 1998, și convențiile OIM prin care se instituie norme fundamentale universale de muncă cu privire la: abolirea muncii forțate (nr. 29 (1930) și nr. 105 (1957)); libertatea de asociere și dreptul la negociere colectivă (nr. 87 (1948) și nr. 98 (1949)); abolirea muncii copiilor (nr. 138 (1973) și nr. 182 (1999)), precum și nediscriminarea la angajare (nr. 100 (1951) și nr. 111 (1958)), |
— |
având în vedere planul de acțiune pentru prevenirea recrutării și folosirii copiilor de către forțele armate din Myanmar, semnat de guvernul Birmaniei/Myanmarului și de ONU la 27 iunie 2012, |
— |
având în vedere Convenția ONU cu privire la drepturile copilului (CDC), în special articolul 38, |
— |
având în vedere Principiile directoare ale ONU privind activitățile întreprinderilor și drepturile omului (6) și Concluziile Consiliului Afaceri Externe din 8 decembrie 2009 (7), |
— |
având în vedere „Liniile directoare ale OCDE pentru întreprinderile multinaționale”, actualizate în mai 2011, |
— |
având în vedere Global Reporting Initiative (Inițiativa de raportare globală) și Orientările pentru elaborarea rapoartelor privind dezvoltarea durabilă (8), |
— |
având în vedere Principiile ONU pentru investiții responsabile (UNPRI), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei privind pachetul „Întreprinderi responsabile” (COM(2011)0685), |
— |
având în vedere negocierile în curs, cu privire la propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2004/109/CE (Directiva privind transparența) (COM (2011)0683) și la propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind situațiile financiare anuale, situațiile financiare consolidate și rapoartele conexe ale anumitor tipuri de întreprinderi (COM (2011) 0684), ce modifică Directiva 2003/51/CE (Directiva privind contabilitatea), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 25 noiembrie 2010 referitoare la responsabilitatea socială a întreprinderilor în acordurile comerciale internaționale (9), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 6 februarie 2013 referitoare la responsabilitatea socială a întreprinderilor: promovarea intereselor societății și calea către o redresare durabilă și favorabilă incluziunii (10), precum și referitoare la responsabilitatea socială a întreprinderilor: un comportament responsabil și transparent al întreprinderilor și o creștere economică durabilă (11), |
— |
având în vedere prima reuniune interparlamentară PE-Myanmar din 26 februarie – 2 martie 2012 și raportul privind această reuniune (12), |
— |
având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, |
A. |
întrucât situația drepturilor omului în Myanmar/Birmania rămâne fragilă, în pofida măsurilor adoptate de guvernul președintelui Thein Sein; |
B. |
întrucât Myanmar/Birmania este situată într-o regiune de mare interes strategic și geopolitic pentru UE, Statele Unite, China, India și, mai ales, Australia; |
C. |
întrucât evoluțiile curente conferă ocazii semnificative de dezvoltare a unor relații mult mai bune între Uniunea Europeană și Myanmar/Birmania, prin sprijinul acordat procesului de reformă și contribuții la dezvoltarea economică, politică și socială; |
D. |
întrucât Comisia a propus restabilirea accesului la preferințele tarifare generalizate pentru Myanmar/Birmania, ca urmare a evaluării făcute de Organizația Internațională a Muncii (OIM), conform căreia încălcările Convenției OIM privind munca forțată nu mai sunt de natură gravă și sistematică; |
E. |
întrucât, potrivit estimărilor OIM, în Myanmar/Birmania mai există încă aproximativ 5 000 de copii soldați; |
F. |
întrucât trebuie să se acționeze cu prudență, având în vedere faptul că, potrivit raportului întocmit de raportorul special al ONU pentru drepturile omului în Birmania/Myanmar, persistă îngrijorări serioase cu privire la drepturile omului, inclusiv detenția arbitrară, mutări forțate, confiscarea terenurilor, folosirea copiilor în armată, acțiuni agresive împotriva minorităților etnice și absența unui sistem judiciar puternic; |
G. |
întrucât, în trecut, numeroase sectoare economice din Myanmar/Birmania, cum ar fi sectorul mineritului, al prelucrării lemnului, al petrolului, al gazelor naturale și al construcției de baraje, au fost direct implicate în încălcări grave ale drepturilor omului și în distrugerea mediului înconjurător și au fost, totodată, principala sursă de venituri a guvernului militar; |
H. |
întrucât firmele care operează în statele fragile și în zonele cu guvernare fragilă, cum ar fi Myanmar/Birmania, se confruntă cu un risc ridicat de a provoca sau a contribui la încălcări ale drepturilor omului; întrucât sunt necesare, prin urmare, măsuri speciale pentru a evita acest risc, fapt recunoscut în cerințele de raportare ale guvernului SUA privind investițiile responsabile în Myanmar/Birmania; |
I. |
întrucât întreprinderile europene, filialele și subcontractanții acestora pot juca un rol esențial în promovarea și diseminarea standardelor sociale și de muncă în întreaga lume; |
J. |
întrucât toate întreprinderile care își desfășoară activitatea în Myanmar/Birmania ar trebui să fie obligate să își îndeplinească obligațiile de respectare a normelor internaționale privind drepturile omului și, prin urmare, ar trebui:
|
1. |
ia act de demersurile semnificative ale Președintelui Thein Sein și ale altor reformatori din Myanmar/Birmania pentru introducerea reformelor democratice în decursul anului trecut, ceea ce a determinat Comisia Europeană să propună restabilirea accesului Myanmarului/Birmaniei la sistemul de preferințe tarifare generalizate (SPG); îi încurajează să continue acest proces ca fiind esențial, astfel încât democratizarea deplină, consolidarea statului de drept și respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale să devină permanente și ireversibile; |
2. |
solicită continuarea convorbirilor de pace cu grupurile etnice, în special cu grupul kachin, și solicită autorităților din Myanmar/Birmania să stabilească un plan de acțiune pentru a pune capăt represaliilor împotriva grupului rohingya și a altor minorități persecutate, plan care să includă acordarea drepturile cetățenești, combătând prejudecățile și atitudinile discriminatorii adânc înrădăcinate, bazate pe etnie și religie, și dezvoltând o politică de integrare și reconciliere pe termen lung pentru comunitățile strămutate; |
3. |
îndeamnă guvernul din Myanmar/Birmania să adere la principiile bunei guvernări și să elibereze fără întârziere și în mod necondiționat toți deținuții politici aflați în închisori; îndeamnă, în plus, guvernul din Myanmar/Birmania să asigure respectarea libertății de opinie și de expresie, de adunare și de asociere, precum și să continue cooperarea strânsă cu organizații precum OIM, pentru a eradica munca forțată și pentru a se asigura că implementarea legislației privind organizațiile sindicale și adunările și manifestările pașnice respectă standardele internaționale privind drepturile omului; |
4. |
solicită insistent guvernului Myanmarului/Birmaniei să ratifice Convenția împotriva torturii și altor tratamente crude, inumane sau degradante, precum și protocolul opțional la aceasta, să permită Comitetului Internațional al Crucii Roșii și grupurilor naționale de monitorizare un acces nerestricționat la închisori și să ia măsuri imediate și eficiente pentru împiedicarea torturii și a maltratării; |
5. |
invită insistent guvernul Myanmarului/Birmaniei să accelereze acțiunea de revizuire și reformare a legislației și a actelor juridice care contravin standardelor internaționale privind drepturile omului, cu date fixate clar pentru finalizarea fiecărei revizuiri; consideră că aceste reforme trebuie să includă participarea nerestricționată a grupurilor societății civile și asistența organismelor internaționale pentru drepturile omului, cum ar fi Oficiul Înaltului Comisar al Organizației Națiunilor Unite pentru Drepturile Omului (OICDO); solicită guvernului să asigure o aplicare efectivă a legilor noi și a celor revizuite, inclusiv prin formare și prin consolidarea capacităților instituțiilor responsabile cu aplicarea, membrilor profesiei juridice, agenților de aplicare a legii și sistemului judiciar; |
6. |
regretă faptul că, în ciuda mai multor promisiuni ale Președintelui Thein Sein, Oficiul Înaltului Comisar al ONU pentru Drepturile Omului nu a putut încă să-și stabilească o prezență permanentă în țară; |
7. |
subliniază importanța tratării în mod independent a tuturor acuzațiilor de încălcare a drepturilor omului în zonele afectate de conflict și a acordării, pentru personalul Organizației Națiunilor Unite și alți lucrători care se ocupă de ajutor și acțiuni umanitare, acces la toate persoanele care au nevoie de asistență umanitară, atât în zonele controlate de guvern, cât și în cele aflate în afara controlului acestuia; |
8. |
cere guvernului din Myanmar/Birmania să implementeze integral, împreună cu OIM; planul comun de acțiune pentru a eradicarea muncii forțate până la 31 decembrie 2015 și să continue să coopereze îndeaproape cu organizații precum OIM în vederea eradicării acestei practici și pentru a asigura implementarea legislației privind organizațiile sindicale și adunările și manifestările pașnice cu respectarea normelor internaționale privind drepturile omului; |
9. |
ia act de implementarea legii privind investițiile străine din noiembrie 2012, care vizează o liberalizare fără precedent a economiei; subliniază importanța ratificării Memorandumului de înțelegere al OIM, semnat de către ministrul birmanez al muncii, cu scopul de a pune capăt muncii forțate până în 2015, precum și importanța aplicării planului de adoptare a legislației referitoare la combaterea corupției și la impozitare; |
10. |
recunoaște că, datorită perioadei îndelungate de guvernare militară, care a afectat și structurat toate nivelurile societății din Birmania/Myanmar, și în pofida inițiativelor democratice importante, schimbările sunt lente și necesită ajutor și sprijin internațional; |
11. |
își exprimă preocuparea profundă cu privire la semnalările continuării practicii de recrutare forțată a copiilor în armata Myanmarului (Tatmadaw Kyi) și în forțele de pază de frontieră și, prin urmare, solicită guvernului din Myanmar/Birmania să pună rapid în aplicare toate aspectele planului de acțiune privind copii soldați, semnat cu ONU, iar protecția copiilor să devină o prioritate importantă în cadrul planului de reforme; |
12. |
invită guvernul din Myanmar/Birmania să se asigure că fermierii și comunitățile sunt protejate de confiscarea terenurilor și de evacuările forțate, în conformitate cu standardele internaționale; ia act de îngrijorările manifestate cu privire la Constituție, Legea terenurilor agricole și Legea administrării terenurilor virane, necultivate și nefolosite, care îi permit guvernului să confiște terenuri pentru orice proiect pe care guvernul îl declară „de interes național” și să folosească toate terenurile „libere”; observă, totodată, că există oameni de afaceri cu relații înalte care introduc acțiuni în instanță pentru a înregistra terenurile respective pe numele lor; |
13. |
subliniază importanța programului Comisiei privind asistența comercială pe termen scurt, care va începe în anul 2013; invită guvernul din Myanmar/Birmania să își consolideze instituțiile și politicile comerciale pentru ca acestea să genereze efecte pozitive asupra economiei țării, și să ia toate măsurile necesare pentru a maximiza beneficiile generate de asistența comercială acordată de UE și pentru a restabili preferințele instituite în cadrul inițiativei „Totul cu excepția armelor”; |
14. |
solicită o creștere a ajutorului pentru dezvoltare bilaterală oferit de UE Myanmarului/Birmaniei în cadrul financiar multianual 2014-2020 și solicită guvernului acestei țări să promoveze și să sprijine acțiunile în principalele domenii acoperite de Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO): consolidarea democrației, a statului de drept și respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale; remarcă, în acest sens, activitatea Centrului pentru pace din Myanmar, finanțat de UE; se așteaptă ca guvernul din Myanmar/Birmania să accepte și să faciliteze deschiderea unui birou regional al Înaltului Comisar ONU pentru Drepturile Omului, cu un mandat complet, deoarece țara are nevoie nu numai de asistență tehnică, ci și de un mecanism de monitorizare atentă a drepturilor omului; |
15. |
ia act de decizia Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN) de a accepta candidatura Myanmarului/Birmaniei de a prezida organizația în 2014, ca semn de reînnoire a încrederii în această țară; |
16. |
subliniază că guvernul din Myanmar/Birmania trebuie să își consolideze instituțiile și politicile comerciale, să conceapă un plan pentru consolidarea legislației în materie de fiscalitate și combaterea corupției, precum și să stabilească un cadru pentru întreprinderi în conformitate cu normele internaționale privind responsabilitatea socială și ecologică a întreprinderilor; |
17. |
salută angajamentul guvernului din Myanmar/Birmania de adera la Inițiativa pentru transparență în industriile extractive (ITIE), care îi va impune guvernului obligația de a dezvălui veniturile obținute din activități economice și din industriile extractive; solicită, de asemenea, guvernului Myanmarului/Birmaniei să respecte cât mai rapid ITIE, îndeplinind cerințele respective și implicând, totodată, în acest proces societatea civilă; |
18. |
recunoaște că existența unui comerț și a unor investiții responsabile și sustenabile (inclusiv cu Uniunea și din partea Uniunii), poate sprijini eforturile întreprinse de Myanmar/Birmania pentru a combate sărăcia și pentru a garanta că măsurile luate sunt în beneficiul unor segmente mai largi ale populației; observă, totuși, că acest lucru trebuie făcut prin promovarea aplicării celor mai înalte standarde de integritate și de responsabilitate socială a întreprinderilor, astfel cum este stabilit în Liniile directoare ale OCDE pentru întreprinderile multinaționale, în Principiile directoare ale ONU privind activitățile întreprinderilor și drepturile omului și în strategia UE (2011-2014) pentru responsabilitatea socială a întreprinderilor (RSI) (COM(2011)0681); |
19. |
consideră că dezvăluirea de informații pentru investitori și consumatori este unul factor esențial al responsabilității sociale a întreprinderilor (RSI) și că aceasta trebuie să se întemeieze pe principii sociale și de mediu ușor de aplicat și de măsurat; subliniază că acest lucru este, de asemenea, important pentru protejarea valorii pe termen lung a investițiilor europene; solicită ca această implicare să se bazeze ferm pe sprijinul acordat Principiilor ONU pentru investiții responsabile și principiului raportării integrate (RI); |
20. |
ia act de progresele înregistrate în cadrul actualelor reforme promovate prin Directiva privind transparența, respectiv Directiva privind contabilitatea, în ceea ce privește abordarea problematicii RSI, în condițiile în care reforma ține seama în egală măsură de obiectivul transparenței și responsabilității și de sarcina de raportare care le revine întreprinderilor; sprijină ferm elaborarea unei propuneri legislative privind raportarea defalcată pe țări, bazată pe Inițiativa pentru transparență în industriile extractive (ITIE), raportarea privind vânzările și profiturile, precum și taxele și veniturile, pentru a descuraja corupția și a combate evaziunea fiscală; subliniază faptul că raportarea defalcată pe țări ar trebui să acopere sectoare care, în Myanmar/Birmania, au fost asociate în mod direct cu abuzuri grave și sistematice ale drepturilor omului și distrugerea mediului înconjurător, precum sectorul mineritului, al prelucrării lemnului, al petrolului și al gazelor naturale; |
21. |
invită marile companii europene care fac afaceri cu Myanmar/Birmania să raporteze cu privire la politicile și procedurile lor privind drepturile omului, drepturile lucrătorilor și mediu, precum și cu privire la implementarea politicilor și procedurilor respective; |
22. |
solicită Comisiei să monitorizeze angajamentele asumate de întreprinderile din UE în contextul principiilor și orientărilor RSC recunoscute la nivel internațional, în conformitate cu comunicarea sa referitoare la strategia UE privind CSR, precum și cu orice cerințe voluntare ce pot fi adoptate în mod unilateral de către întreprinderile americane, solicită, de asemenea Comisiei să elaboreze îndrumări privind drepturile omului pentru sectoarele de petrol și gaze; |
23. |
îndeamnă Comisia să continue monitorizarea evoluțiilor din Myanmar/Birmania în ceea ce privește munca forțată și orice alte încălcări grave și sistematice ale drepturilor omului și să reacționeze la acestea în conformitate cu procedurile și mecanismele în vigoare, inclusiv, dacă este necesar, prin noi propuneri de retragere a preferințelor comerciale; |
24. |
se așteaptă ca SEAE să consulte Parlamentul și să-l țină la curent cu procesul de instituire a unui dialog pe tema drepturilor omului cu Myanmar/Birmania; |
25. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, parlamentelor și guvernelor statelor membre, precum și parlamentului și guvernului din Myanmar/Birmania. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0142.
(2) Texte adoptate, P7_TA(2012)0464.
(3) Texte adoptate, P7_TA(2012)0355.
(5) http://www.humanrights.gov/wp-content/uploads/2012/07/Burma-Responsible-Investment-Reporting-Reqs.pdf
(6) „Principiile directoare privind afacerile și drepturile omului: aplicarea cadrului de referință „protecție, respect și remediere” din 16 iunie 2011, adoptat de Consiliul pentru Drepturile Omului al Organizației Națiunilor Unite: http://www.business-humanrights.org/media/documents/ruggie/ruggie-guiding-principles-21-mar-2011.pdf
(7) http://www.business-humanrights.org/SpecialRepPortal/Home/Protect Respect-Remedy-Framework and http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/111819.pdf
(8) Versiunea 3.1, martie 2011: https://www.globalreporting.org/resourcelibrary/G3.1-Sustainability-Reporting-Guidelines.pdf
(9) JO C 99 E, 3.4.2012, p. 101.
(10) Texte adoptate, P7_TA(2013)0050.
(11) Texte adoptate, P7_TA(2013)0049.
(12) http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/dase/cr/897/897838/897838en.pdf
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/117 |
P7_TA(2013)0229
O strategie macroregională pentru Alpi
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la o strategie macroregională pentru Alpi (2013/2549(RSP))
(2016/C 055/18)
Parlamentul European,
— |
având în vedere articolul 192, articolul 265 alineatul (5) și articolul 174 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), |
— |
având în vedere Strategia UE pentru regiunea Mării Baltice (COM(2009)0248), |
— |
având în vedere Convenția Alpină din 7 noiembrie 1991, |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei din 8 decembrie 2010 intitulată „Strategia Uniunii Europene pentru regiunea Dunării” (COM(2010)0715) și planul de acțiune orientativ care însoțește strategia (SEC(2009)0712), |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 17 februarie 2011 referitoare la punerea în aplicare a Strategiei UE pentru regiunea Dunării (1), |
— |
având în vedere Concluziile Consiliului European din 24 iunie 2011, în care Consiliul European a invitat statele membre „să își continue, în colaborare cu Comisia, activitatea consacrată unor posibile viitoare strategii macroregionale”, |
— |
având în vedere propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind dispoziții specifice pentru sprijinul din partea Fondului european de dezvoltare regională pentru obiectivul de cooperare teritorială europeană, prezentată de Comisie la 6 octombrie 2011 (COM(2011)0611), |
— |
având în vedere articolul 115 alineatul (5) și articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât prin strategiile macroregionale se urmărește utilizarea mai bună a resurselor existente în vederea soluționării problemelor legate de dezvoltarea teritorială, găsirea unor răspunsuri comune la provocări comune, îmbunătățirea integrării spațiale, precum și stimularea eficienței mai multor politici susținute de UE și a parteneriatelor dintre administrațiile publice, autoritățile locale și regionale și alte instituții și organizații ale societății civile; |
B. |
întrucât Comisia a propus ca dimensiunea transnațională a politicii de cooperare teritorială să fie consolidată și ca toate noile strategii macroregionale să fie lansate în mod voluntar, dar să aibă la bază experiențele anterioare și bunele practici; |
C. |
întrucât teritoriile care compun regiunea alpină prezintă multe trăsături comune, cum ar fi caracterul unic din punct de vedere geografic al zonelor lor montane înalte și interacțiunile lor strânse cu orașele mai mari din zonele montane joase învecinate; |
D. |
întrucât strategia macroregională pentru Alpi, care ar trebui să fie comparabilă cu strategiile adoptate de UE pentru regiunea Mării Baltice și pentru regiunea Dunării, va oferi șansa de a da Alpilor o nouă dimensiune și o mai mare importanță în contextul UE în privința îmbunătățirii accesului la finanțare; |
E. |
întrucât regiunea Alpilor aparține mai multor state membre ale UE și unor țări din afara UE și constituie o macroregiune interconectată caracterizată de capacități economice eterogene și de preocupări din ce în mai numeroase privind aspectele de mediu, schimbările demografice, infrastructura de transport, turismul și aspectele legate de energie și întrucât coordonarea politicilor interne și externe ale tuturor părților interesate ar putea da rezultate mai bune și oferi valoare adăugată; |
F. |
întrucât munții Alpi prezintă interes atât la nivel european, cât și internațional, cu ecosisteme fragile și un număr ridicat de ghețari care sunt foarte afectați de schimbările climatice, dar și numeroase zone naturale protejate și specii de floră și faună endemice protejate; |
G. |
întrucât obiectivul politicii de coeziune este acela de a realiza o coeziune economică, socială și teritorială la nivelul UE, |
1. |
consideră că dezvoltarea unor strategii ample, cum ar fi strategiile macroregionale, ar trebui să contribuie la consolidarea rolului nivelului local și regional în punerea în aplicare a politicii UE și că principiul guvernanței pe mai multe niveluri ar trebui să se afle în centrul planificării și al punerii în aplicare a strategiei pentru Alpi; |
2. |
reamintește rezultatele experienței obținute ca urmare a Strategiei pentru regiunea Mării Baltice și a Strategiei pentru regiunea Dunării în ceea ce privește transparența procesului decizional și alocarea fondurilor UE; invită Comisia să prezinte fără întârziere un plan de acțiune specific pentru această zonă care să vizeze depășirea handicapurilor structurale cu care se confruntă regiunile montane și crearea condițiilor adecvate pentru creșterea economică și coeziunea socială și teritorială efectivă în această regiune; |
3. |
subliniază rolul pozitiv al instrumentelor legislative ale UE, cum ar fi grupările europene de cooperare teritorială (GECT), în ceea ce privește macroregiunile, având în vedere că acestea oferă sprijin structural pentru aspecte concrete de cooperare și schimbul de bune practici, precum și pentru elaborarea și punerea în aplicare a strategiilor de dezvoltare teritorială care permit autorităților de la diferite niveluri să coopereze; |
4. |
salută evoluțiile actuale din regiunile Alpine și abordarea cu un caracter ascendent pronunțat adoptată de acestea, aceste regiuni exprimându-și în mod repetat dorința de a beneficia de o strategie pentru Alpi care să abordeze eficient provocările comune întregului arc alpin, pentru a exploata potențialul lor considerabil într-un mod mai coerent și pentru a aborda nevoia de a îmbunătăți mobilitatea, securitatea energetică, protecția mediului, dezvoltarea socială și economică, schimburile culturale și protecția civilă în cadrul regiunii Alpilor; |
5. |
consideră că dezvoltarea durabilă a Alpilor este unul dintre principalele obiective în cadrul strategiei macroregionale, având în vedere numărul ridicat de ghețari afectați de schimbările climatice; |
6. |
consideră că această strategie ar trebui, de asemenea, să încurajeze desemnarea unor zone europene naturale protejate și să faciliteze cooperarea în acest sens, urmându-se exemplul recentei inițiative comune a Parcului național Mercantour (Franța) și a Parco Naturale delle Alpi Marittime (Italia); |
7. |
subliniază importanța de a alinia conținutul strategiei pentru Alpi la Convenția Alpină și la protocoalele la aceasta, precum și de a avea în vedere cooperarea transnațională existentă și rețelele din acest domeniu; |
8. |
subliniază că o strategie macroregională pentru Alpi ar trebui să aibă în vedere conservarea modurilor tradiționale de utilizare a terenurilor, în primul rând în scop agricol, pentru a susține biodiversitatea, precum și conservarea zonelor protejate existente; |
9. |
solicită ca strategia macroregională pentru Alpi să facă obiectul unei evaluări cuprinzătoare a Comisiei, care să se bazeze pe criterii obiective și pe indicatori măsurabili; |
10. |
solicită Comisiei să pună efectiv în aplicare articolul 174 din TFUE printr-un plan strategic, pentru a depăși handicapurile structurale ale regiunilor montane și pentru a crea condiții adecvate pentru creșterea economică și coeziunea socială și teritorială efectivă în regiunea Alpilor; |
11. |
consideră că dimensiunea teritorială a acestei strategii va contribui la dezvoltarea concretă a ideii de coeziune teritorială; |
12. |
subliniază că o strategie macroregională pentru Alpi este un instrument eficace pentru consolidarea cooperării teritoriale europene în regiunea în cauză, prin aplicarea unei abordări ascendente și prin extinderea cooperării printr-o mai bună folosire a resurselor disponibile, facilitând astfel coordonarea politicilor transsectoriale; |
13. |
subliniază că o strategie macroregională pentru Alpi ar asigura faptul că diferitele inițiative ale UE care vizează regiunea Alpilor și zonele montane se completează reciproc, fiind capabile totodată să aducă o valoare adăugată reală proiectelor concrete; |
14. |
consideră că strategia macroregională pentru Alpi trebuie să coordoneze fondurile UE existente, în special în cadrul politicii de coeziune, cu scopul de a pune în aplicare proiecte care urmăresc abordarea provocărilor comune, cum ar fi protecția mediului, investițiile în competitivitate și inovare, agricultura și silvicultura, apa, energia, aspectele legate de mediu și de climă, precum și transportul; |
15. |
subliniază că o posibilă strategie macroregională pentru Alpi ar corespunde obiectivelor Strategiei Europa 2020, asigurând astfel respectarea angajamentului UE în ceea ce privește o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii; |
16. |
subliniază importanța creșterii, printr-o astfel de strategie, a capacității de inovare a regiunii Alpilor, folosind competențele forței sale de muncă, creând parteneriate și sporind cooperarea între părțile implicate esențiale (cele de pe piața muncii și din domeniile educației, formării și cercetării și angajatorii), păstrând tineri activi în zonă, sprijinind creativitatea și consolidând capacitatea diferitelor regiuni în domeniile educației, științei și cercetării; |
17. |
subliniază faptul că noul cadru de cooperare „macroregională” trebuie să asigure transformarea handicapurilor naturale ale regiunilor periferice – cum ar fi zonele montane înalte – în avantaje și oportunități și să stimuleze dezvoltarea durabilă a acestor regiuni; |
18. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Comitetului Regiunilor și celorlalte instituții relevante. |
(1) JO C 188 E, 28.6.2012, p. 30.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/120 |
P7_TA(2013)0230
Condițiile de muncă și standardele de sănătate și de siguranță în urma incendiilor la fabrici și a prăbușirii unor imobile ce au avut loc recent în Bangladesh
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la condițiile de muncă și standardele de sănătate și de siguranță în urma incendiilor ce au avut loc recent în mai multe fabrici și a prăbușirii unei clădiri în Bangladesh (2013/2638(RSP))
(2016/C 055/19)
Parlamentul European,
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Bangladesh, în special Rezoluția sa din 17 ianuarie 2013 referitoare la victimele provocate recent de incendii ce au avut loc în fabrici de produse textile, îndeosebi în Bangladesh (1), Rezoluția sa din 14 martie 2013 referitoare la situația din Bangladesh (2) și Rezoluția referitoare la durabilitatea lanțului valoric mondial al bumbacului (3), |
— |
având în vedere declarația comună din 30 aprilie 2013 a Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Catherine Ashton, și a comisarului pentru comerț, Karel De Gucht, emisă în urma prăbușirii recente a unei clădiri în Bangladesh, |
— |
având în vedere Acordul privind siguranța clădirilor și protecția contra incendiilor în Bangladesh, |
— |
având în vedere Declarația OIM cu privire la principiile și drepturile fundamentale la locul de muncă, Pactul mondial al ONU și Orientările OCDE pentru întreprinderile multinaționale, |
— |
având în vedere Rezoluțiile sale din 25 noiembrie 2010 referitoare la drepturile omului și standardele sociale și de mediu în acordurile comerciale internaționale (4) și la responsabilitatea socială a întreprinderilor în acordurile comerciale internaționale (5), |
— |
având în vedere Acordul de cooperare dintre Comunitatea Europeană și Republica Populară Bangladesh privind parteneriatul și dezvoltarea (6), |
— |
având în vedere Cadrul promoțional al OIM pentru sănătate și securitate în muncă (2006, C-187) și Convenția privind sănătatea și securitatea în muncă (1981, C-155), care nu au fost ratificate de Bangladesh, precum și recomandările conexe (R-197), având în vedere, de asemenea, Convenția privind inspecția muncii (1947, C-081), la care Bangladesh este parte semnatară, și recomandările acesteia (R-164), |
— |
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „O nouă strategie a UE (2011-2014) pentru responsabilitatea socială a întreprinderilor” (COM(2011)0681), |
— |
având în vedere Rezoluțiile sale din 6 februarie 2013 referitoare la responsabilitatea socială a întreprinderilor: un comportament responsabil și transparent al întreprinderilor și o creștere economică durabilă (7) și la responsabilitatea socială a întreprinderilor: promovarea intereselor societății și a unei căi spre o redresare economică sustenabilă și cuprinzătoare (8), |
— |
având în vedere Principiile directoare ale ONU privind activitățile întreprinderilor și drepturile omului, astfel cum au fost aprobate de Consiliul pentru Drepturile Omului în iunie 2011, care stabilesc un cadru atât pentru guverne, cât și pentru întreprinderi în sensul protejării și respectării drepturilor omului, |
— |
având în vedere inițiativa „Clean Clothes Campaign”, |
— |
având în vedere concluziile misiunii la nivel înalt a OIM care a avut loc în Bangladesh în perioada 1–4 mai 2013, |
— |
având în vedere articolul 110 alineatele (2) și (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât peste 1 100 de persoane și-au pierdut viața, iar circa 2 500 au fost rănite în urma prăbușirii, la 24 aprilie 2013, a fabricilor de confecții din clădirea Rana Plaza din Dhaka, Bangladesh, aceasta fiind cea mai mare tragedie din istoria industriei confecțiilor la nivel mondial; |
B. |
întrucât, la 24 noiembrie 2012, în urma unui incendiu izbucnit la fabrica Tazreen din cartierul Ashulia din Dhaka, și-au pierdut viața cel puțin 112 persoane; întrucât, la 8 mai 2013, într-un incendiu dintr-o fabrică din Dhaka au murit opt persoane și întrucât se estimează că, din 2005, înainte de tragedia de la Rana Plaza, doar în incendiile din fabricile din Bangladesh au murit 600 de lucrători din industria confecțiilor; |
C. |
întrucât proprietarul clădirii Rana Plaza și alte opt persoane au fost arestate și puse sub urmărire penală deoarece, deși clădirea a fost construită ilegal și a început să prezinte probleme structurale grave, muncitorii au fost forțați să își continue lucrul, în ciuda faptului că se temeau pentru siguranța lor; |
D. |
întrucât condițiile din fabricile de textile sunt deseori precare, acordându-se foarte puțină atenție drepturilor lucrătorilor, precum cele recunoscute de principalele convenții ale OIM, iar normele de siguranță nu sunt respectate deloc sau doar în mică măsură; întrucât, în multe cazuri, proprietarii unor asemenea fabrici au rămas nepedepsiți, motiv pentru care nu au luat aproape nicio măsură pentru a îmbunătăți condițiile de muncă; |
E. |
întrucât, în cazul fabricii Tazreen, proprietarul nu a mai fost arestat în ciuda faptului că o comisie de anchetă guvernamentală constituită de Ministerul Afacerilor Interne și de Comisia parlamentară permanentă pentru Ministerul Muncii a ajuns la concluzia că proprietarul ar trebui urmărit penal pentru neglijență flagrantă; |
F. |
întrucât piața europeană este cea mai mare destinație de export pentru articolele textile și confecțiile din Bangladesh, întreprinderi occidentale de prim rang recunoscând că au contracte cu proprietarii fabricilor din Rana Plaza pentru furnizarea de articole de îmbrăcăminte; |
G. |
întrucât Bangladeshul a devenit al doilea exportator mondial de confecții, fiind devansat doar de China și întrucât în Bangladesh există în prezent peste 5 000 de fabrici de textile, în care lucrează aproximativ 4 milioane de persoane, confecțiile reprezentând în prezent 75 % din exporturile acestei țări; |
H. |
întrucât industria textilă este considerată unul dintre sectoarele industriale cele mai poluante; întrucât torsul, țesutul și producerea fibrelor industriale pot afecta calitatea aerului și pot elibera în atmosferă numeroși agenți volatili care sunt deosebit de nocivi pentru lucrători, consumatori și mediu; |
I. |
întrucât, potrivit informațiilor primite, salariile muncitorilor din clădirea Rana Plaza erau de doar 29 EUR pe lună; întrucât, conform organizației „Clean Clothes Campaign”, costurile cu forța de muncă în acest sector reprezintă doar 1 % până la 3 % din prețul final al produselor și întrucât se înregistrează o presiune din ce în ce mai mare asupra prețurilor; |
J. |
întrucât mai multe întreprinderi occidentale importante au semnat un acord obligatoriu din punct de vedere juridic convenit de organizațiile locale ale lucrătorilor, care vizează să asigure standarde fundamentale de siguranță la locul de muncă în fabricile de confecții din Bangladesh, ca urmare a numeroaselor critici la adresa întreprinderilor internaționale care lucrează cu producătorii locali de confecții; |
1. |
își exprimă tristețea cu privire la pierderea tragică și evitabilă a peste 1 100 de vieți omenești și la rănirea câtorva mii de persoane ca urmare a prăbușirii clădirii Rana Plaza; transmite condoleanțe familiilor victimelor, își exprimă compasiunea față de persoanele rănite și condamnă persoanele responsabile care, din nou, nu au reușit să evite pierderea unui număr atât de mare de vieți omenești; |
2. |
subliniază că aceste accidente evidențiază în mod tragic lipsa standardelor de siguranță în fabrici și dovedesc că sunt necesare măsuri urgente pentru a îmbunătăți punerea în aplicare a standardelor fundamentale de muncă ale OIM și a asigura respectarea într-o mai mare măsură a principiilor responsabilității sociale a întreprinderilor (RSI) de către întreprinderile multinaționale de distribuție a textilelor; |
3. |
apără dreptul lucrătorilor din Bangladesh de a constitui și a înregistra sindicate independente și de a deveni membri ai acestora fără să se teamă că vor fi hărțuiți; consideră că existența unor structuri sindicale democratice este un instrument vital în lupta pentru standarde de sănătate și de siguranță și condiții de lucru mai bune, inclusiv pentru salarii mai ridicate; solicită Guvernului din Bangladesh să garanteze aceste drepturi fundamentale; |
4. |
salută Acordul privind siguranța clădirilor și protecția contra incendiilor în Bangladesh semnat de sindicate, ONG-uri și circa 40 de întreprinderi multinaționale de distribuție a textilelor, care a fost finalizat la 15 mai 2013 și care vizează să amelioreze standardele de siguranță în fabrici (conținând dispoziții privind finanțarea unor asemenea măsuri), îndeosebi prin înființarea unui sistem independent de inspecții, care include rapoarte publice și reparații și renovări obligatorii, precum și prin sprijinirea activă a creării de „comitete pentru sănătate și siguranță” cu participarea organismelor de reprezentare a lucrătorilor din fiecare fabrică; solicită tuturor mărcilor de textile implicate să susțină acest efort, inclusiv distribuitorilor de textile Walmart, Gap, Metro, NKD și Ernstings, care resping în continuare acest acord cu forță juridică obligatorie; |
5. |
salută Planul de acțiune stabilit de comun acord de guvern, de angajatori, de lucrători și de OIM la 4 mai 2013, prin care părțile se angajează în special să reformeze legislația muncii pentru a permite lucrătorilor să formeze sindicate fără acordul prealabil al proprietarilor fabricilor și să poarte negocieri colective, să evalueze siguranța tuturor fabricilor de confecții pentru export care funcționează în Bangladesh până la sfârșitul lui 2013, să mute fabricile nesigure și să recruteze sute de inspectori suplimentari; |
6. |
speră că acordul și planul de acțiune vor fi puse în aplicare integral și în timp util; salută, în acest context, faptul că executivul din Bangladesh a aprobat, la 13 mai 2013, modificarea Legii muncii, care include dispoziții privind asigurările de grup și serviciile de sănătate oferite în fabrici; îndeamnă Parlamentul Bangladeshului să adopte această modificare fără întârziere la următoarea sa sesiune; salută, de asemenea, decizia Guvernului din Bangladesh de a majora salariul minim în următoarele săptămâni și îl îndeamnă să acționeze în justiție întreprinderile care plătesc, în mod ilegal, un salariu inferior; |
7. |
reamintește că Bangladeshul beneficiază de un acces scutit de taxe vamale și contingente pe piața UE, în temeiul programului „totul, în afară de arme” din cadrul sistemului generalizat de preferințe (SGP), și că aceste preferințe pot fi retrase, în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul privind SGP, în cazul încălcării grave și sistematice a principiilor definite în convențiile menționate în partea A din anexa III, pe baza concluziilor organelor de supraveghere competente; |
8. |
solicită Comisiei să verifice respectarea de către Bangladesh a convențiilor respective și se așteaptă să se ia în considerare posibilitatea unei anchete în conformitate cu articolul 18 din Regulamentul SGP dacă se constată că Bangladeshul încalcă grav și sistematic principiile prevăzute în aceste convenții; |
9. |
consideră că este extrem de regretabil faptul că Guvernul din Bangladesh nu este în măsură să asigure respectarea reglementărilor naționale din domeniul construcțiilor; solicită Guvernului și autorităților judiciare competente să ancheteze acuzațiile potrivit cărora neaplicarea reglementărilor în cauză se datorează complicității dintre funcționarii corupți și proprietarii de imobile în scopul reducerii costurilor; |
10. |
solicită ca cei care se fac vinovați de neglijență sau de comiterea altor fapte penale în legătură cu prăbușirea clădirii Rana Plaza, cu incendiul de la fabrica Tazreen și cu orice alt incendiu să fie aduși în fața justiției; solicită ca autoritățile locale și conducerea fabricilor să colaboreze pentru a garanta acces deplin la sistemul judiciar pentru toate victimele, permițându-le, astfel, să reclame compensații; solicită ca întreprinderile multinaționale de distribuție a textilelor care aveau contracte cu aceste fabrici să participe la crearea unui plan de compensare financiară; salută măsurile luate deja de Guvernul Bangladeshului pentru a sprijini victimele și familiile acestora; |
11. |
solicită tuturor întreprinderilor, în special mărcilor de confecții care au contractanți și subcontractanți în Bangladesh și în alte țări, să adopte integral practicile recunoscute la nivel internațional în materie de RSI, în special Orientările OCDE pentru întreprinderile multinaționale, recent actualizate, cele zece principii ale Pactului mondial al ONU, Standardul de orientare ISO 26000 privind responsabilitatea socială, Declarația tripartită a OIM privind principiile referitoare la întreprinderile multinaționale și politica socială și Principiile directoare ale ONU privind activitățile întreprinderilor și drepturile omului, și să-și analizeze critic lanțurile de aprovizionare pentru a asigura fabricarea bunurilor respective exclusiv în fabrici care respectă în totalitate standardele de siguranță și drepturile lucrătorilor; |
12. |
solicită Comisiei să promoveze activ comportamentul comercial responsabil în rândul întreprinderilor din UE care operează în străinătate, punând un accent deosebit pe asigurarea unei conformități stricte cu obligațiile lor legale, îndeosebi cu standardele și normele internaționale din domeniile drepturilor omului, muncii și mediului; |
13. |
invită distribuitorii, ONG-urile și toți ceilalți actori implicați, inclusiv, după caz, Comisia, să colaboreze în vederea elaborării unui standard facultativ de etichetare socială care să certifice că un produs a fost fabricat cu respectarea standardelor fundamentale de muncă ale OIM în întregul lanț de aprovizionare; solicită întreprinderilor care utilizează RSI ca instrument de marketing să ia măsuri pentru a se asigura că declarațiile făcute sunt corecte; |
14. |
salută sprijinul oferit de Comisie Ministerului Muncii din Bangladesh și Asociației producătorilor și exportatorilor de confecții din Bangladesh; solicită întărirea și extinderea acestei cooperări, pentru a include, după caz, și alte țări din regiune; |
15. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Serviciului European de Acțiune Externă, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Reprezentantului Special al UE pentru drepturile omului, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU, Guvernului și Parlamentului din Bangladesh, precum și Directorului General al OIM. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2013)0027.
(2) Texte adoptate, P7_TA(2013)0100.
(3) Texte adoptate, P7_TA(2013)0099.
(4) JO C 99 E, 3.4.2012, p. 31.
(5) JO C 99 E, 3.4.2012, p. 101.
(6) JO L 118, 27.4.2001, p. 48.
(7) Texte adoptate, P7_TA(2013)0049.
(8) Texte adoptate, P7_TA(2013)0050.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/123 |
P7_TA(2013)0231
Guantánamo: deținuții aflați în greva foamei
Rezoluția Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la Guantanamo: deținuții aflați în greva foamei (2013/2654(RSP))
(2016/C 055/20)
Parlamentul European,
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare privind situația din Guantanamo, |
— |
având în vedere Rezoluția sa din 18 aprilie 2012 referitoare la Raportul anual privind drepturile omului în lume și politica Uniunii Europene în domeniu, inclusiv implicațiile pentru politica strategică a UE în domeniul drepturilor omului (1), |
— |
având în vedere instrumentele internaționale, europene și naționale privind drepturile omului și libertățile fundamentale și privind interzicerea detenției arbitrare, a disparițiilor forțate și a torturii, cum ar fi Pactul internațional din 16 decembrie 1966 cu privire la drepturile civile și politice și Convenția ONU împotriva torturii și altor pedepse sau tratamente cu cruzime, inumane sau degradante din 10 decembrie 1984, precum și protocoalele aferente, |
— |
având în vedere Declarația comună a Uniunii Europene și a statelor membre ale acesteia și a Statelor Unite ale Americii din 15 iunie 2009 cu privire la închiderea centrului de detenție de la Guantanamo Bay și la viitoarea cooperare în domeniul combaterii terorismului, pe baza valorilor comune, a dreptului internațional și a respectării statului de drept și a drepturilor omului, |
— |
având în vedere declarația din 5 aprilie 2013 a Înaltului Comisar al ONU pentru drepturile omului, Navi Pillay, cu privire la regimul de detenție din Guantanamo, prin care aceasta afirma că „detenția continuă pe durată nedeterminată a numeroși deținuți echivalează cu o detenție arbitrară și este o încălcare clară a dreptului internațional”, |
— |
având în vedere principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite și Declarația universală a drepturilor omului, |
— |
având în vedere articolul 122 din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât mulți dintre cei 166 de prizonieri deținuți în continuare în centrul de la Guantanamo au început greva foamei pentru a protesta împotriva condițiilor actuale din centrul de detenție; |
B. |
întrucât 86 dintre prizonierii deținuți în continuare au primit avizul pentru a fi eliberați, dar se află încă în detenție pe durată nedeterminată; |
C. |
întrucât Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii împărtășesc valorile fundamentale ale libertății, democrației și respectării dreptului internațional, a statului de drept și a drepturilor omului; |
D. |
întrucât cel puțin 10 deținuți care fac greva foamei sunt hrăniți cu forța pentru a fi ținuți în viață; întrucât acordurile internaționale între medici impun ca decizia voluntară și în cunoștință de cauză a unui individ de a face greva foamei să fie respectată; |
E. |
întrucât Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii împărtășesc valoarea fundamentală a libertății religioase; întrucât, potrivit mai multor relatări, exemplare ale Coranului aparținând deținuților au fost manipulate într-un mod lipsit de respect de către personalul militar american în timpul perchezițiilor celulelor; |
F. |
întrucât declarația comună UE-SUA din 15 iunie 2009 ia act de angajamentul președintelui Obama de a ordona închiderea centrului de detenție de la Guantanamo până la 22 ianuarie 2010 și salută „celelalte măsuri care trebuie întreprinse, inclusiv revizuirea intensă a politicilor sale de detenție, transfer, judecare și interogare în cadrul luptei împotriva terorismului și transparența sporită în ceea ce privește practicile anterioare referitoare la aceste politici”; |
G. |
întrucât SUA elimină singurul zbor civil către Guantanamo, ceea ce înseamnă că singurul zbor disponibil este un zbor militar permis doar persoanelor care au obținut autorizația Pentagonului, ceea ce limitează accesul presei, avocaților și al activiștilor pentru drepturile omului, |
1. |
remarcă relațiile transatlantice strânse bazate pe valori fundamentale comune și pe respectarea drepturilor fundamentale, universale și nenegociabile ale omului, cum ar fi dreptul la un proces echitabil și interzicerea detenției arbitrare; salută cooperarea transatlantică strânsă pe o gamă largă de teme legate de drepturile omului la nivel internațional; |
2. |
solicită autorităților americane să acorde deținuților respectul cuvenit pentru demnitatea lor inerentă și să asigure protejarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale în cazul deținuților; |
3. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la sănătatea deținuților aflați în greva foamei și a celor care sunt alimentați cu forța și solicită SUA să le respecte drepturile și deciziile; |
4. |
îndeamnă SUA să reexamineze eliminarea singurului zbor civil către Guantanamo, fapt care ar limita accesul presei și al membrilor societății civile; |
5. |
îndeamnă SUA să se asigure că materialele religioase sunt gestionate corespunzător și cu respectul cuvenit, urmând, în același timp, procedurile de percheziție obligatorii; |
6. |
subliniază că prizonierii care se află încă în detenție ar trebui să aibă dreptul la o revizuire periodică a legalității reținerii lor în conformitate cu articolul 9 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice, care prevede că „oricine a fost privat de libertate prin arestare sau detențiune are dreptul de a introduce recurs în fața unui tribunal, pentru ca acesta să hotărască neîntârziat asupra legalității detențiunii sale și să ordone eliberarea sa, dacă detențiunea este ilegală”; |
7. |
își reiterează indignarea și revolta față de toate atacurile teroriste în masă, își manifestă solidaritatea cu victimele acestor atacuri și își exprimă compasiunea pentru durerea și suferința familiilor, prietenilor și rudelor lor; reafirmă totuși că lupta împotriva terorismului nu se poate desfășura în detrimentul unor valori fundamentale comune consacrate, cum ar fi respectarea drepturilor omului și statul de drept; |
8. |
își exprimă regretul cu privire la faptul că angajamentul președintelui SUA de închidere a centrului de detenție de la Guantanamo până ianuarie 2010 nu a fost încă pus în aplicare; reiterează apelul către autoritățile americane de a-și revizui sistemul comisiilor militare în vederea garantării unor procese corecte, de a închide Guantanamo și de a interzice utilizarea torturii, a relelor tratamente și a detenției pe termen nedeterminat fără judecată în toate circumstanțele; |
9. |
își exprimă regretul față de decizia președintelui SUA din 7 martie 2011 de a semna ordinul executiv privind detenția și de revocare a interdicției privind tribunalele militare; își exprimă convingerea că procesele penale normale, desfășurate în fața unor instanțe civile, reprezintă cea mai bună soluție la problema statutului deținuților de la Guantanamo; insistă asupra faptului că deținuții aflați în custodia SUA ar trebui să fie puși sub acuzare fără întârziere și judecați în conformitate cu standardele internaționale privind statul de drept sau, în caz contrar, eliberați; subliniază, în acest context, faptul că tuturor ar trebui să li se aplice aceleași standarde privind un proces echitabil, fără discriminare; |
10. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Autorității de convocare a comisiilor militare, Secretarului de Stat al SUA, Președintelui SUA, Congresului și Senatului SUA, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre ale UE, Secretarului General al ONU, Președintelui Adunării Generale a ONU și guvernelor statelor membre ale ONU. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2012)0126.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/125 |
P7_TA(2013)0232
India: executarea lui Mohammad Afzal Guru și consecințele acesteia
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la India: executarea lui Mohammad Afzal Guru și implicațiile acesteia (2013/2640(RSP))
(2016/C 055/21)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Rezoluția Adunării Generale a Națiunilor Unite nr. 62/149 din 18 decembrie 2007 prin care se solicita un moratoriu privind aplicarea pedepsei cu moartea, precum și Rezoluția Adunării Generale a Națiunilor Unite nr. 63/168 prin care se solicita punerea în aplicare a Rezoluției nr. 62/149 adoptate de Adunarea Generală la 18 decembrie 2008, |
— |
având în vedere declarația finală adoptată de cel de-al patrulea Congres mondial împotriva pedepsei cu moartea, organizat la Geneva, în perioada 24–26 februarie 2010, prin care se solicită abolirea universală a pedepsei cu moartea, |
— |
având în vedere Raportul Secretarului General al ONU din 11 august 2010 privind moratoriile referitoare la aplicarea pedepsei cu moartea, |
— |
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la abolirea pedepsei cu moartea și, în special, pe aceea din 26 aprilie 2007 privind iniţiativa pentru un moratoriu universal asupra pedepsei cu moartea (1), |
— |
având în vedere apelul adresat Președintelui Indiei în iulie 2012 de 14 judecători ai Curții Supreme și ai Înaltei Curți a Indiei, actualmente pensionari, prin care i se solicita acestuia comutarea condamnării la moarte a unui număr de 13 prizonieri, pe motiv că aceste sentințe fuseseră greșit menținute de Curtea Supremă pe durata precedenților nouă ani; |
— |
având în vedere Ziua mondială împotriva pedepsei cu moartea și instituirea Zilei europene împotriva pedepsei cu moartea, la data de 10 octombrie a fiecărui an, |
— |
având în vedere articolul 122 alineatul (5) și articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât Mohammad Afzal Guru a fost condamnat la moarte în 2002, după ce a fost învinuit de conspirație în legătură cu atacul din decembrie 2001 asupra Parlamentului Indiei și a fost executat de autoritățile indiene la 9 februarie 2013; |
B. |
întrucât pedeapsa cu moartea este pedeapsa cea mai crudă, mai inumană și mai degradantă, care încalcă dreptul la viață astfel cum este consfințit în Declarația Universală a Drepturilor Omului; |
C. |
întrucât 154 de țări din lume au abolit pedeapsa cu moartea de jure sau de facto; întrucât India, atunci când și-a depus candidatura pentru un loc în Consiliul pentru Drepturile Omului al ONU, înainte de alegerile din 20 mai 2011, s-a angajat să mențină cele mai înalte standarde de promovare și protejare a drepturilor omului; |
D. |
întrucât India și-a încheiat moratoriul neoficial de opt ani referitor la execuții în noiembrie 2012, când l-a executat pe Ajmal Kasab, condamnat pentru rolul pe care l-a avut în atacurile din Mumbai din 2008; |
E. |
întrucât organizațiile pentru drepturile omului naționale și internaționale au formulat întrebări serioase cu privire la caracterul echitabil al procesului lui Afzal Guru; |
F. |
întrucât peste 1 455 de prizonieri din India își așteaptă, în prezent, executarea pedepsei cu moartea; |
G. |
întrucât, în pofida interdicțiilor impuse în zone întinse din Kashmirul administrat de India, moartea lui Afzal Guru a fost urmată de proteste; |
1. |
își reiterează opoziția de lungă durată în privința pedepsei cu moarta, în toate circumstanțele, și solicită încă o dată un moratoriu imediat asupra execuțiilor în acele țări în care pedeapsa cu moartea mai este încă aplicată; |
2. |
condamnă Guvernul Indiei pentru executarea, în secret, a lui Afzal Guru în închisoarea Tihar din Delhi, la 9 februarie 2013, în opoziție cu tendința manifestată la nivel mondial de abolire a pedepsei capitale și își exprimă regretul cu privire la faptul că soția lui Afzal Guru și ceilalți membrii ai familiei nu au fost informați cu privire la iminenta execuție și înmormântare; |
3. |
cere Guvernului Indiei să predea familiei trupul lui Afzal Guru; |
4. |
îndeamnă autoritățile indiene să continue să respecte cele mai înalte standarde naționale și internaționale în cadrul tuturor proceselor și procedurilor judiciare și să asigure asistența juridică necesară tuturor prizonierilor și persoanelor care urmează să fie judecate; |
5. |
deplânge moartea a trei tineri din Kashmir în urma protestelor împotriva executării lui Afzal Guru; le cere forțelor de securitate să manifeste reținere în ceea ce privește folosirea forței împotriva protestatarilor pașnici; își exprimă preocuparea în legătură cu eventualele efecte negative asupra procesului de pace din Kashmir; |
6. |
cere Guvernului Indian, ca o chestiune de urgență, să nu aprobe în viitor niciun ordin de execuție; |
7. |
invită Guvernul și Parlamentul din India să adopte o legislație care să introducă un moratoriu permanent privind execuțiile, cu scopul abolirii pedepsei cu moartea în viitorul apropiat; |
8. |
încredințează Președintelui sarcina de a înainta prezenta rezoluție Vicepreședintelui/Înaltului Reprezentant, Consiliului, Comisiei, Guvernelor și Parlamentelor statelor membre, Secretarului General al Commonwealth, Secretarului General al ONU, Președintelui Adunării Generale a ONU, Înaltului Comisar al ONU pentru Drepturile Omului și Președintelui, Guvernului și Parlamentului Indiei. |
(1) JO C 74 E, 20.3.2008, p. 775.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/127 |
P7_TA(2013)0233
Rwanda: cazul lui Victoire Ingabire
Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la Rwanda: cazul lui Victoire Ingabire (2013/2641(RSP))
(2016/C 055/22)
Parlamentul European,
— |
având în vedere Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice, ratificat de Rwanda în 1975, |
— |
având în vedere Carta africană a drepturilor omului și popoarelor, |
— |
având în vedere Carta africană privind democrația, alegerile și guvernanța, |
— |
având în vedere instrumentele Organizației Națiunilor Unite și ale Comisiei africane pentru drepturile omului și popoarelor, în special Principiile și orientările privind dreptul la un proces echitabil și la asistență juridică în Africa, |
— |
având în vedere răspunsul oferit de VP/ÎR Catherine Ashton la 4 februarie 2013 la întrebarea cu solicitare de răspuns scris E-010366/2012 privind Victoire Ingabire, |
— |
având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP), pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000, în special anexa VII, în care se face apel la promovarea drepturilor omului, a democrației bazate pe statul de drept și a guvernanței transparente și responsabile, |
— |
având în vedere Convenția ONU împotriva torturii și altor pedepse ori tratamente cu cruzime, inumane sau degradante, |
— |
având în vedere Raportul organizației Amnesty International intitulat „Justiția în pericol: procesul în primă instanță a lui Victoire Ingabire” din 2013, |
— |
având în vedere articolul 122 alineatul (5) și articolul 110 alineatul (4) din Regulamentul său de procedură, |
A. |
întrucât, în 2010, după 16 ani petrecuți în exil în Țările de Jos, Victoire Ingabire, Președinta Forțelor Democratice Unificate (FDU (1)), o coaliție a partidelor de opoziție din Rwanda, s-a întors în Rwanda pentru a candida la alegerile prezidențiale; |
B. |
întrucât Victoire Ingabire, căreia în final i s-a interzis să candideze, a fost arestată la 14 octombrie 2010; întrucât alegerile au fost câștigate, cu 93 % din voturi, de președintele aflat la sfârșit de mandat, Paul Kagame, liderul Frontului Patriotic Ruandez (FPR); întrucât FDU nu s-a putut înregistra ca partid politic înainte de alegerile din 2010; întrucât și alte partide de opoziție au fost supuse unui tratament similar; |
C. |
întrucât activitățile politice ale dnei Ingabire s-au axat, printre altele, pe statul de drept, libertatea de asociere politică și emanciparea femeilor din Rwanda; |
D. |
întrucât FPR este în continuare partidul politic dominant în Rwanda sub regimul Președintelui Kagame, controlând viața publică conform sistemului unui partid unic, criticii autorităților ruandeze fiind hărțuiți, intimidați și încarcerați; |
E. |
întrucât, la 30 octombrie 2012, Victoire Ingabire a fost condamnată la opt ani de închisoare; întrucât ea a fost condamnată pentru două capete de acuzare actualizate și achitată de alte patru; întrucât ea a fost găsită vinovată de conspirație pentru vătămarea autorităților prin mijloace teroriste și de minimalizarea genocidului din 1994, pe baza relațiilor sale presupuse cu Forțele Democratice pentru Eliberarea Rwandei (FDER), o grupare rebelă hutu; întrucât procurorul a cerut condamnarea sa la închisoare pe viață; |
F. |
întrucât, la 25 martie 2013, Victoire Ingabire a luat cuvântul în cadrul procesului său în apel și a cerut reexaminarea probelor; |
G. |
întrucât urmărirea în justiție a lui Victoire Ingabire pentru „ideologia genocidului” și „separatism” ilustrează lipsa de toleranță a Guvernului ruandez pentru pluralismul politic; |
H. |
întrucât, în aprilie 2013, în cursul apelului său în fața Curții Supreme, a fost achitată de șase capete de acuzare introduse de procuratură, dar a fost condamnată pentru noi capete de acuzare care nu se bazau pe documente legale și care, potrivit avocatului apărării, nu au fost prezentate în timpul procesului; întrucât cele două noi capete de acuzare sunt negaționism/revizionism și înaltă trădare; |
I. |
întrucât, în mai 2013, după ce au depus mărturie împotriva lui Victoire Ingabire înaintea Înaltei Curți din Rwanda în 2012, patru martori ai acuzării și un coinculpat au declarat în fața Curții Supreme că mărturiile lor au fost falsificate; întrucât o organizație importantă de apărare a drepturilor omului și-a exprimat îngrijorarea cu privire la „detenția lor prelungită fără nicio posibilitate de contact cu exteriorul” și la „utilizarea torturii pentru a obține mărturisiri cu forța”; |
J. |
întrucât mulți observatori consideră că procesul, început în 2011, are motivații politice; întrucât legislația și sistemul judiciar din Rwanda contravin convențiilor internaționale la care Rwanda este parte, în special Convenției Internaționale privind Drepturile Civile și Politice, semnată de Guvernul ruandez la 16 iulie 1997, și anume dispozițiilor sale privind libertatea de exprimare și libertatea de gândire; |
K. |
întrucât, de la 16 aprilie 2012, Victoire Ingabire își boicotează procesul în semn de protest față de intimidarea și procedurile ilegale de interogare aplicate în cazul unora dintre coinculpații săi, și anume foștii membri ai FDER locotenent-colonelul Tharcisse Nditurende, locotenent-colonelul Noël Habiyaremye, căpitanul Jean Marie Vianney Karuta și maiorul Vital Uwumuremyi, precum și față de decizia Curții de a scurta audierea unui martor al apărării, Michel Habimana, care acuză autoritățile ruandeze că au fabricat probe; întrucât aceste circumstanțe nu au fost confirmate de autoritățile ruandeze; |
L. |
întrucât Bernard Ntaganda, fondatorul partidului PS-Imberakuri, a fost condamnat la patru ani de închisoare, fiind acuzat de amenințarea securității naționale, „separatism” și încercarea de a organiza demonstrații fără autorizație; |
M. |
întrucât, la 13 septembrie 2012, Victoire Ingabire – împreună cu alte două personalități politice din Rwanda, Bernard Ntaganda și Deogratias Mushyayidi, toți încarcerați în prezent în Kigali – a fost nominalizată pentru Premiul Saharov pentru libertatea de gândire al Parlamentului European; |
N. |
întrucât Rwanda este semnatară a Acordului de la Cotonou, care prevede că respectarea drepturilor omului este un element esențial al cooperării UE-ACP; |
O. |
întrucât, în Rwanda, respectarea drepturilor fundamentale ale omului, inclusiv a pluralismului politic și a libertății de exprimare și de asociere, face obiectul unor restricții severe, ceea ce îngreunează funcționarea partidelor de opoziție și exprimarea, de către jurnaliști, a unor puncte de vedere critice; |
P. |
întrucât consolidarea democrației, inclusiv asigurarea independenței sistemului judiciar și a participării partidelor de opoziție, prezintă o importanță determinantă, îndeosebi în perspectiva alegerilor parlamentare din 2014 și a scrutinului prezidențial care urmează să fie organizat în 2017; |
Q. |
întrucât genocidul și războiul civil care au avut loc în Rwanda în 1994 exercită în continuare un impact negativ asupra stabilității regiunii, |
1. |
își exprimă profunda îngrijorare în legătură cu procesul în primă instanță intentat lui Victoire Ingabire, care nu a respectat standardele internaționale, nu în ultimul rând în ceea ce privește dreptul său la prezumția de nevinovăție, și care s-a bazat pe dovezi falsificate și pe mărturisiri ale coinculpaților săi care au fost plasați în detenție militară la Camp Kami, unde se presupune că s-a recurs la tortură pentru a-i obliga să facă mărturisiri; |
2. |
condamnă cu fermitate caracterul motivat politic al procesului, urmărirea în justiție a oponenților politici și anticiparea rezultatului procesului; solicită magistraturii ruandeze să îi asigure dnei Victoire Ingabire un proces în apel prompt și echitabil, care să respecte standardele stabilite de dreptul ruandez și de cel internațional; |
3. |
solicită protecția principiului egalității prin măsuri care să garanteze că fiecare dintre părți, acuzarea și, respectiv, apărarea, dispun de aceleași mijloacele procedurale și de posibilitatea de a descoperi probe materiale pe parcursul procesului și beneficiază de șanse egale de a-și prezenta punctul de vedere; încurajează îmbunătățirea controlului dovezilor, inclusiv prin mijloace care să garanteze că acestea nu au fost obținute prin tortură; |
4. |
solicită Uniunii Europene să trimită observatori pentru a monitoriza procesul în apel intentat de Victoire Ingabire; |
5. |
subliniază respectul pe care îl acordă independenței sistemului judiciar al Rwandei, dar le reamintește autorităților ruandeze că UE, în cadrul dialogului politic oficial cu Rwanda desfășurat în temeiul articolului 8 din Acordul de la Cotonou, și-a exprimat preocupările legate de respectarea drepturilor omului, care ar trebui asigurată, și de dreptul la un proces echitabil; |
6. |
reamintește că libertățile de întrunire, asociere și exprimare sunt componente esențiale ale oricărei democrații și consideră că aceste principii sunt supuse unor limitări stricte în Rwanda; |
7. |
condamnă toate formele de reprimare, intimidare și detenție a activiștilor politici, a jurnaliștilor și a militanților în favoarea drepturilor omului; îndeamnă autoritățile rwandeze să elibereze imediat toate persoanele și toți militanții deținuți sau condamnați doar pentru că și-au exercitat drepturile legate de libertatea de exprimare, de asociere și de întrunire pașnică; îndeamnă, în această privință, autoritățile rwandeze să-și adapteze legislația națională, pentru a garanta libertatea de exprimare; |
8. |
îndeamnă guvernul ruandez să se conformeze dreptului internațional și să respecte Declarația Universală a Drepturilor Omului, Pactul internațional privind drepturile civile și politice din 1966 și Carta africană privind drepturile omului și ale popoarelor; |
9. |
reamintește că declarațiile obținute prin utilizarea torturii și a altor forme de tratamente abuzive nu sunt admisibile în nicio procedură; |
10. |
solicită autorităților ruandeze să ancheteze cu eficacitate acuzațiile de tortură și alte încălcări ale drepturilor omului și să-i aducă în fața instanței pe cei care au comis astfel de delicte, deoarece nu se poate tolera impunitatea; |
11. |
își exprimă îngrijorarea în legătură cu faptul că, la 19 ani de când RPF se află la putere și la doi ani de la realegerea Președintelui Kagame, Rwanda nu dispune încă de niciun partid politic de opoziție funcțional; |
12. |
solicită autorităților ruandeze să asigure separația puterilor administrativă, legislativă și judecătorească și, în special, independența sistemului judiciar și să promoveze participarea partidelor de opoziție, în condiții de respect reciproc și de dialog bazat pe incluziune, drept componente ale unui proces democratic; |
13. |
consideră că legea din 2008 privind ideologia genocidului, invocată pentru a-l pune sub acuzare pe Victoire Ingabire, a servit drept instrument politic pentru a reduce la tăcere vocile care au exprimat opinii critice la adresa guvernului; |
14. |
solicită guvernului ruandez să revizuiască legea privind „ideologia genocidului”, pentru a o alinia la obligațiile asumate de Rwanda în temeiul dreptului internațional și să modifice legea de instituire a unor pedepse pentru delictele de discriminare și spirit sectar, astfel încât să o alinieze la obligațiile asumate de Rwanda în temeiul dreptului internațional; |
15. |
subliniază că procesul penal al lui Victoire Ingabire este important atât din punct de vedere politic, cât și legal, punând la încercare capacitatea sistemului judiciar ruandez de a trata cauze cu puternice implicații politice într-un mod echitabil și independent; |
16. |
reamintește autorităților ruandeze că la baza democrației stau guvernarea pluralistă, o opoziție funcțională, o mass-medie și un sistem judiciar independente, respectarea drepturilor omului și respectarea drepturilor de exprimare și întrunire; solicită, în acest sens, Rwandei să își îndeplinească promisiunile de a respecta aceste standarde și să își îmbunătățească reputația în materie de drepturile omului; |
17. |
subliniază că, în contextul activității în materie de dezvoltare internațională în Rwanda, ar trebui să se acorde prioritate într-o măsură mult mai mare drepturilor omului, statului de drept, guvernării transparente și deschise sugestiilor; solicită Uniunii Europene ca, în colaborare cu alți donatori internaționali, să exercite o presiune susținută cu scopul de a încuraja reforma în materie de drepturile omului din Rwanda; |
18. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru Afaceri Externe și Politica de Securitate, Consiliului de Securitate al ONU, Secretarului General al ONU, instituțiilor Uniunii Africane, Comunității Africii de Est, Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE, guvernelor și parlamentelor statelor membre, apărătorilor lui Victoire Ingabire și Președintelui Rwandei. |
(1) Denumirea în limba franceză: Forces Démocratiques Unifiées (FDU-Inkingi).
II Comunicări
COMUNICĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE
Parlamentul European
Marți, 21 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/131 |
P7_TA(2013)0195
Cererea de apărare a imunității și privilegiilor lui Gabriele Albertini
Decizia Parlamentului European din 21 mai 2013 privind cererea de apărare a imunității și privilegiilor lui Gabriele Albertini (2012/2240(IMM))
(2016/C 055/23)
Parlamentul European,
— |
având în vedere cererea lui Gabriele Albertini din 19 iulie 2012, comunicată în ședința plenară din 10 septembrie 2012, de apărare a imunității sale în cadrul unei proceduri aflate pe rolul Tribunalului Milano din Italia, |
— |
în urma audierii lui Gabriele Albertini, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, |
— |
având în vedere articolul 68 din Constituția Republicii Italiene, astfel cum a fost modificată prin Legea constituțională nr. 3 din 29 octombrie 1993, |
— |
având în vedere articolul 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, anexat la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct, |
— |
având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010 și 6 septembrie 2011 (1), |
— |
având în vedere articolul 6 alineatul (3) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0149/2013), |
A. |
întrucât un deputat în Parlamentul European, Gabriele Albertini, a cerut apărarea imunității sale parlamentare în cadrul unei proceduri aflate pe rolul unui tribunal din Italia; |
B. |
întrucât solicitarea lui Gabriele Albertini este legată de o cerere de chemare în judecată depusă împotriva sa la Tribunalul Milano în numele lui Alfredo Robledo, referitoare la declarațiile făcute de Gabriele Albertini într-un prim interviu publicat în cotidianul italian Il Sole 24 Ore la 26 octombrie 2011 și într-un al doilea interviu publicat de cotidianul italian Corriere della Sera la 19 februarie 2012; |
C. |
întrucât, conform actului de chemare în judecată, declarațiile făcute în aceste interviuri constituie o calomnie, drept pentru care se solicită despăgubiri; |
D. |
întrucât declarațiile făcute în ambele interviuri vizează „procesul derivatelor”privind investigarea unor fapte ce au avut loc în 2005, în care este implicată municipalitatea din Milano și care au legătură cu funcția de primar al orașului exercitată de Gabriele Albertini; |
E. |
întrucât ambele interviuri au fost acordate într-o perioadă în care Gabriele Albertini era deputat în Parlamentul European, în urma alegerilor din 2004 și 2009 pentru Parlamentul European; |
F. |
întrucât, în conformitate cu articolul 8 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, membrii Parlamentului European nu pot fi cercetați, reținuți sau urmăriți datorită opiniilor sau voturilor exprimate în cadrul exercitării funcțiilor lor; |
G. |
întrucât, potrivit practicii consacrate a Parlamentului, faptul că o procedură judiciară este de natură civilă sau administrativă ori include anumite aspecte care se încadrează în dreptul civil sau administrativ nu împiedică per se aplicarea imunității acordate prin articolul respectiv; |
H. |
întrucât faptele cauzei, prezentate în actul de chemare în judecată și în explicația orală a lui Gabriele Albertini în fața Comisiei pentru afaceri juridice, indică că declarațiile făcute nu au o legătură directă și evidentă cu exercitarea de către Gabriele Albertini a funcțiilor sale de membru în Parlamentul European; |
I. |
întrucât Gabriele Albertini, acordând ambele interviuri în cauză privind „procesul derivatelor”, nu a acționat, prin urmare, în exercițiul funcției sale de membru în Parlamentul European, |
1. |
hotărăște să nu apere imunitatea și privilegiile lui Gabriele Albertini; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie autorității competente a Republicii Italiene și lui Gabriele Albertini. |
(1) Hotărârea din 12 mai 1964 în cauza 101/63 Wagner/Fohrmann și Krier (Rec. 1964, p. 387), hotărârea din 10 iulie 1986 în cauza 149/85 Wybot/Faure și alții (Rec. 1986, p. 2391), hotărârea din 15 octombrie 2008 în cauza T-345/05 Mote/Parlamentul (Rep. 2008, p. II-2849), hotărârea din 21 octombrie 2008 în cauzele conexate C-200/07 și C-201/07 Marra/De Gregorio și Clemente (Rep. 2008, p. I-7929), hotărârea din 19 martie 2010 în cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul (Rep. 2010, p. II-1135), hotărârea din 6 septembrie 2011 în cauza C-163/10 Patriciello (Rep. 2011, p. I-7565).
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/132 |
P7_TA(2013)0196
Cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (I)
Decizia Parlamentului European din 21 mai 2013 privind cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (I) (2013/2014(IMM))
(2016/C 055/24)
Parlamentul European,
— |
având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis, înaintată la 11 decembrie 2012 de procurorul șef adjunct din cadrul Curții Supreme a Republicii Elene (ref. 4634/2012), în legătură cu hotărârea Curții de Apel din Creta cu complet de trei judecători din 22 martie 2012 (ref. 584/2012) și anunțată în plen la 14 ianuarie 2013, |
— |
în urma audierii lui Spyros Danellis, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, |
— |
având în vedere articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, articolul 6 alineatul (2) din Actul privind alegerea deputaților în Parlamentul European prin vot universal direct, din 20 septembrie 1976, precum și articolul 62 din Constituția Republicii Elene, |
— |
având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010 și 6 septembrie 2011 (1), |
— |
având în vedere articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0159/2013), |
A. |
întrucât procurorul șef adjunct din cadrul Curții Supreme a Republicii Elene a solicitat ridicarea imunității parlamentare a deputatului în Parlamentul European Spyros Danellis, în legătură cu o eventuală urmărire în justiție pentru o presupusă infracțiune; |
B. |
întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, deputații beneficiază, pe teritoriul propriului lor stat, de imunitățile acordate membrilor parlamentului din statul respectiv; |
C. |
întrucât articolul 62 din Constituția Republicii Elene prevede că, pe durata mandatului parlamentar, membrii parlamentului nu pot fi urmăriți, arestați, trimiși în închisoare sau supuși unor alte pedepse privative de libertate fără aprobarea prealabilă a parlamentului; |
D. |
întrucât Spyros Danellis este învinuit de neîndeplinirea sarcinilor de serviciu, presupunându-se că acesta, în calitatea sa de primar în Hersonissos, Prefectura Iraklion, a omis să ia măsuri pentru închiderea unui stabiliment din municipiul său, în pofida existenței unei decizii a autorităților sanitare care impunea luarea unor astfel de măsuri; |
E. |
întrucât presupusele fapte nu reprezintă opinii sau voturi exprimate în exercitarea îndatoririlor sale de membru al Parlamentului European în sensul articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene; |
F. |
întrucât este evident că învinuirea nu are nicio legătură cu calitatea lui Spyros Danellis de membru în Parlamentul European, ci cu calitatea sa anterioară, de primar în Hersonissos; |
G. |
întrucât nu există nici un motiv de a suspecta existența unui fumus persecutionis și reținând, în special, că Spyros Danellis nu este singurul învinuit în cauză; |
1. |
hotărăște să ridice imunitatea lui Spyros Danellis; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente procurorului din cadrul Curții Supreme a Republicii Elene și lui Spyros Danellis. |
(1) Hotărârea din 12 mai 1964 în cauza 101/63 Wagner/Fohrmann și Krier (Rec. 1964, p. 387), hotărârea din 10 iulie 1986 în cauza 149/85 Wybot/Faure și alții (Rec. 1986, p. 2391), hotărârea din 15 octombrie 2008 în cauza T-345/05 Mote/Parlamentul (Rep. 2008, p. II-2849), hotărârea din 21 octombrie 2008 în cauzele conexate C-200/07 și C-201/07 Marra/De Gregorio și Clemente (Rep. 2008, p. I-7929), hotărârea din 19 martie 2010 în cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul (Rep. 2010, p. II-1135), hotărârea din 6 septembrie 2011 în cauza C-163/10 Patriciello (Rep. 2011, p. I-7565).
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/133 |
P7_TA(2013)0197
Cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (II)
Decizia Parlamentului European din 21 mai 2013 privind cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (II) (2013/2028(IMM))
(2016/C 055/25)
Parlamentul European,
— |
având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis, transmisă la 11 decembrie 2012 de Procurorul adjunct al Curții Supreme a Republicii Elene (ref. 4825/2012), legată de decizia Curții Cretane de Apel de trei membri din 9 și 16 octombrie 2012 (ref. 1382/2012), și anunțată în plen la 6 februarie 2013, |
— |
în urma audierii lui Spyros Danellis, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură, |
— |
având în vedere articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea deputaților în Parlamentul European prin vot universal direct din și articolul 62 din Constituția Republicii Elene, |
— |
având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010 și 6 septembrie 2011 (1), |
— |
având în vedere articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0160/2013), |
A. |
întrucât Procurorul-adjunct al Curții Supreme de Justiție a Republicii Elene a solicitat ridicarea imunității parlamentare a unui deputat în Parlamentul European, Spyros Danellis, în legătură cu o posibilă acțiune în justiție pentru faptul că este suspectat de comiterea unei infracțiuni; |
B. |
întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, deputații beneficiază, pe teritoriul statului lor de apartenență, de imunitățile recunoscute membrilor Parlamentului din statul respectiv; |
C. |
întrucât articolul 62 din Constituția Republicii Elene prevede că, în cursul mandatului parlamentar, membrii Parlamentului nu pot fi trimiși în judecată, arestați, deținuți sau privați în alt mod de libertate fără acordul prealabil al Parlamentului; |
D. |
întrucât Spyros Danellis este acuzat de a fi acuzat pe nedrept un terț de comiterea unui act ilegal, cu intenția acesta să fie judecat pentru actul respectiv, precum și de declarații false cu privire la un terț, care pot prejudicia reputația și renumele acestuia din urmă, știind că declarațiile în cauză nu sunt adevărate; |
E. |
întrucât presupusele declarații și acuzații false se referă la vânzarea fructelor unor măslini și altor arbori dezrădăcinați de pe terenuri expropriate, de către un contractant care efectua lucrări publice în contextul construirii unui baraj în municipalitatea Hersonissos, Prefectura Iraklion, unde Spyros Danellis era primar; |
F. |
întrucât faptele în cauză nu constituie opinii sau voturi exprimate în exercițiul funcției de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene; |
G. |
întrucât acuzațiile nu au în mod evident nicio legătură cu statutul lui Spyros Danellis de deputat în Parlamentul European, ci cu fosta sa poziție de primar al orașului Hersonissos; |
H. |
întrucât nu există niciun motiv pentru a suspecta existența unui fumus persecutionis, având în vedere în special faptul că Spyros Danellis este departe de a fi singurul acuzat în cauza respectivă, |
1. |
hotărăște să ridice imunitatea lui Spyros Danellis; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, Parchetului de pe lângă Curtea Supremă a Republicii Elene și lui Spyros Danellis. |
(1) Hotărârea din 12 mai 1964 în cauza 101/63 Wagner/Fohrmann și Krier (Rec. 1964, p. 387), hotărârea din 10 iulie 1986 în cauza 149/85 Wybot/Faure și alții (Rec. 1986, p. 2391), hotărârea din 15 octombrie 2008 în cauza T-345/05 Mote/Parlamentul (Rep. 2008, p. II-2849), hotărârea din 21 octombrie 2008 în cauzele conexate C-200/07 și C-201/07 Marra/De Gregorio și Clemente (Rep. 2008, p. I-7929), hotărârea din 19 martie 2010 în cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul (Rep. 2010, p. II-1135), hotărârea din 6 septembrie 2011 în cauza C-163/10 Patriciello (Rep. 2011, p. I-7565).
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/135 |
P7_TA(2013)0207
Amendamente orale și alte modificări orale (interpretarea articolului 156 alineatul (6) din Regulamentul de procedură)
Decizia Parlamentului European din 21 mai 2013 privind amendamentele orale și alte modificări orale (interpretarea articolului 156 alineatul (6) din Regulamentul de procedură)
(2016/C 055/26)
Parlamentul European,
— |
având în vedere scrisoarea din 24 aprilie 2013 a președintelui Comisiei pentru afaceri constituționale, |
— |
având în vedere articolul 211 din Regulamentul său de procedură, |
1. |
decide să introducă următoarea interpretare la articolul 156 alineatul (6) din Regulamentul său de procedură: „La propunerea președintelui, un amendament oral sau orice altă modificare orală este asimilat(ă) unui amendament nedistribuit în toate limbile oficiale. În cazul în care Președintele le consideră admisibile în baza articolului 157 alineatul (3) și cu excepția cazului în care există o opoziție exprimată în baza articolului 156 alineatului (6), acestea sunt supuse la vot respectând ordinea de votare stabilită. În comisie, numărul de voturi necesar pentru a se opune supunerii la vot a unui astfel de amendament sau a unei astfel de modificări este stabilit în baza articolului 196 proporțional cu numărul prevalent pentru ședința plenară, rotunjit, după caz, prin adaos.” |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie, spre informare, Consiliului și Comisiei. |
III Acte pregătitoare
PARLAMENTUL EUROPEAN
Marți, 21 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/136 |
P7_TA(2013)0191
Acordul UE-Sri Lanka referitor la anumite aspecte ale serviciilor aeriene ***
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la proiectul de decizie a Consiliului privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Guvernul Republicii Democratice Socialiste Sri Lanka referitor la anumite aspecte ale serviciilor aeriene (15318/2012 – C7-0391/2012 – 2012/0018(NLE))
(Procedura de aprobare)
(2016/C 055/27)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul de decizie a Consiliului (15318/2012), |
— |
având în vedere Acordul dintre Uniunea Europeană și Guvernul Republicii Democratice Socialiste Sri Lanka referitor la anumite aspecte ale serviciilor aeriene (08176/2012), |
— |
având în vedere cererea de aprobare prezentată de Consiliu în conformitate cu articolul 100 alineatul (2), articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) și articolul 218 alineatul (8) primul paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (C7-0391/2012), |
— |
având în vedere articolul 81 și articolul 90 alineatul (7) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere recomandarea Comisiei pentru transport și turism (A7-0169/2013), |
1. |
aprobă încheierea acordului; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite poziția Parlamentului Consiliului, Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre și ale Republicii Democratice Socialiste Sri Lanka. |
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/136 |
P7_TA(2013)0192
Cooperarea consolidată dintre Uniunea Europeană și Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene ***
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la proiectul de decizie a Consiliului privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene care asigură un cadru general pentru cooperarea consolidată (05822/2013 – C7-0044/2013 – 2012/0213 (NLE))
(Procedura de aprobare)
(2016/C 055/28)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul de decizie a Consiliului (05822/2013), |
— |
având în vedere decizia Consiliului privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea provizorie a Acordului care asigură un cadru general pentru cooperarea consolidată dintre Uniunea Europeană și Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol) (13792/2012), |
— |
având în vedere cererea de aprobare prezentată de Consiliu în conformitate cu articolul 100 alineatul (2) și cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (C7-0044/2013), |
— |
având în vedere articolul 81 și articolul 90 alineatul (7) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere recomandarea Comisiei pentru transport și turism (A7-0157/2013), |
1. |
aprobă încheierea acordului; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite poziția Parlamentului Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre și Organizației Europene pentru Siguranța Navigației Aeriene. |
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/137 |
P7_TA(2013)0193
Modificarea Regulamentului (CEE, Euratom) nr. 354/83 în ceea ce privește depozitarea arhivelor istorice ale instituțiilor la Institutul Universitar European din Florența ***
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la proiectul de regulament al Consiliului de modificare a Regulamentului (CEE, Euratom) nr. 354/83, în ceea ce privește depozitarea arhivelor istorice ale instituțiilor la Institutul Universitar European din Florența (06867/2013 – C7-0081/2013 – 2012/0221(APP))
(Procedura legislativă specială – aprobare)
(2016/C 055/29)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul de regulament al Consiliului (06867/2013), |
— |
având în vedere cererea de aprobare prezentată de Consiliu în conformitate cu articolul 352 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (C7-0081/2013), |
— |
având în vedere articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere recomandarea Comisiei pentru cultură și educație și avizul Comisiei pentru afaceri constituționale (A7-0156/2013), |
1. |
aprobă proiectul de regulament al Consiliului; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite poziția Parlamentului Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale. |
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/138 |
P7_TA(2013)0194
Perioada pentru cea de a opta alegere a reprezentanților în Parlamentul European prin vot universal direct *
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la proiectul de decizie a Consiliului de stabilire a perioadei pentru cea de a opta alegere a reprezentanților în Parlamentul European prin vot universal direct (07279/2013 – C7-0068/2013 – 2013/0802(CNS))
(Procedura de consultare)
(2016/C 055/30)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul Consiliului (07279/2013), |
— |
având în vedere articolul 11 alineatul (2) al doilea paragraf din Actul privind alegerea reprezentanților în Parlamentul European prin vot universal direct (1), în conformitate cu care a fost consultat de Consiliu (C7-0068/2013), |
— |
având în vedere rezoluția sa din 22 noiembrie 2012 referitoare la alegerile pentru Parlamentul European din 2014 (2), |
— |
având în vedere articolul 55 și articolul 46 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri constituționale (A7-0138/2013), |
1. |
aprobă proiectul Consiliului; |
2. |
invită Consiliul să informeze Parlamentul, în cazul în care intenționează să se îndepărteze de la textul aprobat de acesta; |
3. |
solicită Consiliului să îl consulte din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial textul aprobat de Parlament; |
4. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite poziția Parlamentului Consiliului și, spre informare, guvernelor și parlamentelor statelor membre și ale Republicii Croația. |
(1) Act anexat la Decizia 76/787/CECO, CEE, Euratom a Consiliului din 20 septembrie 1976 (JO L 278, 8.10.1976, p.1), astfel cum a fost modificată prin Decizia Consiliului 93/81/Euratom, CECO, CEE (JO L 33, 9.2.1993, p.15) şi prin Decizia Consiliului 2002/772/CE, Euratom (JO L 283, 21.10.2002, p.1).
(2) Texte adoptate, P7_TA(2012)0462.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/138 |
P7_TA(2013)0200
Siguranța activităților petroliere și gaziere offshore de prospectare, explorare și producție ***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 21 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind siguranța activităților petroliere și gaziere offshore de prospectare, explorare și producție (COM(2011)0688 – C7-0392/2011 – 2011/0309(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/31)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2011)0688), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolul 192 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7-0392/2011), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 22 februarie 2012 (1), |
— |
după consultarea Comitetului Regiunilor, |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 6 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie și avizele Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară și Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0121/2013), |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 143, 22.5.2012, p.107.
P7_TC1-COD(2011)0309
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 21 mai 2013 în vederea adoptării Directivei 2013/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind siguranța operațiunilor petroliere și gaziere offshore și de modificare a Directivei 2004/35/CE
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Directiva 2013/30/UE.)
Miercuri, 22 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/140 |
P7_TA(2013)0208
Proiect de protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Republica Cehă (aprobare) ***
Decizia Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la propunerea Consiliului European de a nu convoca o convenție pentru adăugarea la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene a unui protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Republica Cehă (00091/2011 – C7-0386/2011 – 2011/0818(NLE))
(Procedura de aprobare)
(2016/C 055/32)
Parlamentul European,
— |
având în vedere scrisoarea din 5 septembrie 2011, adresată Consiliului de către guvernul ceh, referitoare la un proiect de protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („Carta”) în Republica Cehă, |
— |
având în vedere scrisoarea Președintelui Consiliului European adresată Președintelui Parlamentului European la 25 octombrie 2011 referitoare la un proiect de protocol privind aplicarea Cartei în Republica Cehă, |
— |
având în vedere cererea de aprobare a propunerii de a nu convoca o convenție prezentată de Consiliul European în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) al doilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană (C7-0386/2011), |
— |
având în vedere articolul 6 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană și Carta, |
— |
având în vedere concluziile reuniunii din 29–30 octombrie 2009 a șefilor de stat sau de guvern ai statelor membre din cadrul Consiliului European, |
— |
având în vedere articolul 74a și articolul 81 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere recomandarea Comisiei pentru afaceri constituționale (A7-0282/2012), |
întrucât:
A. |
Carta a fost elaborată de o Convenție care a avut loc între 17 decembrie 1999 și 2 octombrie 2000 și care a reunit reprezentanți ai Parlamentului, ai statelor membre, ai parlamentelor naționale și ai Comisiei; Carta a fost proclamată la 7 decembrie 2000, iar textul său a fost preluat, cu adaptări, la Strasbourg, la 12 decembrie 2007; |
B. |
o a doua Convenție a avut loc în perioada 22 februarie 2002 – 18 iulie 2003, pentru elaborarea proiectului Tratatului de instituire a unei Constituții pentru Europa, a cărui substanță a fost incorporată, în mare măsură, în Tratatul de la Lisabona, intrat în vigoare la 1 decembrie 2009; |
C. |
ambele convenții au fost convocate pentru abordarea principalelor aspecte legate de ordinea constituțională a Uniunii, inclusiv de adoptarea unui text cu forță juridică obligatorie care să stabilească principiile și drepturile fundamentale recunoscute de Uniune; |
D. |
având în vedere cele de mai sus, nu este necesară convocarea unei convenții pentru examinarea propunerii de extindere la Republica Cehă a Protocolului nr. 30 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Polonia și în Regatul Unit, deoarece efectele respectivei propuneri, chiar dacă ar exista, ar fi limitate, |
1. |
aprobă propunerea Consiliului European de a nu convoca o convenție; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Consiliului European, Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale. |
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/141 |
P7_TA(2013)0209
Proiect de protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Republica Cehă (consultare) *
Rezoluţia Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la proiectul de protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Republica Cehă (articolul 48 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană) (00091/2011 – C7-0385/2011 – 2011/0817(NLE))
(2016/C 055/33)
Parlamentul European,
— |
având în vedere scrisoarea din 5 septembrie 2011, adresată Consiliului de către guvernul ceh, referitoare la un proiect de protocol privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („Carta”) în Republica Cehă, |
— |
având în vedere scrisoarea Președintelui Consiliului European adresată Președintelui Parlamentului European la 25 octombrie 2011, referitoare la un proiect de protocol privind aplicarea Cartei în Republica Cehă, |
— |
având în vedere articolul 48 alineatul (3) primul paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), în temeiul căruia Consiliul European a consultat Parlamentul (C7-0385/2011), |
— |
având în vedere articolul 6 alineatul (1) din TUE și Carta, |
— |
având în vedere Protocolul nr. 30 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene în Polonia și în Regatul Unit, anexat la TUE și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere concluziile reuniunii din 29–30 octombrie 2009 a șefilor de stat sau de guvern ai statelor membre din cadrul Consiliului European, |
— |
având în vedere declarațiile cu privire la Cartă anexate la Actul final al Conferinței Interguvernamentale care a adoptat Tratatul de la Lisabona, semnat la 13 decembrie 2007, în special Declarația nr. 1 a tuturor statelor membre, Declarația nr. 53 a Republicii Cehe și Declarațiile nr. 61 și nr. 62 ale Republicii Polone, |
— |
având în vedere Rezoluția 330, adoptată în cadrul celei de a 12-a ședințe a Senatului Cehiei din 6 octombrie 2011, |
— |
având în vedere articolul 74a din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri constituționale (A7-0174/2013), |
întrucât:
A. |
șefii de stat sau de guvern, reuniți în cadrul Consiliului European din 29 – 30 octombrie 2009, au convenit ca, la încheierea următorului tratat de aderare și în conformitate cu propriile lor cerințe de ordin constituțional, să anexeze la tratate un protocol privind aplicarea Cartei în Republica Cehă; |
B. |
la 5 septembrie 2011, printr-o scrisoare transmisă prin Reprezentantul său permanent, guvernul ceh a prezentat Consiliului, în conformitate cu articolul 48 alineatul (2) din TUE, un proiect de revizuire a tratatelor constând în adăugarea unui protocol privind aplicarea Cartei în Republica Cehă; |
C. |
la 11 octombrie 2011, Consiliul a prezentat Consiliului European, în conformitate cu articolul 48 alineatul (2) din TUE, un proiect de revizuire a tratatelor constând în adăugarea unui protocol privind aplicarea Cartei în Republica Cehă; |
D. |
în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) primul paragraf din TUE, Consiliul European a consultat Parlamentul în privința necesității de a examina, sau nu, modificările propuse; |
E. |
în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din TUE, Uniunea Europeană recunoaște că drepturile, libertățile și principiile prevăzute în Cartă au aceeași valoare și forță juridică ca tratatele; |
F. |
protocoalele constituie o parte integrantă a tratatelor la care sunt anexate și, în consecință, un protocol adițional stabilind norme speciale cu privire la aplicarea unor părți din dreptul Uniunii la un stat membru impune o revizuire a tratatelor; |
G. |
în conformitate cu articolul 6 alineatul (1) al doilea paragraf din TUE, Carta nu extinde în niciun fel competențele Uniunii astfel cum sunt definite în tratate; |
H. |
în conformitate cu articolul 51 din Cartă, dispozițiile Cartei se adresează instituțiilor, organelor, oficiilor și agențiilor Uniunii, cu respectarea principiului subsidiarității, precum și statelor membre numai în cazul în care acestea pun în aplicare dreptul Uniunii. Prin urmare, aceste instituții, organe, oficii și agenții trebuie să respecte drepturile și principiile și să promoveze aplicarea Cartei în conformitate cu atribuțiile pe care le au în acest sens și cu respectarea limitelor competențelor conferite Uniunii de tratate. După cum o confirmă Declarația nr. 1 a statelor membre, Carta nu extinde domeniul de aplicare a dreptului Uniunii în afara competențelor Uniunii, nici nu creează vreo competență sau sarcină nouă pentru Uniune și nu modifică competențele și sarcinile stabilite de tratate; |
I. |
punctul 2 din Declarația nr. 53 a Republicii Cehe stipulează că Carta „nu restrânge domeniul de aplicare a dreptului național și nu restrânge niciuna dintre competențele existente ale autorităților naționale în acest domeniu”, stabilind astfel că integritatea ordinii de drept a Republicii Cehe este garantată fără a se recurge la un instrument suplimentar; |
J. |
în baza dovezilor cu caracter academic și a jurisprudenței, Protocolul nr. 30 nu exceptează Polonia și Regatul Unit de la prevederile obligatorii ale Cartei, nu constituie o opțiune de autoexcludere, nu reprezintă o modificare a Cartei și nu afectează situația juridică prevalentă în cazul în care el nu ar exista (1). Unicul său efect este acela de a crea incertitudine juridică nu numai în Polonia și Regatul Unit, ci și în alte state membre; |
K. |
o funcție importantă a Cartei este aceea de a sublinia importanța drepturilor fundamentale și de a le mări vizibilitatea, dar Protocolul nr. 30 dă naștere insecurității juridice și confuziei politice, subminând astfel eforturile Uniunii de a atinge și de a menține un nivel ridicat uniform și egal de protecție a drepturilor; |
L. |
în cazul în care Protocolul nr. 30 ar fi vreodată interpretat în sensul că limitează sfera de aplicare sau forța prevederilor Cartei, efectul ar fi acela de a reduce protecția drepturilor fundamentale și a libertăților acordate persoanelor în Polonia, în Regatul Unit și, în perspectivă, în Republica Cehă; |
M. |
Parlamentul ceh a ratificat Tratatul de la Lisabona exact așa cum a fost semnat, fără rezerve sau condiții legate de aderarea deplină a Republicii Cehe la Cartă (2); |
N. |
Senatul Cehiei, în Rezoluția sa nr. 330 din 6 octombrie 2011, s-a opus aplicării Protocolului nr. 30 la Republica Cehă, pe motiv că acesta ar coborî standardele de protecție a drepturilor și libertăților fundamentale acordate cetățenilor cehi. Senatul Cehiei s-a arătat, de asemenea, preocupat de circumstanțele constituționale ambigue în care Președintele republicii a ridicat pentru prima dată această problemă, abia după ce ratificarea parlamentară a Tratatului de la Lisabona a fost finalizată; |
O. |
în 2008 și 2009, Curtea Constituțională din Cehia a respins două petiții, constatând că Tratatul de la Lisabona este pe deplin în concordanță cu dreptul constituțional ceh, dar nu se poate exclude eventualitatea depunerii unei petiții împotriva modificării propuse a tratatelor la aceeași Curte; |
P. |
Parlamentul, într-un spirit de cooperare sinceră, are obligația de a comunica Consiliului European avizul său cu privire la toate propunerile de modificare a tratatului, indiferent de importanța lor, însă nu este deloc obligat să fie de acord cu Consiliul European; |
Q. |
rămân îndoieli cu privire la disponibilitatea Parlamentului ceh de a completa ratificarea noului protocol urmărind extinderea aplicării Protocolului nr. 30 la Republica Cehă; în cazul în care Consiliul European se hotărăște să examineze modificarea propusă, alte state membre ar putea alege să nu înceapă procedurile de ratificare până când Republica Cehă nu își finalizează propria procedură de ratificare, |
1. |
invită Consiliul European să nu examineze modificarea propusă a tratatelor; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție, precum și poziția sa Consiliului European, Consiliului, Comisiei, guvernului și parlamentului Republicii Cehe, precum și parlamentelor celorlalte state membre. |
(1) Hotărârea Curții de Justiție din 21 decembrie 2011, pronunțată în cauzele conexate C-411/10 și C-493/10, în special punctul 120.
(2) Tratatul de la Lisabona a fost ratificat de Camera Deputaților din Cehia la 18 februarie 2009 și de Senatul Cehiei la 9 mai 2009.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/143 |
P7_TA(2013)0210
Recunoașterea reciprocă a măsurilor de protecție în materie civilă ***I
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind recunoașterea reciprocă a măsurilor de protecție în materie civilă (COM(2011)0276 – C7-0128/2011 – 2011/0130(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/34)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2011)0276), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolul 81 alineatul (2) literele (a), (e) și (f) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7-0128/2011), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor din 16 februarie 2012 (1), |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 8 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere deliberările comune ale Comisiei pentru afaceri juridice și ale Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen, în temeiul articolului 51 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice și al Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0126/2013), |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 113, 18.4.2012, p. 56.
P7_TC1-COD(2011)0130
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 22 mai 2013 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind recunoașterea reciprocă a măsurilor de protecție în materie civilă
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Regulamentul (UE) nr. 606/2013.)
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/144 |
P7_TA(2013)0211
Acordul UE-Canada privind cooperarea vamală sub aspectele referitoare la securitatea lanțului de aprovizionare ***
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la proiectul de decizie a Consiliului privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Canada privind cooperarea vamală sub aspectele referitoare la securitatea lanțului de aprovizionare (11362/2012 – C7- 0078/2013 – 2012/0073(NLE))
(Procedura de aprobare)
(2016/C 055/35)
Parlamentul European,
— |
având în vedere proiectul de decizie a Consiliului (11362/2012), |
— |
având în vedere proiectul de Acord între Uniunea Europeană și Canada privind cooperarea vamală sub aspectele referitoare la securitatea lanțului de aprovizionare (11587/2012), |
— |
având în vedere cererea de aprobare prezentată de Consiliu în conformitate cu articolul 207 alineatul (4) primul paragraf și cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (C7-0078/2013), |
— |
având în vedere articolul 81 și articolul 90 alineatul (7) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere recomandarea Comisiei pentru comerț internațional (A7-0152/2013), |
1. |
aprobă încheierea acordului; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite poziția Parlamentului Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre și ale Canadei. |
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/145 |
P7_TA(2013)0212
Autoritatea bancară europeană şi supravegherea prudențială a instituțiilor de credit ***I
Amendamentele adoptate de Parlamentul European la 22 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) în ceea ce privește interacțiunea sa cu Regulamentul (UE) nr. …/… al Consiliului de atribuire a unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (COM(2012)0512 – C7-0289/2012 – 2012/0244(COD)) (1)
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/36)
(1) Chestiunea a fost retrimisă spre reexaminare comisiei competente în conformitate cu articolul 57 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură (A7-0393/2012).
(*) Amendamente: textul nou sau modificat este marcat cu caractere cursive aldine; textul eliminat este marcat prin simbolul ▌.
REGULAMENTUL (UE) NR. …/2013 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) în ceea ce privește interacțiunea sa cu Regulamentul (UE) nr. …/… al Consiliului de atribuire a unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,
întrucât:
(1) |
La 29 iunie 2012, șefii de stat și de guvern din zona euro au invitat Comisia să prezinte propuneri în vederea instituirii unui mecanism de supraveghere unic care să implice Banca Centrală Europeană (BCE). În concluziile Consiliului European din 29 iunie 2012, președintele Consiliului European a fost invitat să elaboreze, în strânsă colaborare cu președintele Comisiei, cu președintele Eurogrupului și cu președintele BCE, o foaie de parcurs specifică cu un calendar precis pentru realizarea unei uniuni economice și monetare veritabile, care să includă propuneri concrete privind menținerea unității și integrității pieței unice în domeniul serviciilor financiare. ▌ |
(2) |
Instituirea mecanismului de supraveghere unic constituie o primă etapă în direcția creării unei uniuni bancare europene, susținută de un cadru cu adevărat unic de reglementare a serviciilor financiare și de noi cadre pentru garantarea și soluționarea depozitelor ▌. |
(3) |
În scopul instituirii mecanismului de supraveghere unic, Regulamentul (UE) nr. …/… al Consiliului [Regulament în temeiul articolului 127 alineatul (6)] atribuie BCE sarcini specifice în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit în statele membre a căror monedă națională este euro. Alte state membre pot colabora îndeaproape cu BCE. ▌ |
(4) |
Atribuirea unor sarcini de supraveghere Băncii Centrale Europene în sectorul bancar pentru o parte a statelor membre ale Uniunii nu trebuie să compromită în niciun fel funcționarea pieței interne în domeniul serviciilor financiare. Autoritatea bancară europeană (ABE) ar trebui, așadar, să își păstreze rolul și toate competențele și sarcinile sale existente. Aceasta ar trebui să dezvolte în continuare cadrul de reglementare unic aplicabil tuturor statelor membre și să contribuie la consecvența punerii sale în aplicare, precum și să sporească gradul de convergență al practicilor de supraveghere pe tot teritoriul Uniunii. |
(4a) |
Este esențial ca uniunea bancară să includă mecanisme de răspundere democratică. |
(4b) |
Atunci când exercită atribuțiile care i-au fost conferite și fără a aduce atingere obiectivului privind siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, ABE ar trebui să țină seama în mod corespunzător de diversitatea instituțiilor de credit, de dimensiunile și modelele comerciale ale acestora, precum și de avantajele sistemice ale diversității din cadrul sectorului bancar european. |
(4c) |
În vederea promovării celor mai bune practici de supraveghere în cadrul pieței interne, este de importanță fundamentală ca acest cadru de reglementare unic să fie însoțit de un ghid european de supraveghere a instituțiilor financiare, redactat de ABE în consultare cu autoritățile competente. Ghidul de supraveghere ar trebui să conțină cele mai bune practici de pe tot teritoriul Uniunii în ceea ce privește metodologiile și procesele de supraveghere, astfel încât să fie respectate principiile de bază de la nivel internațional și de la nivelul Uniunii. Ghidul nu ar trebui să îmbrace forma unor acte cu putere juridică și nu ar trebui să impună limite supravegherii bazate pe judecată. Ghidul ar trebui să includă toate aspectele care se află în sfera de competență a ABE, inclusiv, în măsura în care este cazul, domeniile legate de protecția consumatorilor și eforturile de combatere a spălării de bani. Acesta ar trebui să stabilească indicatori și metodologii pentru evaluarea riscurilor și identificarea semnelor avertizoare timpurii, precum și criterii pentru măsurile de supraveghere. Autoritățile competente ar trebui să aplice ghidul. Aplicarea ghidului ar trebui considerată un element semnificativ pentru evaluarea gradului de convergență a practicilor de supraveghere și pentru evaluarea inter pares menționată în prezentul regulament. |
(4d) |
Solicitările de informații adresate de ABE ar trebui justificate și motivate în mod corespunzător. Obiecțiile privind faptul dacă o anumită solicitare de informații adresată de ABE respectă cerințele prevăzute în prezentul regulament ar trebui formulate în conformitate cu procedurile aplicabile. Formularea unei astfel de obiecții nu ar trebui să scutească partea căreia i se adresează solicitarea de la prezentarea informațiilor vizate. Curtea de Justiție a Uniunii Europene ar trebui să aibă competența de a hotărî, în conformitate cu procedurile prevăzute în tratat, cu privire la faptul dacă o anumită solicitare de informații adresată de ABE satisface cerințele prevăzute în prezentul regulament. |
(4e) |
Posibilitatea oferită ABE de a solicita informații de la instituțiile financiare cu respectarea condițiilor prevăzute de prezentul regulament ar trebui să vizeze toate informațiile la care instituția financiară în cauză are acces legal, inclusiv informațiile deținute de persoane remunerate de instituția financiară în cauză pentru desfășurarea unor activități pertinente, rezultatele auditurilor transmise instituției financiare de auditori externi, copii ale documentelor pertinente, cărți și registre. |
(4f) |
Este necesar să se asigure existența pieței unice și coeziunea Uniunii. În acest sens, ar trebui analizate cu atenție astfel de aspecte precum guvernanța și modalitățile de votare în cadrul ABE și ar trebui garantat tratamentul egal al statelor membre care participă la mecanismul de supraveghere unic (MSU) și al altor state membre. |
(4 g) |
Având în vedere că ABE, la activitatea căreia toate statele membre participă cu drepturi egale, a fost înființată cu scopul de a dezvolta cadrul de reglementare unic, de a contribui la consecvența aplicării acestuia și de a spori gradul de coerență al practicilor de supraveghere din Uniune și dată fiind înființarea mecanismului de supraveghere unic în cadrul căruia BCE îi revine un rol de frunte, ABE ar trebui să fie dotată cu instrumente adecvate care să-i permită să își îndeplinească în mod eficient sarcinile în ceea ce privește integritatea pieței unice. |
(5) |
Având în vedere sarcinile de supraveghere atribuite BCE de Regulamentul (UE) nr. …/… al Consiliului [regulament în temeiul articolului 127 alineatul (6)], ABE trebuie să aibă capacitatea de a-și îndeplini sarcinile și în raport cu BCE în același mod ca față de alte autorități competente . În special, pentru a-și păstra eficacitate, mecanismele existente de soluționare a dezacordurilor și de intervenție în situații de urgență ar trebui adaptate în consecință . ▌ |
(5a) |
Pentru a-și putea îndeplini rolul de facilitare și de coordonare în situații de urgență, ABE ar trebui informată pe deplin cu privire la toate evoluțiile pertinente și ar trebui invitată să participe în calitate de observator la toate reuniunile pertinente ale autorităților de supraveghere competente. Aici se conține și dreptul de a se exprima și de a veni cu orice alte contribuții. |
(6) |
Pentru a garanta că sunt luate în considerare în mod adecvat interesele tuturor statelor membre și pentru a permite buna funcționare a ABE în vederea menținerii și extinderii pieței interne în domeniul serviciilor financiare, modalitățile de vot în cadrul consiliului supraveghetorilor ar trebui adaptate ▌. |
(7) |
Deciziile privind încălcările legislației Uniunii și deciziile de soluționare a dezacordurilor trebuie examinate de un grup independent compus din membri cu drept de vot ai consiliului supraveghetorilor care nu se află în conflict de interese, numit de consiliul supraveghetorilor. Deciziile propuse de grup consiliului supraveghetorilor ar trebui ▌adoptate printr-o majoritate simplă a membrilor consiliului supraveghetorilor reprezentanți ai statelor membre participante la mecanismul de supraveghere unic și printr-o majoritate simplă a membrilor reprezentanți ai statelor membre neparticipante la acest mecanism. |
(7a) |
Deciziile privind măsurile pentru situații de urgență ar trebui adoptate cu majoritate simplă a consiliului supraveghetorilor, care ar trebui să includă o majoritate simplă a membrilor săi reprezentanți ai statelor membre participante la mecanismul de supraveghere unic și o majoritate simplă a membrilor săi reprezentanți ai statelor membre neparticipante la acest mecanism. |
(7b) |
Deciziile privind actele menționate la articolele 10-16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 și măsurile și deciziile adoptate în temeiul articolului 9 alineatul (5) al treilea paragraf și în temeiul capitolului VI din regulamentul respectiv ar trebui să fie adoptate cu majoritate calificată a consiliului supraveghetorilor, care ar trebui să includă o majoritate simplă a membrilor săi reprezentanți ai statelor membre participante la mecanismul de supraveghere unic și o majoritate simplă a membrilor săi reprezentanți ai statelor membre neparticipante la acest mecanism. |
(8) |
ABE trebuie să elaboreze regulamentul de procedură al grupului care să garanteze independența și obiectivitatea acestuia. |
(9) |
Componența consiliului de administrație trebuie să fie echilibrată și trebuie garantată reprezentarea adecvată a statelor membre care nu participă la mecanismul de supraveghere unic. |
(9a) |
Numirea membrilor organismelor și comitetelor interne ale ABE ar trebui să asigure un echilibru geografic între statele membre. |
(10) |
În vederea asigurării bunei funcționări a ABE și a reprezentării adecvate a tuturor statelor membre, trebuie monitorizate și, după o anumită perioadă, trebuie revizuite modalitățile de vot, componența consiliului de administrație și componența grupului independent, luând în considerare experiența acumulată și evoluțiile ulterioare în domeniu. |
(10a) |
Nu ar trebui să se discrimineze, direct sau indirect, niciun stat membru și niciun grup de state membre ca loc de prestare a serviciilor financiare. |
(10b) |
ABE ar trebui să i se asigure resurse financiare și umane adecvate pentru a-i permite să-și îndeplinească în mod adecvat eventuale sarcini suplimentare atribuite în temeiul prezentului regulament. În acest scop, procedura de stabilire, execuție și control al bugetului său, prevăzută la articolele 63 și 64 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, ar trebui să țină seama în mod corespunzător de sarcinile respective. ABE ar trebui să garanteze respectarea celor mai înalte standarde de eficiență. |
(11) |
Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume garantarea unui nivel ridicat al eficacității și consecvenței reglementării și supravegherii prudențiale în toate statele membre , protejarea integrității, eficienței și bunei funcționări a pieței interne și menținerea stabilității sistemului financiar, nu se pot realiza în mod satisfăcător de către statele membre și, în consecință, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective, |
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 se modifică după cum urmează:
-1. |
Articolul 1 se modifică după cum urmează:
|
-1a. |
La articolul 2 alineatul (2), litera (f) se înlocuiește cu următorul text:
|
-1b. |
Articolul 3 se înlocuiește cu următorul text: „Articolul 3 Răspunderea autorităților Autoritățile menționate la articolul 2 literele (a)-(d) răspund în fața Parlamentului European și a Consiliului. BCE răspunde în fața Parlamentului European și a Consiliului pentru exercitarea sarcinilor de supraveghere conferite acesteia prin Regulamentul [Regulament al Consiliului în temeiul articolului 127 alineatul (6) din TFUE], în conformitate cu regulamentul respectiv.” |
1. |
La articolul 4 alineatul (2), litera (i) se înlocuiește cu următorul text:
(*) JO L …, ….., p….”." |
1a. |
Articolul 8 se modifică după cum urmează:
|
1b. |
Articolul 9 se modifică după cum urmează:
|
2. |
Articolul 18 se modifică după cum urmează:
|
3. |
La articolul 19 alineatul (1) , primul paragraf se înlocuiește cu următorul text : „1. Fără a aduce atingere competențelor prevăzute la articolul 17, în cazul în care o autoritate competentă nu este de acord cu procedura sau cu conținutul unei măsuri sau cu lipsa de acțiune din partea unei alte autorități competente în cazurile precizate în actele menționate la articolul 1 alineatul (2), Autoritatea, la cererea uneia sau mai multor autorități competente vizate, poate sprijini autoritățile în efortul acestora de a ajunge la un acord, în conformitate cu procedura stabilită la alineatele (2)-(4) din prezentul articol.” ▌ |
3a. |
După articolul 20 se inserează următorul articol: „Articolul 20a Convergența pilonului 2 Autoritatea promovează, în limitele competențelor sale, convergența procesului de supraveghere și evaluare («pilonul 2») în conformitate cu Directiva …/… UE [CRD4], pentru a institui în Uniune standarde puternice în materie de supraveghere.” |
3b. |
Articolul 21 se modifică după cum urmează:
|
3c. |
La articolul 22, după alineatul (1) se introduce următorul alineat: „1a. Cel puțin o dată pe an, Autoritatea analizează dacă evaluările rezistenței instituțiilor financiare efectuate la nivelul Uniunii în conformitate cu articolul 32 sunt necesare și informează Parlamentul European, Comisia și Consiliul cu privire la concluziile sale. În cazul în care aceste evaluări sunt efectuate și în cazul în care consideră că este pertinent sau oportun, Autoritatea dă publicității rezultatele ce vizează fiecare instituție financiară participantă.” |
3d. |
La articolul 25, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text: „1. Autoritatea contribuie la elaborarea și coordonarea unor planuri eficace, consecvente și actuale pentru redresarea și soluționarea instituțiilor financiare și participă activ la acestea. Autoritatea contribuie, de asemenea, dacă actele legislative menționate la articolul 1 alineatul (2) prevăd acest lucru, la elaborarea de proceduri în situații de urgență și de măsuri preventive pentru a reduce la minimum impactul sistemic al eventualelor disfuncționalități.” |
3e. |
La articolul 27 alineatul (2), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text: „ 2. Autoritatea pune la dispoziție rezultatele evaluării sale privind necesitatea unui sistem de mecanisme de finanțare coerente, solide și credibile, în care instrumentele de finanțare corespunzătoare sunt legate de un set de mecanisme coordonate de gestionare a crizelor.” |
3f. |
La articolul 29 alineatul (2) se adaugă următorul paragraf: „În vederea dezvoltării unei culturi comune a supravegherii, Autoritatea elaborează și actualizează constant, ținând seama, printre altele, de modificările suferite de practicile comerciale și de modelele comerciale ale instituțiilor financiare, un ghid european de supraveghere a instituțiilor financiare din întreaga Uniune. În ghidul european de supraveghere se stabilesc cele mai bune practici în materie de metodologie și procese ale supravegherii.” |
3 g. |
La articolul 30, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text: „3. Pe baza unei evaluări inter pares, Autoritatea poate emite orientări și recomandări în conformitate cu articolul 16. În conformitate cu articolul 16 alineatul (3), autoritățile competente depun eforturi pentru a urma respectivele orientări și recomandări. La elaborarea proiectelor de standarde tehnice de reglementare sau de standarde tehnice de punere în aplicare în conformitate cu articolele 10-15, Autoritatea ține seama de rezultatul evaluării inter pares și de orice alte informații dobândite în cursul îndeplinirii sarcinilor sale, pentru a asigura convergența către standarde și practici de cea mai înaltă calitate. 3a. Autoritatea adresează Comisiei un aviz ori de câte ori evaluarea inter pares sau orice altă informație obținută în cursul exercitării sarcinilor sale relevă necesitatea unei inițiative legislative pentru a se asigura o armonizare mai completă a definițiilor și normelor prudențiale.” |
3h. |
La articolul 31, al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text: „Autoritatea promovează o reacție coordonată la nivelul Uniunii, printre altele prin:
|
3i. |
Articolul 32 se modifică după cum urmează:
|
4. |
▌Articolul 35 se înlocuiește cu următorul text: „ Articolul 35 Colectarea informațiilor 1. La cererea Autorității, autoritățile competente pun la dispoziția Autorității , în formatele specificate, toate informațiile necesare pentru îndeplinirea mandatului conferit acesteia prin prezentul regulament, cu condiția ca ele să aibă în mod legal acces la informațiile relevante ▌. Informațiile trebuie să fie exacte, coerente, complete și prezentate la timp. 2. Autoritatea poate solicita, de asemenea, ca informațiile să-i fie transmise la intervale regulate și în formatele specificate sau prin utilizarea unor șabloane comparabile aprobate de aceasta . Astfel de solicitări se efectuează, acolo unde este posibil, utilizând formate de raportare comune. 3. La cererea justificată corespunzător a unei autorități competente, Autoritatea oferă orice informații necesare pentru a permite autorității competente respective să își îndeplinească atribuțiile în conformitate cu obligațiile de secret profesional stabilite în legislația sectorială și la articolul 70. 4. Înainte de a solicita informații în conformitate cu prezentul articol și pentru a evita dublarea obligațiilor de raportare, Autoritatea ia în considerare orice date statistice pertinente întocmite și difuzate de Sistemul Statistic European și de Sistemul European al Băncilor Centrale. 5. În cazul în care informațiile nu sunt disponibile sau nu sunt transmise în timp util de către autoritățile competente, Autoritatea poate adresa o cerere justificată și motivată corespunzător altor autorități de supraveghere, ministerului responsabil pentru finanțe, în cazul în care acesta are la dispoziția sa informații prudențiale, băncii centrale naționale sau autorității responsabile cu datele statistice a statului membru în cauză. 6. În cazul în care nu sunt disponibile informații complete și exacte sau acestea nu sunt puse la dispoziție în timp util în condițiile stabilite la alineatul (1) sau (5), Autoritatea poate solicita informații, prin intermediul unei cereri justificate și motivate corespunzător, de la:
Destinatarii unei astfel de solicitări furnizează Autorității cu promptitudine și fără întârzieri nejustificate informații clare, exacte și complete. Autoritatea informează autoritățile competente vizate cu privire la aceste cereri în conformitate cu prezentul alineat și cu alineatul (5). La solicitarea Autorității, autoritățile competente sprijină Autoritatea în procesul de colectare a informațiilor în cauză. 7. Autoritatea poate utiliza informațiile confidențiale primite în temeiul prezentului articol exclusiv în scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi revin în temeiul prezentului regulament. 8. În cazul în care destinatarii unei solicitări adresate în conformitate cu alineatul (6) nu pun prompt la dispoziție informații clare, exacte și complete, Autoritatea informează BCE, dacă este cazul, precum și autoritățile competente din statele membre vizate, care cooperează cu Autoritatea, în temeiul legislației naționale, pentru a asigura accesul neîngrădit la informațiile în cauză și la eventuale documente, cărți sau registre de origine la care are acces destinatarul, în scopul verificării informațiilor.” |
4a. |
Articolul 36 se modifică după cum urmează:
|
4b. |
Articolul 37 se modifică după cum urmează:
|
4c. |
Articolul 40 se modifică după cum urmează:
|
5. |
Articolul 41 se modifică după cum urmează :
|
6. |
La articolul 42 se adaugă următorul paragraf: „Primul și al doilea paragraf nu aduc atingere sarcinilor atribuite BCE prin Regulamentul (UE) nr. …/… [Regulament al Consiliului în temeiul articolului 127 alineatul (6) din TFUE].” |
7. |
▌Articolul 44 se modifică după cum urmează:
|
8. |
La articolul 45 alineatul (1), al treilea paragraf se înlocuiește cu următorul text: „Mandatul membrilor aleși de consiliul supraveghetorilor este de doi ani și jumătate. Acest mandat poate fi prelungit o singură dată. Componența consiliului de administrație este echilibrată și proporțională și reflectă Uniunea în ansamblu. Consiliul de administrație include cel puțin doi reprezentanți ai statelor membre care nici nu sunt participante în conformitate cu Regulamentul (UE) nr.…/… [Regulamentul Consiliului 127(6) TFUE], nici nu colaborează îndeaproape cu BCE în conformitate cu regulamentul menționat. Mandatele se suprapun și se aplică un sistem corespunzător de rotație.” |
8a. |
După articolul 49 se inserează următorul articol: „Articolul 49a Cheltuieli Președintele face publice reuniunile organizate și ospitalitatea de care a beneficiat. Cheltuielile fac obiectul unei evidențe publice, în conformitate cu Statutul funcționarilor Comunităților Europene.” |
8b. |
După articolul 52 se inserează următorul articol: „Articolul 52a Cheltuieli Directorul executiv face publice reuniunile organizate și ospitalitatea de care a beneficiat. Cheltuielile fac obiectul unei evidențe publice, în conformitate cu Statutul funcționarilor Comunităților Europene.” |
8c. |
La articolul 63, se elimină alineatul (7). |
8d. |
La articolul 81, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text: „3. În ceea ce privește chestiunea supravegherii directe a instituțiilor și infrastructurilor cu activități paneuropene și ținând seama de evoluțiile pieței, de stabilitatea pieței interne și de coeziunea Uniunii în ansamblu, Comisia elaborează un raport anual referitor la oportunitatea încredințării Autorității a unor noi responsabilități de supraveghere în acest domeniu.” |
8e. |
După articolul 81 se inserează următorul articol: „Articolul 81a Revizuirea modalităților de vot De la data la care numărul statelor membre neparticipante este de patru, Comisia revizuiește modalitățile de vot descrise la articolele 41 și 44 și raportează Parlamentului European, Consiliului European și Consiliului cu privire la acestea, ținând seama de eventuala experiență dobândită de la intrarea în vigoare a prezentului regulament.” |
Articolul 2
Fără a aduce atingere articolului 81 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, până la 1 ianuarie 2016, Comisia publică un raport referitor la aplicarea dispozițiilor prezentului Regulament cu privire la:
▌
(b) |
componența consiliului de administrație; și |
(c) |
componența grupului independent care pregătește deciziile în sensul articolelor 17 și 19. |
În special, raportul ia în considerare eventualele evoluții în ceea ce privește numărul de state membre care au euro ca monedă națională sau ale căror autorități competente au intrat într-o relație de cooperare strânsă în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (UE) nr. …/2013 […] și analizează dacă, în lumina acestor evoluții, sunt necesare noi ajustări ale dispozițiilor respective pentru a garanta că deciziile ABE sunt luate în interesul menținerii și consolidării pieței interne a serviciilor financiare.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la …,
Pentru Parlamentul European
Președintele
Pentru Consiliu
Președintele
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/157 |
P7_TA(2013)0213
Atribuirea unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce priveşte politicile legate de supravegherea prudenţială a instituţiilor de credit *
Amendamentele adoptate de Parlamentul European la 22 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Consiliului de atribuire a unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (COM(2012)0511 – C7-0314/2012 – 2012/0242(CNS)) (1)
(Procedura legislativă specială – consultare)
(2016/C 055/37)
(1) Chestiunea a fost retrimisă spre reexaminare comisiei competente în conformitate cu articolul 57 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură (A7-0392/2012).
(*) Amendamente: textul nou sau modificat este marcat cu caractere cursive aldine; textul eliminat este marcat prin simbolul ▌.
REGULAMENTUL (UE) NR. …/2013 AL CONSILIULUI
de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 127 alineatul (6),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (2),
acționând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,
întrucât:
(1) |
De-a lungul ultimelor decenii, Uniunea a făcut progrese considerabile în crearea unei piețe interne a serviciilor bancare. În consecință, în multe state membre, grupurile bancare al căror sediu central se află în alte state membre dețin o cotă semnificativă de piață, iar instituțiile de credit și-au diversificat activitatea din punct de vedere geografic, atât în zona euro , cât și în afara acesteia . |
(1a) |
Actuala criză economică și financiară demonstrează că integritatea monedei unice și a pieței unice poate fi amenințată de fragmentarea sectorului financiar. Este, așadar, esențial să se intensifice integrarea supravegherii bancare pentru a consolida Uniunea Europeană, a restabili stabilitatea financiară și a pune bazele redresării economice. |
(2) |
Menținerea și aprofundarea pieței interne a serviciilor bancare este esențială pentru a stimula creșterea economică în Uniune și finanțarea adecvată a economiei reale . Acest lucru ridică însă provocări din ce în ce mai mari. Există dovezi potrivit cărora integrarea piețelor bancare din Uniune se află în impas. |
(3) |
În același timp, pe lângă adoptarea unei legislații mai stricte în UE, autoritățile de supraveghere trebuie să-și intensifice activitatea de supraveghere pentru a integra lecțiile crizei financiare din ultimii ani și să fie capabile să supravegheze piețe și instituții extrem de complexe și ▌interconectate. |
(4) |
Competența de supraveghere a băncilor individuale din Uniune rămâne în cea mai mare parte la nivel național. Coordonarea între autoritățile de supraveghere este vitală, dar criza a demonstrat că simpla coordonare nu este suficientă, în special în contextul unei monede unice. Pentru a conserva stabilitatea financiară în Uniune și pentru a spori efectele pozitive avute de integrarea pieței asupra creșterii și bunăstării, ar trebui consolidată integrarea responsabilităților în materie de supraveghere. Acest lucru este deosebit de relevant pentru a asigura o imagine de ansamblu coerentă și solidă asupra unui întreg grup bancar și a sănătății sale globale și ar reduce riscul unor interpretări diferite și decizii contradictorii la nivel de entitate individuală. |
(5) |
În multe cazuri, soliditatea instituțiilor de credit este încă strâns legată de statul membru în care acestea își au sediul. Îndoielile existente în ceea ce privește sustenabilitatea datoriei publice, perspectivele de creștere economică și viabilitatea instituțiilor de credit au creat și creează pe piață tendințe negative, care se influențează reciproc. Acest lucru poate conduce la apariția de riscuri pentru viabilitatea unor instituții de credit și pentru stabilitatea sistemului financiar în zona euro și în întreaga Uniune și poate impune o povară grea asupra finanțelor publice aflate deja sub presiune din statele membre în cauză. ▌ |
(6) |
Autoritatea Bancară Europeană (ABE), înființată în 2011 prin Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) (3), precum și Sistemul european de supraveghere financiară instituit prin articolul 2 din regulamentul respectiv și din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale) ( EIOPA ) (4) și prin Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) ( ESMA ) (5) au îmbunătățit în mod semnificativ cooperarea dintre autoritățile de supraveghere bancară din cadrul Uniunii. ABE aduce contribuții importante la crearea unui cadru de reglementare unic pentru serviciile financiare din Uniune și a avut un rol fundamental în punerea în aplicare cu consecvență a recapitalizării instituțiilor de credit majore din Uniune, astfel cum a convenit Consiliul European în octombrie 2011 , în conformitate cu orientările și condițiile adoptate de către Comisie referitoare la ajutoarele de stat . |
(7) |
Parlamentul European a solicitat în repetate rânduri desemnarea unui organism european care să fie direct responsabil cu îndeplinirea anumitor atribuții de supraveghere a instituțiilor financiare, începând cu rezoluția sa din 13 aprilie 2000 referitoare la Comunicarea Comisiei privind punerea în aplicare a cadrului pentru piețele financiare: plan de acțiune (6) și continuând cu rezoluția sa din 21 noiembrie 2002 privind normele de supraveghere prudențială din Uniunea Europeană (7). |
(8) |
Concluziile Consiliului European din 29 iunie 2012 au invitat președintele Consiliului European să elaboreze o foaie de parcurs pentru realizarea unei veritabile uniunii economice și monetare. În aceeași zi, reuniunea la nivel înalt a șefilor de stat sau de guvern din zona euro a subliniat că, în momentul în care va fi instituit un mecanism de supraveghere unic și eficient, cu implicarea BCE pentru băncile din zona euro, MES ar putea avea posibilitatea, în urma unei decizii obișnuite, de a recapitaliza băncile în mod direct, bazându-se pe o condiționalitate corespunzătoare, inclusiv pe respectarea normelor în materie de ajutoare de stat. |
(8a) |
Consiliul European din 19 octombrie 2012 a conchis că procesul spre o uniune economică și monetară aprofundată ar trebui să se bazeze pe cadrul instituțional și legal al UE și să fie caracterizat prin deschidere și transparență față de statele membre care nu folosesc moneda unică, precum și prin respect pentru integritatea pieței unice. Cadrul financiar integrat va dispune de un mecanism de supraveghere unic (MSU), care va fi deschis în măsura posibilului pentru toate statele membre care doresc să participe. |
(9) |
Ar trebui deci instituită o uniune bancară europeană, susținută de un ▌cadru de reglementare unic , cuprinzător și detaliat, pentru serviciile financiare, care să acopere în întregime piața unică, și compusă dintr-un mecanism de supraveghere unic și din noi cadre de asigurare a depozitelor și ▌de rezoluție ▌. Având în vedere ▌legăturile strânse și interacțiunile dintre statele membre care participă la moneda comună, uniunea bancară ar trebui să se aplice cel puțin pentru toate statele membre din zona euro. În vederea menținerii și aprofundării pieței interne și în măsura în care acest lucru este posibil din punct de vedere instituțional, uniunea bancară ar trebui de asemenea să fie deschisă participării altor state membre. |
(10) |
Ca prim pas în direcția unei uniuni bancare, mecanismul de supraveghere unic ar trebui să garanteze punerea în aplicare în mod coerent și eficient a politicii Uniunii referitoare la supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, aplicarea cadrului de reglementare unic al serviciilor financiare în mod egal instituțiilor de credit din toate statele membre în cauză și faptul că respectivele instituții de credit sunt supuse unei supravegheri de cea mai bună calitate, nestingherită de alte considerații de ordin neprudențial. Mecanismul de supraveghere unic ar trebui mai ales să fie în pas cu funcționarea pieței interne a serviciilor financiare și cu libera circulație a capitalurilor. Un mecanism de supraveghere unic reprezintă punctul de pornire pentru următorii pași în direcția uniunii bancare. Acest lucru reflectă principiul că, în urma unei decizii obișnuite, MES va avea posibilitatea de a recapitaliza băncile în mod direct, atunci când se instituie un mecanism de supraveghere unic eficient. În concluziile Consiliului European din 13–14 decembrie 2012 se preciza că „Într-un context în care supravegherea bancară este efectiv transferată unui mecanism de supraveghere unic, va fi necesar un mecanism unic de rezoluție, care să aibă competența necesară pentru a asigura rezoluția oricărei bănci din statele membre participante cu ajutorul instrumentelor adecvate” și că „Mecanismul unic de rezoluție ar trebui să se bazeze pe contribuții ale însuși sectorului financiar și să includă mecanisme de sprijin comun adecvate și eficace”. |
(11) |
În calitate de bancă centrală a zonei euro, cu o vastă experiență în probleme de stabilitate macroeconomică și financiară, BCE este bine plasată pentru a îndeplini atribuții de supraveghere bine definite , având ca obiectiv principal protejarea stabilității sistemului financiar din Europa. Într-adevăr, în multe state membre, băncile centrale sunt deja responsabile cu supravegherea bancară. Băncii Centrale Europene ar trebui să-i fie, prin urmare, conferite atribuții specifice privind politicile legate de supravegherea instituțiilor de credit din statele membre participante . |
(11a) |
BCE și autoritățile naționale competente din statele membre neparticipante ar trebui să încheie un memorandum de înțelegere care să descrie în termeni generali modul în care vor coopera unele cu altele în vederea realizării atribuțiilor lor de supraveghere în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare definite în prezentul regulament. Memorandumul de înțelegere ar putea, printre altele, să clarifice consultarea referitoare la deciziile BCE care produc efecte asupra sucursalelor sau filialelor stabilite în statul membru neparticipant a căror întreprindere-mamă este stabilită într-un stat membru participant, precum și cooperarea în situații de urgență, inclusiv mecanismele de alertă timpurie, în conformitate cu procedurile prevăzute în legislația relevantă a Uniunii. Memorandumul ar trebui revizuit în mod periodic. |
(12) |
Băncii Centrale Europene ar trebui să i se confere acele atribuții specifice de supraveghere care sunt fundamentale pentru a asigura o punere în aplicare coerentă și eficientă a politicii Uniunii în materie de supraveghere prudențială a instituțiilor de credit, în timp ce alte atribuții ar trebui să rămână de competența autorităților naționale. Atribuțiile BCE ar trebui să includă măsurile luate în sensul asigurării stabilității macroprudențiale , sub rezerva unor regimuri specifice care să reflecte rolul autorităților naționale . |
(13) |
Siguranța și soliditatea băncilor de mari dimensiuni este esențială pentru a asigura stabilitatea sistemului financiar. Cu toate acestea, experiența recentă arată că băncile de mici dimensiuni pot prezenta, de asemenea, o amenințare la adresa stabilității financiare. Prin urmare, BCE ar trebui să fie în măsură să își exercite atribuțiile de supraveghere în raport cu toate instituțiile de credit autorizate și sucursalele stabilite în statele membre participante. |
(13a) |
În desfășurarea atribuțiilor care i-au fost conferite și fără a aduce atingere obiectivului de a asigura siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, BCE ar trebui să țină seama pe deplin de diversitatea instituțiilor de credit, de dimensiunile și modelele de afaceri ale acestora, precum și de beneficiile sistemice ale diversității în sectorul bancar european. |
(13b) |
Exercitarea sarcinilor BCE ar trebui să contribuie, în special, la asigurarea faptului că instituțiile de credit internalizează integral toate costurile generate de activitățile lor, astfel încât să se evite hazardul moral și asumarea de riscuri excesive care decurg din acest lucru. BCE ar trebui să țină cont pe deplin de condițiile macroeconomice relevante din statele membre, în special de stabilitatea ofertei de credite și de facilitarea activităților productive pentru economie în general. |
(13c) |
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui să fie înțeleasă drept o modificare a cadrului contabil aplicabil în temeiul altor acte de drept al Uniunii și de drept național. |
(14) |
Autorizația prealabilă pentru desfășurarea activității instituțiilor de credit este o tehnică prudențială-cheie pentru a se asigura că aceste activități sunt întreprinse doar de acei operatori care dețin o bază economică solidă, o organizare care le permite să facă față riscurilor specifice inerente depozitării și acordării de credite și totodată directori adecvați. BCE ar trebui să aibă deci atribuția de a autoriza instituțiile de credit și ar trebui să fie responsabilă cu retragerea autorizațiilor , sub rezerva unor regimuri speciale care reflectă rolul autorităților naționale . |
(15) |
În plus față de condițiile prevăzute de dreptul Uniunii în ceea ce privește autorizarea instituțiilor de credit și cazurile de retragere a acestor autorizații, statele membre pot să prevadă în prezent condiții suplimentare pentru autorizare și cazuri suplimentare de retragere a autorizațiilor. BCE ar trebui prin urmare să își îndeplinească atribuția legată de autorizarea instituțiilor de credit și de retragere a autorizației , în caz de nerespectare a dreptului intern , la propunerea autorității naționale competente care evaluează conformitatea cu condițiile relevante prevăzute de dreptul intern . |
(16) |
O evaluare a caracterului adecvat al oricărui nou proprietar înainte de achiziționarea unei participații semnificative într-o instituție de credit este un instrument indispensabil pentru a asigura adecvarea continuă și soliditatea financiară a proprietarilor instituțiilor de credit. În calitate de instituție a Uniunii, BCE este bine plasată pentru a efectua o astfel de evaluare, fără a impune restricții nejustificate pe piața internă. BCE ar trebui să aibă atribuția de a evalua achiziționarea și cedarea de participații semnificative în instituțiile de credit , cu excepția contextului rezoluției bancare . |
(17) |
Respectarea acelor norme ale Uniunii care obligă instituțiile de credit să dețină anumite niveluri de capital pentru a acoperi riscurile inerente activității instituțiilor de credit, să limiteze dimensiunea expunerilor față de contrapartidele individuale, să facă publice informațiile referitoare la propria situație financiară, să dispună de suficiente active lichide pentru a rezista situațiilor de tensiune pe piață și să limiteze efectul de levier reprezintă o condiție prealabilă a solidității prudențiale a instituțiilor de credit. BCE ar trebui să aibă sarcina de a asigura respectarea acestor norme care includ, în special, acordarea de aprobări, permisiuni, derogări sau scutiri prevăzute în sensul respectivelor norme . |
(18) |
Existența unor rezerve suplimentare de capital, inclusiv a unei rezerve de conservare a capitalului și a unei rezerve de capital anticiclice pentru a se asigura că instituțiile de credit acumulează, în perioadele de creștere economică, o bază de capital suficientă pentru a absorbi pierderile în perioadele de criză , a unor rezerve globale și a altor rezerve pentru instituții de importanță sistemică, precum și a altor măsuri care vizează abordarea riscurilor sistemice sau macroprudențiale, reprezintă instrumente prudențiale-cheie. În scopul de a asigura coordonarea deplină, BCE ar trebui să fie informată în mod corespunzător în cazul în care autoritățile naționale impun astfel de măsuri. Mai mult, BCE ar trebui să fie în măsură, după caz, să aplice cerințe mai stricte și măsuri mai stringente, sub rezerva coordonării strânse cu autoritățile naționale. Dispozițiile din prezentul regulament privind măsurile care vizează abordarea riscurilor sistemice sau macroprudențiale nu aduc atingere procedurilor de coordonare prevăzute în alte acte de drept al Uniunii. Autoritățile naționale competente sau desemnate și BCE vor acționa în conformitate cu toate procedurile de coordonare prevăzute în astfel de acte, după ce au urmat procedurile prevăzute în prezentul regulament . |
(19) |
Siguranța și soliditatea unei instituții de credit depind, de asemenea, de alocarea unui capital intern adecvat, ținând seama de riscurile la care ar putea fi expusă instituția, precum și de disponibilitatea unor structuri de organizare internă și a unor principii de guvernanță corporativă adecvate. BCE ar trebui să aibă, prin urmare, atribuția de a aplica cerințe care să garanteze faptul că instituțiile de credit aplică principii, procese și mecanisme de guvernanță robuste, inclusiv strategii și procese de evaluare și menținere a caracterului adecvat al capitalului lor intern. În cazul apariției unor deficiențe, BCE ar trebui să aibă, de asemenea, atribuția de a impune măsuri adecvate, inclusiv cerințe de fonduri proprii suplimentare specifice, cerințe specifice de publicare, precum și cerințe specifice de lichiditate. |
(20) |
Riscurile la adresa securității și solidității unei instituții de credit pot apărea atât la nivelul instituțiilor de credit individuale, cât și la nivel de grup bancar sau de conglomerat financiar. Pentru a garanta siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, este importantă existența unor regimuri specifice de supraveghere care să atenueze aceste riscuri. În plus față de supravegherea instituțiilor de credit individuale, atribuțiile BCE ar trebui să includă supravegherea la nivel consolidat, supravegherea suplimentară, supravegherea holdingurilor financiare și supravegherea holdingurilor financiare mixte , excluzând supravegherea întreprinderilor de asigurare . |
(21) |
În vederea menținerii stabilității financiare, deteriorarea situației financiare și economice a unei instituții trebuie remediată într-o etapă incipientă . BCE ar trebui să aibă atribuția de a lua măsuri de intervenție timpurie, conform definițiilor din dreptul relevant al Uniunii . Ea ar trebui să-și coordoneze însă măsurile de intervenție timpurie cu autoritățile de rezoluție relevante. În măsura în care autoritățile naționale își mențin competențele privind rezoluția instituțiilor de credit , BCE ar trebui, în plus, să se coordoneze în mod corespunzător împreună cu autoritățile naționale în cauză pentru a asigura o înțelegere comună a responsabilităților fiecăruia în caz de producere a unei crize, în special în contextul grupurilor transfrontaliere de gestionare a crizelor și al viitoarelor colegii de rezoluție instituite în acest scop. |
(22) |
Atribuțiile de supraveghere care nu sunt atribuite BCE ar trebui să rămână de competența autorităților naționale. Aceste atribuții ar trebui să includă competența de a primi notificări de la instituțiile de credit în legătură cu dreptul de stabilire și liberă prestare a serviciilor, de a supraveghea organismele care nu sunt acoperite de definiția instituțiilor de credit în temeiul dreptului Uniunii, dar care sunt supravegheate ca instituții de credit în conformitate cu dreptul intern , de a supraveghea instituțiile de credit din țări terțe care își înființează o sucursală sau furnizează servicii transfrontaliere în Uniune, de a supraveghea serviciile de plăți, de a efectua verificări curente ale instituțiilor de credit, de a îndeplini funcția autorităților competente în ceea ce privește instituțiile de credit în legătură cu piețele instrumentelor financiare, de a preveni utilizarea sistemului financiar în scopul spălării banilor și al finanțării terorismului și de a asigura protecția consumatorilor . |
(22a) |
BCE ar trebui să coopereze în mod corespunzător și pe deplin cu autoritățile naționale competente cu asigurarea unui nivel înalt de protecție a consumatorilor și cu combaterea spălării banilor. |
(23) |
BCE ar trebui să îndeplinească atribuțiile care îi sunt conferite cu scopul de a asigura siguranța și soliditatea instituțiilor de credit și stabilitatea sistemului financiar din Uniune și al fiecărui stat membru participant în parte , precum și unitatea și integritatea pieței interne, asigurând astfel protecția deponenților și îmbunătățind funcționarea pieței interne, în conformitate cu cadrul de reglementare unic al serviciilor financiare din Uniune. În special, BCE ar trebui să respecte toate aspectele legate de principiile de egalitate și nediscriminare. |
(24) |
Conferirea unor atribuții de supraveghere Băncii Centrale Europene ▌ar trebui să fie în concordanță cu cadrul Sistemului european al supraveghetorilor financiari (SESF) înființat în 2010 și cu obiectivul său fundamental de a elabora cadrul de reglementare unic și de a spori convergența practicilor de supraveghere pe întreg teritoriul Uniunii. Cooperarea dintre autoritățile de supraveghere bancară și autoritățile de supraveghere a piețelor asigurărilor și valorilor mobiliare este importantă pentru a aborda chestiunile de interes comun și a asigura o supraveghere adecvată a instituțiilor de credit care operează și în sectorul asigurărilor și al valorilor mobiliare. Prin urmare, BCE ar trebui să fie obligată să coopereze strâns cu Autoritatea Bancară Europeană , cu Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe și cu Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale, în cadrul SESF. BCE ar trebui să își îndeplinească sarcinile în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și fără a aduce atingere competenței și sarcinilor altor participanți din cadrul SESF. De asemenea, BCE ar trebui să fie obligată să coopereze cu autoritățile și mecanismele de rezoluție relevante care finanțează direct sau indirect asistența financiară publică. |
▌ |
|
(26) |
BCE ar trebui să își îndeplinească atribuțiile sub rezerva legislației relevante și în conformitate cu aceasta , inclusiv cu totalitatea dreptului primar și secundar al Uniunii, cu deciziile Comisiei în domeniul ajutoarelor de stat, cu normele privind concurența și controlul fuzionărilor și cu cadrul de reglementare unic aplicabil tuturor statelor membre. ABE este însărcinată cu elaborarea de proiecte de standarde tehnice, precum și de orientări și recomandări care să asigure convergența în materie de supraveghere și coerența rezultatelor activităților de supraveghere pe teritoriul Uniunii. BCE nu ar trebui să înlocuiască exercitarea acestor atribuții de către ABE și, prin urmare, ar trebui să exercite competențe privind adoptarea de regulamente în conformitate cu articolul 132 din TFUE , în conformitate cu actele Uniunii adoptate de Comisia Europeană pe baza propunerilor elaborate de ABE și sub rezerva articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 . |
(26a) |
După necesități, BCE și autoritățile competente responsabile cu piețele destinate instrumentelor financiare ar trebui să încheie memorandumuri de înțelegere care să descrie în termeni generali modul în care vor coopera în vederea realizării atribuțiilor de supraveghere ce le revin în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare definite la articolul 2. Aceste memorandumuri ar trebui transmise Parlamentului European, Consiliului și autorităților competente din toate statele membre. |
(26b) |
În îndeplinirea atribuțiilor sale și în exercitarea competențelor sale de supraveghere, BCE ar trebui să aplice normele materiale legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit. Normele respective sunt constituite din dreptul relevant al Uniunii, în special regulamente direct aplicabile sau directive, precum cele privind cerințele de capital impuse băncilor și cele privind conglomeratele financiare. În cazul în care normele materiale legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit sunt prevăzute de directive, BCE ar trebui să aplice legislația națională de transpunere a directivelor respective. În cazul în care dreptul relevant al Uniunii constă în regulamente și se referă la domenii în care, la data intrării în vigoare a prezentului regulament, respectivele regulamente acordă în mod explicit opțiuni pentru statele membre, BCE ar trebui să se aplice și legislația națională de exercitare a acestor opțiuni. Ar trebui să se considere că acestea sunt opțiuni de excludere aflate numai la dispoziția autorităților competente sau desemnate. Acest lucru nu aduce atingere principiului supremației dreptului UE. Prin urmare, BCE ar trebui, atunci când adoptă orientări sau recomandări sau când ia decizii, să se bazeze pe dreptul obligatoriu relevant al Uniunii și să acționeze în conformitate cu acesta. |
(26c) |
În cadrul domeniului de aplicare al atribuțiilor conferite BCE, dreptul intern conferă autorităților naționale competente anumite competențe care nu sunt cerute în prezent de dreptul Uniunii, inclusiv anumite competențe privind intervenția timpurie și măsurile preventive. BCE ar trebui să poată solicita autorităților naționale să facă uz de aceste competențe, pentru a asigura realizarea integrală și eficace a supravegherii din cadrul mecanismului de supraveghere unic. |
(27) |
Pentru a se asigura că instituțiile de credit, holdingurile financiare și holdingurile financiare mixte aplică normele și deciziile în materie de supraveghere, ar trebui impuse sancțiuni eficiente, proporționale și disuasive în caz de încălcări. În conformitate cu articolul 132 alineatul (3) din TFUE și cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 cu privire la atribuții le Băncii Centrale Europene în materie de sancțiuni (8), BCE are dreptul de a impune amenzi sau penalități cu titlu cominatoriu asupra întreprinderilor pentru nerespectarea obligațiilor care decurg din regulamentele și deciziile sale. Mai mult, pentru a permite BCE să își îndeplinească eficient atribuțiile referitoare la asigurarea respectării normelor în materie de supraveghere prevăzute în dreptul direct aplicabil al Uniunii, BCE ar trebui să fie împuternicită să impună sancțiuni pecuniare instituțiilor de credit, holdingurilor financiare și holdingurilor financiare mixte pentru încălcarea acestor norme. Autoritățile naționale ar trebui să-și păstreze competența de a aplica sancțiuni în caz de nerespectare a obligațiilor care decurg din dreptul intern care transpune directivele Uniunii . În plus, dacă BCE consideră că pentru îndeplinirea atribuțiilor sale este necesară aplicarea unei sancțiuni în cazul unor astfel de încălcări, ea ar trebui să fie în măsură să sesizeze autoritățile naționale în acest sens. |
(28) |
Autoritățile naționale de supraveghere dețin o expertiză bogată și de lungă durată în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit aflate pe teritoriul lor și cunosc în detaliu caracteristicile economice, organizaționale și culturale ale acestora. În acest scop, ele dispun de un personal numeros de înaltă calificare, care activează exclusiv în acest domeniu. Prin urmare, pentru a asigura o supraveghere europeană de înaltă calitate, autoritățile naționale de supraveghere ar trebui să aibă responsabilitatea de a sprijini BCE în pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere ale BCE. Aceasta ar trebui să includă mai exact evaluările curente ale situației unei bănci și controalele la fața locului aferente. |
(28a) |
Criteriile prevăzute la articolul 5 alineatul (4b) privind definirea anvergurii instituțiilor care sunt mai puțin semnificative ar trebui să se aplice la cel mai înalt nivel de consolidare în cadrul statelor membre participante, pe bază de date consolidate. Atunci când își îndeplinește atribuțiile care i-au fost conferite prin prezentul regulament în ceea ce privește un grup de instituții de credit care nu este mai puțin semnificativ pe bază consolidată, BCE ar trebui să își îndeplinească aceste atribuții pe bază consolidată în ceea ce privește grupul de instituiții de credit și pe bază individuală în ceea ce privește filialele și sucursalele bancare ale grupului respectiv stabilite în state membre participante. |
(28b) |
Criteriile prevăzute la articolul 5 alineatul (4b) privind definirea anvergurii instituțiilor care sunt mai puțin semnificative ar trebui specificate într-un cadru adoptat și publicat de BCE în consultare cu autoritățile naționale competente. Pe această bază, BCE ar trebui să fie responsabilă de aplicarea acestor criterii și să verifice, prin propriile calcule, dacă aceste criterii sunt îndeplinite. Informațiile solicitate de BCE pentru a-și efectua calculele nu ar trebui să forțeze instituțiile să aplice cadre contabile diferite de cele care le sunt aplicabile în temeiul altor acte de drept al Uniunii și de drept național. |
(28c) |
Odată ce o bancă a fost considerată semnificativă sau mai puțin semnificativă, această apreciere nu ar trebui să fie, în general, modificată mai des decât o dată la 12 luni, cu excepția cazului în care există modificări structurale în cadrul grupurilor bancare, precum fuziunile sau cesionările. |
(28d) |
Atunci când se decide, ca urmare a unei notificări din partea unei autorități naționale competente, că o instituție are o relevanță semnificativă pentru economia națională și că, prin urmare, ar trebui să fie supravegheată de către BCE, BCE ar trebui să ia în considerare toate circumstanțele relevante, inclusiv aspecte legate de condiții de concurență echitabile. |
(29) |
În ceea ce privește supravegherea băncilor transfrontaliere, active atât în interiorul cât și în afara zonei euro, BCE ar trebui să coopereze îndeaproape cu autoritățile competente ale statelor membre neparticipante. În calitate de autoritate competentă, BCE trebuie să se supună obligațiilor aferente de cooperare și schimb de informații în conformitate cu dreptul Uniunii și ar trebui să participe pe deplin în cadrul colegiilor autorităților de supraveghere. În plus, deoarece exercitarea atribuțiilor de supraveghere de către o instituție europeană aduce beneficii clare în ceea ce privește stabilitatea financiară și integrarea sustenabilă a pieței, statele membre care nu participă la moneda comună ar trebui să aibă și ele, prin urmare, posibilitatea de a participa la noul mecanism. Cu toate acestea, condiția prealabilă necesară pentru exercitarea cu eficiență a atribuțiilor de supraveghere este ca deciziile de supraveghere să fie puse în aplicare pe deplin și fără întârziere. Statele membre care doresc să participe la noul mecanism ar trebui, prin urmare, să se angajeze să ia toate măsurile pentru ca autoritățile lor naționale competente să respecte și să adopte toate măsurile solicitate de BCE în legătură cu instituțiile de credit. BCE ar trebui să fie în măsură să stabilească o cooperare strânsă cu autoritățile competente ale unui stat membru care nu participă la moneda comună. Aceasta ar trebui să fie obligată să stabilească cooperarea în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prevăzute în prezentul regulament. ▌ |
(29a) |
Ținând seama de faptul că statele membre participante care nu aparțin zonei euro nu sunt reprezentate în Consiliul guvernatorilor atât timp cât nu adoptă moneda euro în conformitate cu tratatul și că nu pot beneficia pe deplin de alte mecanisme aflate la dispoziția statelor membre din zona euro, în prezentul regulament sunt prevăzute garanții suplimentare în cadrul procesului decizional. Cu toate acestea, garanțiile respective, în special articolul 6 alineatul (5d), ar trebui să fie utilizate în cazuri excepționale, justificate în mod corespunzător. Acestea ar trebui să fie utilizate numai atât timp cât se aplică respectivele circumstanțe speciale. Garanțiile se datorează circumstanțelor specifice în care se află, în temeiul prezentului regulament, statele membre participante care nu aparțin zonei euro, întrucât acestea nu sunt reprezentate în Consiliul guvernatorilor și nu pot beneficia pe deplin de alte mecanisme aflate la dispoziția statelor membre din zona euro. Prin urmare, măsurile de protecție nu pot și nu ar trebui să fie considerate un precedent pentru alte domenii de politică a UE. |
(29b) |
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui să modifice în vreun fel cadrul actual care reglementează schimbarea formei juridice a sucursalelor sau filialelor și nici aplicarea acestui cadru, sau să se înțeleagă ori să se aplice în sensul oferirii de stimulente în favoarea acestei schimbări. În această privință, responsabilitatea autorităților competente ale statelor membre care nu participă la mecanismul de supraveghere unic ar trebui să fie respectată pe deplin, astfel încât aceste autorități să dispună în continuare de suficiente instrumente și competențe de supraveghere asupra instituțiilor de credit care funcționează pe teritoriul lor, pentru a avea capacitatea de a-și îndeplini această responsabilitate și de a salvgarda eficace stabilitatea financiară și interesul public. Mai mult, în scopul de a oferi asistență autorităților competente în ceea ce privește îndeplinirea responsabilităților care le revin, ar trebui oferite deponenților și autorităților competente informații actualizate privind modificarea formei juridice a sucursalelor sau a filialelor. |
(30) |
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile , BCE ar trebui să dețină competențe adecvate în materie de supraveghere. Dreptul Uniunii privind supravegherea prudențială a instituțiilor de credit prevede conferirea anumitor prerogative autorităților competente desemnate de statele membre în aceste scopuri. În măsura în care aceste competențe se înscriu în domeniul de aplicare al atribuțiilor de supraveghere conferite BCE, în ceea ce privește statele membre participante, BCE ar trebui să fie considerată autoritatea competentă și ar trebui să dețină prerogativele conferite autorităților competente de către dreptul Uniunii. Aceasta include competențele conferite prin aceste acte autorităților competente ale statelor membre de origine și gazdă, precum și competențele conferite autorităților desemnate. |
(30a) |
BCE ar trebui să aibă competența de supraveghere în ceea ce privește eliminarea unui membru al unui organ de conducere, în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament. |
(31) |
Pentru a-și îndeplini atribuțiile cu eficiență, BCE ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita toate informațiile necesare și de a efectua , în cooperare, după caz, cu autoritățile naționale competente, investigații și inspecții la fața locului. BCE și autoritățile naționale de supraveghere ar trebui să aibă acces la aceleași informații fără ca instituțiile de credit să facă obiectul dublei raportări. |
(31a) |
Privilegiul profesiei juridice este un principiu fundamental de drept al Uniunii, care protejează confidențialitatea comunicării dintre persoanele fizice sau juridice și consilierii juridici ai acestora, în conformitate cu condițiile prevăzute în jurisprudența Curții de Justiție. |
(31b) |
Atunci când BCE trebuie să ceară informații de la o persoană stabilită într-un stat membru neparticipant, dar care aparține unei instituții de credit, unui holding financiar sau unui holding financiar mixt stabilit(ă) într-un stat membru participant sau către care această instituție de credit, holding financiar sau holding financiar mixt a externalizat funcții sau activități operaționale, și când aceste cerințe nu se aplică și nu pot fi puse în aplicare în statul membru neparticipant, BCE ar trebui să se coordoneze cu autoritatea națională competentă din statul membru neparticipant în cauză. |
(31c) |
Prezentul regulament nu afectează aplicarea normelor instituite de articolele 34 și 42 din Protocolul privind Statutul BCE. Actele adoptate de BCE în temeiul prezentului regulament nu ar trebui să dea naștere niciunui drept sau să impună vreo obligație în statele membre neparticipante, cu excepția cazului în care astfel de acte sunt conforme cu dreptul relevant al Uniunii, în conformitate cu Protocoalele 4 și 15. |
(32) |
În cazul în care instituțiile de credit își exercită dreptul de stabilire sau de prestare de servicii într-un alt stat membru, sau atunci când mai multe entități dintr-un grup au sediile în state membre diferite, dreptul Uniunii prevede proceduri specifice și atribuirea de competențe fiecăruia dintre statele membre în cauză. În măsura în care BCE preia anumite atribuții de supraveghere pentru toate statele membre participante, aceste proceduri și atribuiri nu ar trebui să se aplice în cazul exercitării dreptului de stabilire sau de prestare de servicii într-un alt stat membru participant. |
(32a) |
Atunci când își îndeplinește atribuțiile în temeiul prezentului regulament, precum și atunci când solicită asistență din partea autorităților naționale competente, BCE ar trebui să aibă în vedere un echilibru echitabil între implicarea tuturor autorităților naționale competente în cauză, în conformitate cu responsabilitățile de supraveghere individuală, subconsolidată și consolidată prevăzute în legislația aplicabilă a Uniunii. |
(32b) |
Nicio dispoziție din prezentul regulament nu ar trebui să se interpreteze drept competența conferită BCE de a impune sancțiuni persoanelor fizice sau juridice altele decât instituțiile de credit, holdingurile financiare sau holdingurile financiare mixte, fără a se aduce atingere competenței BCE de a solicita autorităților naționale să acționeze pentru a se asigura că se impun sancțiunile corespunzătoare. |
(33) |
Ca instituție înființată prin tratate, BCE este o instituție a Uniunii în ansamblu. În ceea ce privește procedurile sale decizionale, aceasta ar trebui să se supună normelor și principiilor generale ale Uniunii referitoare la un proces echitabil și la transparență. Dreptul destinatarilor deciziilor BCE de a fi audiați ar trebui să fie pe deplin respectat , precum și dreptul lor de a solicita un control al deciziilor BCE în conformitate cu normele stabilite în prezentul regulament . |
(34) |
Conferirea atribuțiilor de supraveghere implică o responsabilitate semnificativă pentru BCE de a proteja stabilitatea financiară în Uniune și de a-și folosi competențele de supraveghere în modul cel mai eficient și proporțional. Orice transfer de competențe de supraveghere de la nivel de stat membru la nivelul Uniunii ar trebui să fie însoțit de condiții corespunzătoare în privința transparenței și a răspunderii. BCE ar trebui, prin urmare, să răspundă pentru îndeplinirea acestor atribuții în fața Parlamentului European și a Consiliului ▌, ca instituții democratice legitime care reprezintă cetățenii Europei și statele membre. Acest lucru ar trebui să includă raportarea periodică și furnizarea de răspunsuri la întrebările adresate de Parlamentul European în conformitate cu Regulamentul său de procedură, precum și de către Eurogrup. Orice obligații de raportare ar trebui să se supună cerințelor relevante privind secretul profesional. |
(34a) |
BCE ar trebui, de asemenea, să înainteze parlamentelor naționale ale statelor membre participante rapoartele pe care le adresează Parlamentului European și Consiliului. Parlamentele naționale ale statelor membre participante ar trebui să aibă posibilitatea de a adresa orice comentariu sau întrebare BCE cu privire la îndeplinirea atribuțiilor sale de supraveghere, la care BCE poate furniza un răspuns. Normele interne ale acestor parlamente naționale ar trebui să ia în considerare detalii ale procedurilor și modalităților relevante atunci când formulează observații și întrebări adresate BCE. În acest context, ar trebui acordată o atenție deosebită comentariilor sau întrebărilor legate de retragerea autorizațiilor instituțiilor de credit cu privire la care autoritățile naționale au adoptat măsuri necesare pentru rezoluție sau pentru a menține stabilitatea financiară, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 13 alineatul (2a). Parlamentul unui stat membru participant ar trebui, de asemenea, să aibă posibilitatea de a invita președintele sau un reprezentant al consiliului de supraveghere să participe la un schimb de opinii referitor la supravegherea instituțiilor de credit din statul membru respectiv, împreună cu un reprezentant al autorității naționale competente. Acest rol al parlamentelor naționale este oportun, având în vedere impactul potențial al măsurilor de supraveghere asupra finanțelor publice, a instituțiilor de credit, a clienților și angajaților acestora, precum și asupra piețelor din statele membre participante. În cazul în care autoritățile naționale de supraveghere iau măsuri în conformitate cu prezentul regulament, modalitățile de responsabilizare prevăzute de dreptul intern ar trebui să continue să se aplice. |
(34b) |
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului Parlamentului European de a constitui, în conformitate cu articolul 226 din TFUE, o comisie temporară de anchetă care să examineze pretinsa încălcare a normelor de drept sau administrare defectuoasă în aplicarea dreptului Uniunii, și nici dreptului Parlamentului European de a își exercita funcțiile de control politic prevăzute în tratate, care include dreptul acestuia de a adopta o poziție sau o rezoluție privind chestiunile în cazul cărora consideră oportun acest lucru. |
(34c) |
În acțiunile sale, BCE ar trebui să respecte principiul procesului echitabil și al transparenței. |
(34d) |
Regulamentul menționat la articolul 15 alineatul (3) din TFUE ar trebui să stabilească norme detaliate care să permită accesul la documentele pe care BCE le deține ca urmare a îndeplinirii atribuțiilor sale de supraveghere, în conformitate cu tratatul. |
(34e) |
În conformitate cu articolul 263 din TFUE, Curții de Justiție a Uniunii Europene îi revine sarcina de a controla, printre altele, legalitatea actelor BCE, altele decât recomandările și avizele, menite să producă efecte juridice față de terți. |
(34f) |
În conformitate cu articolul 340 din TFUE, BCE, în concordanță cu principiile generale comune ale sistemelor de drept ale statelor membre, ar trebui să repare orice prejudiciu provocat de către aceasta sau de către funcționarii acesteia în exercitarea funcțiilor lor. Această dispoziție nu ar trebui să aducă atingere răspunderii autorităților naționale competente de a repara orice prejudiciu cauzat de către acestea sau de către funcționarii acestora în exercitarea funcțiilor lor în conformitate cu legislația națională. |
(34 g) |
Regulamentul nr. 1 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene se aplică BCE în temeiul articolului 342 din TFUE. |
(34h) |
Atunci când stabilește dacă dreptul de acces la dosar al persoanelor în cauză ar trebui limitat, BCE ar trebui să respecte drepturile fundamentale și să se conformeze principiilor recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, îndeosebi dreptul la o cale de atac eficace și la un proces echitabil. |
(34i) |
BCE ar trebui să ofere persoanelor juridice și fizice posibilitatea de a solicita un control al deciziilor care le vizează sau care le privesc în mod direct și personal și care au fost luate în temeiul competențelor care i-au fost conferite prin prezentul regulament. Sfera de aplicare a controlului ar trebui să se refere la conformitatea procedurală și de fond cu prezentul regulament a unor astfel de decizii, cu respectarea marjei de apreciere acordate BCE în ceea ce privește decizia cu privire la oportunitatea luării acestor decizii. În acest scop și din motive de economie procedurală, BCE ar trebui să înființeze un comitet administrativ de control în vederea efectuării unui astfel de control intern. Pentru formarea grupului, Consiliul guvernatorilor BCE ar trebui să numească persoane cu o reputație solidă. În luarea deciziei sale, Consiliul guvernatorilor ar trebui să asigure, într-o măsură cât mai mare, un echilibru geografic și de gen adecvat între statele membre. Procedura stabilită referitoare la control ar trebui să prevadă reanalizarea de către consiliul de supraveghere a proiectului de decizie anterior, după caz. |
(35) |
BCE este responsabilă cu îndeplinirea funcțiilor legate de politica monetară, în vederea menținerii stabilității prețurilor, în conformitate cu articolul 127 alineatul (1) din TFUE. Exercitarea atribuțiilor de supraveghere are obiectivul de a proteja siguranța și soliditatea instituțiilor de credit și stabilitatea sistemului financiar. Prin urmare, acestea ar trebui să se exercite complet separat, pentru a se evita conflictele de interese și a se asigura că fiecare funcție este exercitată în conformitate cu obiectivele aplicabile. BCE ar trebui să fie în măsură să garanteze funcționarea complet separată a Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește funcția sa monetară față de cea de supraveghere. O astfel de diferențiere ar trebui să cuprindă cel puțin reuniuni și ordini de zi strict separate . |
(35a) |
Separarea personalului din punct de vedere organizațional ar trebui să vizeze toate serviciile necesare în scopuri de politică monetară independentă și ar trebui să asigure faptul că exercitarea atribuțiilor conferite prin prezentul regulament este pe deplin supusă responsabilității democratice și supravegherii prevăzute de prezentul regulament. Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament ar trebui să raporteze președintelui consiliului de supraveghere. |
(36) |
Mai exact, în cadrul BCE ar trebui instituit un consiliu de supraveghere care să includă know-how-ul specific al autorităților naționale de supraveghere și să fie responsabil cu pregătirea deciziilor în materie de supraveghere. Prin urmare, consiliul ar trebui să fie prezidat de un președinte , să aibă un vicepreședinte și să includă reprezentanți ai BCE și ai autorităților naționale. În conformitate cu prezentul regulament, numirile în cadrul consiliului de supraveghere ar trebui să respecte principiile echilibrului de gen, experienței și calificării. Toți membrii consiliului de supraveghere ar trebui să fie informați prompt și complet cu privire la punctele de pe ordinea de zi a reuniunilor acestuia, în vederea facilitării eficacității discuției și a procesului de adoptare a proiectelor de decizii. |
(36a) |
În cursul exercitării atribuțiilor sale, consiliul de supraveghere ține cont de toate faptele și împrejurările relevante din statele membre participante și își îndeplinește îndatoririle în interesul întregii Uniuni. |
(36b) |
Respectând pe deplin acordurile instituționale și modalitățile de vot instituite prin tratate, consiliul de supraveghere ar trebui să reprezinte un organism esențial în exercitarea atribuțiilor de supraveghere de către BCE, atribuții care până în prezent au revenit autorităților naționale competente. Din acest motiv, Consiliului ar trebui să i se confere competența de a adopta o decizie de punere în aplicare de numire a președintelui și a vicepreședintelui consiliului de supraveghere. După audierea consiliului de supraveghere, BCE ar trebui să prezinte Parlamentului European, spre aprobare, o propunere de numire a președintelui și a vicepreședintelui. Odată ce respectiva propunere a fost aprobată, Consiliul ar trebui să adopte decizia de punere în aplicare respectivă. Președintele ar trebui să fie ales pe baza unei proceduri de selecție deschise, despre care Parlamentul European și Consiliul ar trebui să fie informați în mod corespunzător. |
(36c) |
Pentru a permite o rotație adecvată, asigurând totodată independența deplină a președintelui, mandatul acestuia nu ar trebui să depășească cinci ani și nu ar trebui să poată fi reînnoit. Pentru a asigura o coordonare deplină cu activitățile ABE și cu politicile prudențiale ale Uniunii, consiliul de supraveghere ar trebui să aibă posibilitatea de a invita ABE și Comisia Europeană în calitate de observatori. Președintele autorității europene de rezoluție ar trebui , odată ce aceasta este instituită, să participe ca observator la reuniunile consiliului de supraveghere ▌. |
(36d) |
Consiliul de supraveghere ar trebui sprijinit de către un comitet director, cu o componență mai limitată. Comitetul director ar trebui să pregătească reuniunile consiliului de supraveghere, să își îndeplinească îndatoririle strict în interesul întregii Uniuni și să asigure o transparență totală a activităților sale față de consiliul de supraveghere. |
(36e) |
Consiliul guvernatorilor BCE ar trebui să invite reprezentanții din statele membre participante care nu aparțin zonei euro oricând acesta are în vedere să obiecteze față de un proiect de decizie pregătit de consiliul de supraveghere sau când autoritățile naționale competente vizate informează Consiliul guvernatorilor cu privire la dezacordul lor justificat privind un proiect de decizie a consiliului de supraveghere, atunci când o astfel de decizie se adresează autorităților naționale în legătură cu instituții de credit din state membre participante care nu aparțin zonei euro. |
(36f) |
Pentru a asigura separarea atribuțiilor de politică monetară de cele de supraveghere, ar trebui să i se solicite BCE să instituie un grup de mediere. Instituirea grupului și, în special, componența sa, ar trebui să asigure soluționarea diferențelor de opinii într-un mod echilibrat, în interesul Uniunii în ansamblu. |
(37) |
Consiliul de supraveghere , comitetul director și personalul BCE care îndeplinește atribuțiile de supraveghere ar trebui să facă obiectul unor cerințe corespunzătoare privind secretul profesional. Cerințe similare ar trebui să se aplice schimbului de informații cu personalul BCE care nu este implicat în activități de supraveghere. Acest lucru nu ar trebui să împiedice BCE să facă schimb de informații, în limitele și condițiile prevăzute de legislația relevantă a Uniunii, inclusiv cu Comisia Europeană, în vederea îndeplinirii atribuțiilor sale în temeiul articolelor 107 și 108 din TFUE și în conformitate cu dreptul Uniunii privind supravegherea economică și bugetară întărită. |
(38) |
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile de supraveghere în mod eficient, BCE ar trebui să-și îndeplinească atribuțiile de supraveghere care îi sunt atribuite în mod complet independent, în special față de influența politică nejustificată și față de amestecul industriei de profil, care i-ar afecta independența operațională. |
(38a |
) Utilizarea unor perioade de inactivitate pentru autoritățile de supraveghere constituie un aspect important al asigurării eficienței și independenței supravegherii efectuate de către aceste autorități. În acest scop și fără a aduce atingere aplicării normelor naționale mai stricte, BCE ar trebui să stabilească și să mențină proceduri cuprinzătoare și oficiale, inclusiv perioade de control proporționale, pentru a evalua în prealabil și a preveni posibilele conflicte cu interesul legitim al MSU/BCE în cazul în care un fost membru al consiliului de supraveghere își începe activitatea în cadrul industriei bancare pe care o supraveghea anterior. |
(39) |
Pentru a-și putea îndeplini atribuțiile de supraveghere în mod eficient, BCE ar trebui să dispună de resurse adecvate. Aceste resurse ar trebui să fie obținute într-un mod care să asigure independența BCE față de influențe nejustificate din partea autorităților naționale competente și a participanților la piață, precum și separarea dintre politica monetară și atribuțiile de supraveghere. Costurile de supraveghere ar trebui să fie ▌suportate de către entitățile care fac obiectul acesteia. Prin urmare, exercitarea atribuțiilor de supraveghere de către BCE ar trebui să fie finanțată ▌prin taxe anuale percepute de la instituțiile de credit care își au sediul în statele membre participante. BCE ar trebui, de asemenea, să perceapă taxe sucursalelor înființate într-un stat membru participant de către instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant pentru a acoperi cheltuielile suportate de BCE atunci când aceasta își exercită atribuțiile în calitate de supraveghetor gazdă asupra sucursalelor respective. În cazul în care o instituție de credit sau o sucursală este supravegheată pe bază consolidată, taxa ar trebui calculată în funcție de cel mai înalt nivel al unei instituții de credit din cadrul grupului implicat stabilită în statul membru participant. Ar trebui exclusă de la calculul taxelor orice filială cu sediul într-un stat membru neparticipant. |
(39a) |
Atunci când o instituție de credit este inclusă în supravegherea consolidată, taxa ar trebui să fie calculată la cel mai înalt nivel de consolidare în statele membre participante și să fie alocată instituțiilor de credit stabilite într-un stat membru participant și incluse în supravegherea consolidată, pe bază de criterii obiective privind importanța și profilul de risc, incluzând activele ponderate în funcție de risc. |
(40) |
Un personal foarte motivat, bine instruit și imparțial este indispensabil pentru o supraveghere eficientă. Pentru a crea un mecanism cu adevărat integrat de supraveghere, ar trebui prevăzute schimburi și detașări de personal adecvate, cu și între toate autoritățile naționale de supraveghere ale statelor participante și BCE. Pentru asigurarea unui control inter pares continuu , în special în supravegherea băncilor mari, BCE ar trebui să poată solicita ca echipele naționale de supraveghere să implice, de asemenea, personalul de la autoritățile competente ale altor state membre participante , făcând posibilă constituirea de echipe de supraveghere cu diversitate geografică și cu o expertiză și un profil specifice. Schimburile și detașările de personal contribuie la instituirea unei culturi comune a supravegherii. BCE va transmite periodic informații cu privire la numărul de membri ai personalului provenind de la autoritățile naționale competente din statele membre participante care sunt detașați la BCE pentru funcționarea MSU. |
(41) |
Având în vedere globalizarea serviciilor bancare și importanța sporită a standardelor internaționale, BCE ar trebui să își îndeplinească atribuțiile în respectul standardelor internaționale și în dialog și cooperare strânsă cu autoritățile de supraveghere din afara Uniunii, fără a se suprapune rolului internațional al ABE. Ea ar trebui să fie împuternicită să dezvolte contacte și să încheie acorduri administrative cu autoritățile de supraveghere și administrațiile din țări terțe și cu organizațiile internaționale, în coordonare cu ABE și cu respectarea deplină a rolurilor existente și a respectivelor competențe ale statelor membre și ale instituțiilor Uniunii Europene. |
(42) |
Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (9) și Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (10) se aplică pe deplin prelucrării datelor cu caracter personal de către BCE în sensul prezentului regulament. |
(43) |
Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Lupta Antifraudă (OLAF) (11) se aplică BCE. BCE a adoptat Decizia BCE/2004/11 din 3 iunie 2004 privind modalitățile și condițiile aplicabile investigațiilor efectuate de Oficiul European Antifraudă în cadrul Băncii Centrale Europene (12). |
(44) |
Pentru a se asigura că instituțiile de credit fac obiectul unei supravegheri de cea mai înaltă calitate, nestingherite de alte considerații de natură neprudențială și că impacturile negative ale evoluțiilor pieței, care se influențează reciproc și care afectează băncile și statele membre, sunt abordate în timp util și cu eficiență, BCE ar trebui să treacă în cel mai scurt timp posibil la îndeplinirea unor atribuții specifice de supraveghere. Cu toate acestea, transferul atribuțiilor de supraveghere de la autoritățile naționale de supraveghere la BCE necesită o anumită pregătire. Prin urmare, ar trebui prevăzută o perioadă de tranziție. ▌ |
(44a) |
La adoptarea modalităților operaționale detaliate privind punerea în aplicare a atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament, BCE ar trebui să prevadă măsuri tranzitorii care să asigure finalizarea procedurilor de supraveghere în curs, inclusiv orice decizii și/sau măsuri adoptate sau investigații inițiate înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament. ▌ |
(45a) |
În Comunicarea sa din 28 noiembrie 2012 privind proiectul unei veritabile uniuni economice și monetare aprofundate, Comisia a declarat că „articolul 127 alineatul (6) din TFUE ar putea fi modificat, astfel încât să se aplice procedura legislativă ordinară și să se elimine unele dintre constrângerile juridice care vizează în prezent proiectarea MSU (și anume consfințirea unei opțiuni directe și irevocabile de participare la MSU a statelor membre din afara zonei euro, dincolo de modelul «cooperării strânse»; garantarea de drepturi întru totul egale în cadrul procesului decizional al BCE statelor membre din afara zonei euro care participă la MSU; și separarea internă chiar mai mare a procesului decizional vizând politica monetară de cel vizând supravegherea)”. De asemenea, se precizează că „un anumit aspect care ar trebui rezolvat […] ar fi consolidarea responsabilității democratice a BCE în măsura în care aceasta acționează ca organism de supraveghere bancară”. Se reamintește faptul că Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că propunerile de modificare a tratatului pot fi depuse de către guvernul oricărui stat membru, Parlamentul European sau Comisia Europeană, și că pot să se refere la orice aspect al tratatelor. |
(46) |
Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, mai exact dreptul la protecția datelor cu caracter personal, libertatea de a desfășura o activitate comercială, dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil și trebuie să fie pus în aplicare în conformitate cu aceste drepturi și principii. |
(47) |
Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume instituirea unui cadru eficient și eficace pentru îndeplinirea atribuțiilor specifice de supraveghere a instituțiilor de credit de către o instituție a UE și asigurarea aplicării coerente a cadrului de reglementare unic în ceea ce privește instituțiile de credit, nu pot fi realizate în mod satisfăcător la nivelul statelor membre ci – date fiind structura panunională a pieței bancare și impactul avut de intrarea în criză a băncilor asupra altor state membre – ele pot fi realizate în mai mare măsură la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, enunțat la respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective, |
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Capitolul I
Obiect și definiții
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
Prezentul regulament conferă Băncii Centrale Europene atribuții specifice privind politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit, pentru a contribui la siguranța și soliditatea instituțiilor de credit și la stabilitatea sistemului financiar din UE și din fiecare stat membru , ținând seama pe deplin și în mod corespunzător de unitatea și integritatea pieței interne , pe baza tratamentului egal al instituțiilor de credit în vederea prevenirii arbitrajului de reglementare .
Instituțiile menționate la articolul 2 din Directiva 2006/48/CE sunt excluse de la atribuțiile de supraveghere conferite Băncii Centrale Europene în conformitate cu articolul 4 din prezentul Regulament. Domeniul de aplicare al atribuțiilor de supraveghere ale BCE este limitat la reglementarea prudențială a instituțiilor de credit, în conformitate cu prezentul regulament. Prezentul regulament nu conferă BCE nicio altă atribuție de supraveghere, cum ar fi cele legate de supravegherea prudențială a contrapartidelor centrale.
În exercitarea atribuțiilor conferite în temeiul prezentului regulament și fără a aduce atingere obiectivului de a asigura siguranța și soliditatea instituțiilor de credit, BCE ține seama pe deplin de diversitatea instituțiilor de credit în ceea ce privește tipurile, modelele de afaceri și dimensiunile acestora.
Nicio acțiune, propunere sau politică a BCE nu discriminează, direct sau indirect, vreun stat membru sau grup de state membre ca loc de prestare a serviciilor bancare sau financiare în orice monedă.
Prezentul regulament nu aduce atingere responsabilităților și competențelor aferente ale autorităților competente ale statelor membre participante privind îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere care nu sunt conferite BCE în temeiul prezentului regulament.
Prezentul Regulament nu aduce atingere nici responsabilităților și competențelor aferente ale autorităților competente sau desemnate ale statelor membre participante privind aplicarea instrumentelor macroprudențiale care nu sunt prevăzute în actele relevante de drept al Uniunii.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(1) |
„stat membru participant” înseamnă un stat membru a cărui monedă este euro sau un stat membru care nu a adoptat moneda euro și care a stabilit o cooperare strânsă în conformitate cu articolul 6 ; |
(2) |
„autoritate națională competentă” înseamnă orice autoritate națională competentă desemnată de către statele membre participante, în conformitate cu Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (reformare) (13) și Directiva 2006/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (reformare) (14); |
(3) |
„instituții de credit” înseamnă instituții de credit în sensul definiției de la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2006/48/CE; |
(4) |
„holding financiar” înseamnă un holding financiar conform definiției de la articolul 4 alineatul (19) din Directiva 2006/48/CE; |
(5) |
„holding financiar mixt” înseamnă un holding financiar mixt în sensul articolului 2 alineatul (15) din Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar (15); |
(6) |
„conglomerat financiar” înseamnă un conglomerat financiar în sensul definiției de la articolul 2 alineatul (14) din Directiva 2002/87/CE; |
(6a) |
„autoritate națională desemnată” înseamnă o autoritate desemnată în sensul dreptului relevant al Uniunii. |
(6b) |
„participație calificată” înseamnă o participație calificată conform definiției de la articolul 4 alineatul (11) din Directiva 2006/48/CE; |
(6c) |
„Mecanism de supraveghere unic (MSU)” înseamnă un sistem european de supraveghere financiară compus din Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente ale statelor membre participante, astfel cum se prevede la articolul 5 din prezentul regulament. |
Capitolul II
Cooperare și atribuții
Articolul 3
Cooperare
(1) BCE cooperează îndeaproape cu Autoritatea Bancară Europeană, cu Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe, cu Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale și cu Comitetul european pentru risc sistemic , precum și cu alte autorități care fac parte din Sistemul european al supraveghetorilor financiari (SESF) instituit prin articolul 2 din Regulamentele (UE) nr. 1093/2010, (UE) nr. 1094/2010 și (UE) nr. 1095/2010 , care asigură un nivel corespunzător de reglementare și supraveghere în Uniune .
Atunci când este necesar, BCE încheie memorandumuri de înțelegere cu autoritățile competente din statele membre responsabile de piețele instrumentelor financiare. Aceste memorandumuri sunt transmise Parlamentului European, Consiliului și autorităților competente din toate statele membre.
(1a) În sensul prezentului regulament, BCE participă în cadrul consiliului supraveghetorilor al Autorității Bancare Europene în condițiile prevăzute la articolul 40 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.
(1b) BCE își îndeplinește sarcinile în conformitate cu prezentul regulament și fără a aduce atingere competenței și sarcinilor ABE, ESMA, EIOPA și CERS.
(1c) BCE cooperează îndeaproape cu autoritățile care au competențe de rezoluție a instituțiilor de credit, inclusiv în pregătirea planurilor de rezoluție.
(1d) Sub rezerva articolelor 1, 4 și 5, BCE cooperează îndeaproape cu orice mecanism de asistență financiară publică, inclusiv Fondul european de stabilitate financiară (FESF) și Mecanismul european de stabilitate (MES), în special în cazul în care un astfel de mecanism a acordat sau este probabil să acorde, direct sau indirect, asistență financiară unei instituții de credit care face obiectul articolului 4 din prezentul regulament.
(1e) BCE și autoritățile naționale competente din statele membre neparticipante încheie un memorandum de înțelegere care să descrie în termeni generali modul în care vor coopera unele cu altele în vederea realizării atribuțiilor lor de supraveghere în temeiul dreptului Uniunii în legătură cu instituțiile financiare definite la articolul 2. Memorandumul se revizuiește în mod periodic.
Fără a aduce atingere primului paragraf, BCE încheie un memorandum de înțelegere cu autoritatea națională competentă a fiecărui stat membru neparticipant care găzduiește cel puțin o instituție importantă din punct de vedere sistemic la nivel mondial, astfel cum este prevăzut în dreptul Uniunii.
Fiecare memorandum se revizuiește periodic și se publică în conformitate cu normele privind prelucrarea informațiilor confidențiale.
Articolul 4
Atribuții conferite BCE
(1) În cadrul articolului 5 și în conformitate cu alineatul (3) din prezentul articol, BCE deține competența exclusivă, în scopuri de supraveghere prudențială, în ceea ce privește îndeplinirea următoarelor atribuții în legătură cu toate instituțiile de credit cu sediile în statele membre participante:
(a) |
acordarea și retragerea autorizațiilor instituțiilor de credit , sub rezerva dispozițiilor de la articolul 13 ; |
(aa) |
pentru instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru participant, care doresc să înființeze o sucursală sau să furnizeze servicii transfrontaliere într-un stat membru neparticipant, îndeplinirea atribuțiilor pe care le are autoritatea competentă din statul membru de origine în temeiul dreptului relevant al Uniunii; |
(b) |
evaluarea cererilor de achiziție și vânzare a participațiilor calificate la instituții de credit , cu excepția cazului rezoluției bancare și sub rezerva dispozițiilor de la articolul 13a ; |
(c) |
asigurarea respectării actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, care impun instituțiilor de credit cerințe prudențiale în legătură cu cerințele de fonduri proprii, securitizarea, limitele largi de expunere, lichiditatea sau efectul de levier, precum și a raportării și publicării informațiilor referitoare la aceste chestiuni; |
▌
(f) |
asigurarea respectării actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, care impun cerințe instituțiilor de credit privind existența unor principii ▌solide de guvernanță , inclusiv îndeplinirea condițiilor de onorabilitate și competență de către persoanele responsabile de gestionarea instituțiilor de credit, procese de gestionare a riscului, mecanisme de control intern, politici și practici privind remunerarea și a unor procese interne eficace de evaluare a gradului de adecvare a capitalului , inclusiv modele bazate pe ratingul intern ; |
(g) |
realizarea de activități de supraveghere prudențială, inclusiv, după caz, în coordonare cu ABE, teste de rezistență prudențiale, pentru a determina măsura în care acordurile, strategiile, procesele și mecanismele puse în aplicare de instituțiile de credit, precum și fondurile proprii deținute de acestea asigură o administrare și o acoperire solidă a propriilor riscuri și, pe baza acestei supravegheri prudențiale, impunerea asupra instituțiilor de credit a unor cerințe de fonduri proprii specifice, suplimentare, a unor cerințe specifice de publicare, a unor cerințe specifice de lichiditate și a altor măsuri, în cazurile specifice puse la dispoziția autorităților competente în dreptul relevant al Uniunii; |
▌
(i) |
asigurarea unei supravegheri pe bază consolidată în cazul instituțiilor de credit-mamă cu sediul într-unul dintre statele membre participante, inclusiv în cazul holdingurilor financiare și al holdingurilor financiare mixte și participarea la supravegherea pe bază consolidată, inclusiv în cadrul colegiilor supraveghetorilor , fără a aduce atingere participării autorităților naționale competente din statele membre participante în cadrul respectivelor colegii, în calitate de observatori , în cazul instituțiilor-mamă care nu-și au sediul într-unul dintre statele membre participante. |
(j) |
participarea la supravegherea suplimentară a unui conglomerat financiar, în ceea ce privește instituțiile de credit incluse în acesta și asumarea atribuțiilor de coordonator, în cazul în care BCE este desemnată coordonator pentru un conglomerat financiar, în conformitate cu criteriile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii; |
(k) |
îndeplinirea unor atribuții de supraveghere în ceea ce privește planurile de redresare și intervenția timpurie în cazul în care o instituție de credit sau un grup pentru care BCE este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată nu îndeplinește sau este susceptibilă să nu îndeplinească cerințele prudențiale aplicabile și, doar în situațiile prevăzute în mod explicit în dreptul relevant al Uniunii, modificările structurale impuse instituțiilor de credit pentru a preveni stresul financiar sau falimentul, cu excepția oricăror competențe în materie de rezoluție. |
▌
(2) Pentru instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant, care înființează o sucursală sau furnizează servicii transfrontaliere într-un stat membru participant, BCE îndeplinește , în limitele prevăzute de lista de la alineatul (1), atribuțiile pentru care autoritățile ▌competente ale statului membru participant ▌sunt ▌competente în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii .
(3) În scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament și în vederea realizării obiectivului de a asigura standarde ridicate de supraveghere, BCE aplică întregul drept relevant al Uniunii și, în cazul în care acesta cuprinde directive, legislația națională care transpune respectivele directive. În cazul în care legislația pertinentă a Uniunii constă în regulamente și, în prezent, respectivele regulamente acordă în mod explicit opțiuni pentru statele membre, BCE aplică și legislația națională de exercitare a acestor opțiuni.
În acest sens, BCE adoptă orientări și recomandări și ia decizii sub rezerva dreptului relevant al Uniunii și în conformitate cu acesta și, în special, cu orice act legislativ și fără caracter legislativ, inclusiv cele menționate la articolele 290 și 291 din TFUE. BCE face, în special, obiectul standardelor tehnice de reglementare obligatorii elaborate de ABE și adoptate de către Comisie în conformitate cu articolele 10-15 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, al articolului 16 din regulamentul privind orientările și recomandările, și respectă dispozițiile regulamentului ABE cu privire la ghidul de supraveghere european elaborate de ABE în conformitate cu respectivul regulament. De asemenea, BCE poate adopta regulamente doar în măsura în care este necesar în vederea organizării sau specificării modalităților de îndeplinire a respectivelor atribuții.
Înainte de a adopta un regulament, BCE organizează consultări publice deschise și analizează costuri și beneficii aferente potențiale, cu excepția cazului în care astfel de consultări și analize sunt disproporționate în raport cu domeniul de aplicare și cu impactul regulamentelor în cauză sau cu gradul specific de urgență al situației, caz în care BCE justifică urgența.
Dacă este necesar, BCE contribuie, oricare ar fi rolul său participativ, la redactarea de către ABE a unui proiect de standarde tehnice de reglementare sau de standarde tehnice de punere în aplicare, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, sau semnalează ABE eventuala necesitate de a prezenta Comisiei proiecte de standarde de modificare a standardelor tehnice de reglementare sau de punere în aplicare în vigoare.
▌
Articolul 4a
Atribuții și instrumente macroprudențiale
(1) Ori de câte ori este cazul sau este considerat necesar și fără a aduce atingere alineatului (2) de mai jos, autoritățile competente sau desemnate ale statelor membre participante aplică cerințe ca instituțiile de credit să dețină rezerve de capital, la nivelul corespunzător în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, în plus față de cerințele de fonduri proprii menționate la articolul 4 alineatul (1c), inclusiv rate ale rezervelor anticiclice, precum și orice altă măsură care vizează abordarea riscurilor sistemice sau macroprudențiale prevăzute de Directivele 2006/48/CE și 2006/49/CE și conform procedurilor stabilite în acestea, în cazurile specific menționate în dreptul relevant al Uniunii. Cu zece zile lucrătoare înaintea luării unei astfel de decizii, autoritatea în cauză notifică intenția sa în mod corespunzător către BCE. În cazul în care BCE obiectează, aceasta elaborează o motivație scrisă în acest sens în termen de cinci zile lucrătoare. Autoritatea în cauză ține seama în mod corespunzător de motivația BCE înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
(2) Dacă se consideră necesar, BCE poate, în locul autorităților naționale competente sau desemnate ale statului membru participant, să impună cerințe mai mari decât cele aplicate de către autoritățile naționale competente sau desemnate ale statelor membre participante în legătură cu rezervele de capital care trebuie să fie deținute de instituțiile de credit, la nivelul corespunzător în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, în plus față de cerințele de fonduri proprii menționate la articolul 4 alineatul (1c), inclusiv ratele rezervelor anticiclice, sub rezerva condițiilor stabilite la alineatele (3) și (4) și poate aplica măsuri mai stricte care vizează abordarea riscurilor sistemice sau macroprudențiale la nivelul instituțiilor de credit conform procedurilor prevăzute în Directivele 2006/48/CE și 2006/49/CE, în cazurile prevăzute în mod expres în dreptul relevant al Uniunii.
(3) Orice autoritate națională competentă sau desemnată poate propune BCE să acționeze în temeiul alineatului 2 pentru a aborda situația specifică a sistemului financiar și a economiei din statul său membru.
(4) În cazul în care BCE intenționează să acționeze în temeiul alineatului (2), aceasta cooperează îndeaproape cu autoritățile desemnate din statele membre în cauză în momentul în care analizează oportunitatea de a întreprinde vreo acțiune. În special, BCE își notifică intenția autorităților naționale competente sau desemnate cu zece zile lucrătoare înaintea de luarea unei astfel de decizii. În cazul în care autoritățile în cauză obiectează, acestea elaborează o motivație scrisă în acest sens în termen de cinci zile lucrătoare. BCE ține seama în mod corespunzător de motivația respectivă înainte de a proceda la luarea deciziei, după caz.
(5) În îndeplinirea atribuțiilor menționate la alineatul (2), BCE ține seama de situația specifică a sistemului financiar, de situația economică și de ciclul economic din fiecare stat membru sau din părți ale acestora.
Articolul 5
Cooperarea din cadrul mecanismului de supraveghere unic
(1) BCE își îndeplinește atribuțiile în cadrul unui mecanism de supraveghere unic compus din BCE și autoritățile naționale competente. BCE este responsabilă de funcționarea eficace și coerentă a mecanismului de supraveghere unic.
(2) Atât BCE, cât și autoritățile naționale competente sunt supuse obligației de a coopera cu bună credință, precum și obligației de a face schimb de informații.
Fără a aduce atingere competenței BCE de a primi direct sau de a avea acces direct la informațiile raportate în mod permanent de către instituțiile de credit, autoritățile naționale competente furnizează BCE, în special, toate informațiile necesare în scopul de a îndeplini atribuțiile conferite BCE în temeiul prezentului regulament.
▌
(4a) Ori de câte ori este cazul și fără a aduce atingere responsabilității și răspunderii generale a BCE pentru atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament, autoritățile naționale competente sunt responsabile să sprijine BCE, în condițiile stabilite în cadrul menționat la alineatul 4e7), în ceea ce privește pregătirea și punerea în aplicare a oricăror acte referitoare la atribuțiile prevăzute la articolul 4 referitoare la toate instituțiile de credit, inclusiv să acorde sprijin în activitățile de verificare. În îndeplinirea atribuțiilor menționate la articolul 4, acestea urmează instrucțiunile furnizate de BCE .
(4b) În ceea ce privește atribuțiile stabilite la articolul 4, cu excepția alineatului 1 literele (a) și (b), BCE are responsabilitățile prevăzute la alineatul (1), iar autoritățile naționale competente au responsabilitățile prevăzute la alineatul (4c), în cadrul stabilit la alineatul (4d) și conform procedurilor prevăzute la alineatul (4e), în legătură cu supravegherea următoarelor instituții de credit, holdinguri financiare sau holdinguri financiare mixte sau sucursale cu sediul în state membre participante, care aparțin instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante:
— |
Cele care sunt mai puțin semnificative pe bază consolidată, la cel mai ridicat nivel de consolidare din statele membre participante, sau individual în cazul specific al sucursalelor cu sediul în state membre participante, care aparțin instituțiilor de credit cu sediul în state membre neparticipante. Caracterul semnificativ se evaluează pe baza următoarelor criterii:
|
În legătură cu primul paragraf de mai sus, o instituție de credit sau un holding financiar sau un holding financiar mixt nu sunt considerate mai puțin semnificative, în afara cazului în care acest lucru este justificat de circumstanțe speciale care urmează a fi specificate de metodologie, dacă este îndeplinită oricare dintre următoarele condiții:
(i) |
valoarea totală a activelor sale depășește 30 de miliarde de euro; sau |
(ii) |
raportul dintre totalul activelor sale și PIB al statului membru participant în care își are sediul depășește 20 %, cu excepția cazului în care valoarea totală a activelor sale nu depășește 5 miliarde de euro; sau |
(iii) |
ca urmare a unei notificări din partea autorității naționale competente conform căreia aceasta consideră că o astfel de instituție are o relevanță semnificativă pentru economia internă, BCE ia o decizie de confirmare a caracterului semnificativ ca urmare a unei evaluări cuprinzătoare efectuate de către BCE asupra respectivei instituții de credit, inclusiv o evaluare a bilanțului acesteia. |
BCE poate de asemenea, din proprie inițiativă, să considere că o anumită instituție are o relevanță semnificativă în cazul în care are sucursale bancare stabilite în mai mult de un stat membru participant, iar activele sau pasivele sale transfrontaliere reprezintă o parte semnificativă din totalul activelor sau pasivelor sale sub rezerva condițiilor prevăzute de metodologie.
Cele pentru care s-a solicitat direct asistență financiară publică din partea FESF sau a MSU sau care au beneficiat direct de o astfel de asistență financiară nu se consideră a fi mai puțin semnificative.
Fără a aduce atingere paragrafelor precedente, BCE îndeplinește atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament cu privire la cele mai importante trei instituții de credit din fiecare stat membru participant, cu excepția cazurilor care se justifică prin circumstanțe specifice.
(4c) În ceea ce privește instituțiile de credit menționate la alineatul (4b) și în cadrul stabilit la alineatul (4e):
(a) |
BCE emite regulamente, orientări sau instrucțiuni de ordin general pentru autoritățile naționale competente, în conformitate cu care autoritățile naționale competente desfășoară atribuțiile stabilite la articolul 4, cu excepția literelor (a) și (b), și adoptă decizii în materie de supraveghere. Astfel de instrucțiuni se pot referi la competențele specifice de la articolul 13b alineatul (2) pentru grupuri sau categorii de instituții de credit, în scopul de a asigura consecvența rezultatelor supravegherii în cadrul mecanismului de supraveghere unic; |
(b) |
Atunci când este necesar pentru a asigura aplicarea consecventă a unor înalte standarde de supraveghere, BCE poate, în orice moment și din inițiativă proprie, după consultarea autorităților naționale competente sau la solicitarea uneia dintre acestea, să decidă să exercite ea însăși în mod direct toate competențele relevante în legătură cu una sau mai multe instituții de credit menționate la alineatul (4b), inclusiv în cazul în care s-a solicitat sau s-a beneficiat indirect de asistență financiară din partea FESF sau MSU; |
(c) |
BCE exercită supraveghere asupra funcționării sistemului, pe baza responsabilităților și procedurilor stabilite la prezentul articol și în special la alineatul (4e) litera (c); |
(d) |
BCE se poate oricând folosi de competențele menționate la articolele 9-12; |
(e) |
De asemenea, BCE poate solicita, în mod ad-hoc sau permanent, informații din partea autorităților naționale competente, cu privire la îndeplinirea atribuțiilor desfășurate de către acestea în temeiul prezentului articol. |
(4d) Fără a aduce atingere alineatului (4c), autoritățile naționale competente exercită și sunt responsabile de atribuțiile menționate la articolul 4 alineatul (1) literele (aa), (c), (f), (g), (i) și (k) și de adoptarea tuturor deciziilor relevante în materie de supraveghere, în legătură cu instituțiile de credit menționate la alineatul (4b) primul paragraf, în cadrul și conform procedurilor prevăzute la alineatul (4e).
Fără a aduce atingere articolelor 9 – 12, autoritățile naționale competente și desemnate mențin competențele, în conformitate cu dreptul intern, de a obține informații din partea instituțiilor de credit, holdingurilor financiare, holdingurilor financiare mixte și întreprinderilor incluse în situația financiară consolidată a unei instituții de credit și de a desfășura inspecții la fața locului la respectivele instituții de credit, holdinguri financiare, holdinguri financiare mixte și întreprinderi. Autoritățile naționale competente informează BCE, în conformitate cu cadrul stabilit la alineatul (4e)), cu privire la măsurile adoptate în temeiul prezentului alineat și coordonează îndeaproape măsurile respective cu BCE.
Autoritățile naționale competente raportează către BCE în mod periodic cu privire la îndeplinirea activităților desfășurate în temeiul prezentului articol.
(4e) Pe baza consultării cu autoritățile naționale competente ale statelor membre participante, și pe baza unei propuneri din partea consiliului de supraveghere, BCE adoptă și publică cadrul de organizare a modalităților practice de punere în aplicare a prezentului articol. Cadrul include, cel puțin, următoarele:
(a) |
metodologia specifică pentru evaluarea criteriilor menționate la alineatul (4b) primul, al doilea și al treilea paragraf și a criteriilor conform cărora alineatul (4b) paragraful al patrulea încetează să se aplice unei anumite instituții de credit, precum și măsurile care rezultă în scopul punerii în aplicare a alineatelor (4c) și (4d). Aceste măsuri și metodologia pentru evaluarea criteriilor menționate la alineatul (4b) primul, al doilea și al treilea paragraf sunt revizuite pentru a reflecta eventualele modificări relevante și asigură faptul că, în cazul în care o bancă a fost considerată semnificativă sau mai puțin semnificativă, respectiva evaluare se modifică numai în cazul unor schimbări substanțiale și fără caracter tranzitoriu ale circumstanțelor, în special în a celora cu privire la situația băncii care sunt relevante pentru respectiva evaluare. |
(b) |
definiția procedurilor, inclusiv a termenelor, precum și posibilitatea de a elabora proiecte de decizii care urmează a fi transmise BCE spre analiză, referitoare la relația dintre BCE și autoritățile naționale competente, în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit care nu sunt considerate mai puțin semnificative în conformitate cu alineatul (4b); |
(c) |
definiția procedurilor, inclusiv a termenelor, referitoare la relația dintre BCE și autoritățile naționale competente, în ceea ce privește supravegherea instituțiilor de credit care sunt considerate mai puțin semnificative în conformitate cu alineatul (4b). Astfel de proceduri prevăd, în special, ca autoritățile naționale competente, în funcție de cazurile definite în cadru:
|
(4f) Ori de câte ori BCE este asistată de autoritățile naționale competente sau desemnate în scopul exercitării atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament, BCE și autoritățile naționale competente se conformează dispozițiilor din actele relevante ale Uniunii, în legătură cu alocarea responsabilităților și cu cooperarea dintre autoritățile competente din diverse state membre.
Articolul 6
Cooperare strânsă cu autoritățile competente ale statelor membre participante care nu au adoptat moneda euro
(1) În limitele prevăzute în prezentul articol, BCE îndeplinește atribuții le din domeniile menționate la articolul 4 alineatele (1) și (2) și la articolul 4a în legătură cu instituțiile de credit cu sediul într-un stat membru care nu a adoptat moneda euro, în cazul în care între BCE și autoritatea națională competentă a statului membru respectiv a fost instituită o cooperare strânsă, în conformitate cu prezentul articol.
În acest scop, BCE poate ▌adresa instrucțiuni autorității naționale competente a statului membru participant care nu a adoptat moneda euro .
(2) Cooperarea strânsă dintre BCE și autoritatea națională competentă a unui stat membru participant care nu a adoptat moneda euro se stabilește printr-o decizie adoptată de BCE, atunci când sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a) |
Statul membru în cauză notifică celorlalte state membre, Comisiei, BCE și ABE cererea de a iniția o cooperare strânsă cu BCE în ceea ce privește exercitarea atribuțiilor prevăzute la articolul 4 și la articolul 4a , în legătură cu toate instituțiile de credit care au sediul în statul membru în cauză , în conformitate cu articolul 5 ; |
(b) |
În notificare, statul membru vizat se angajează:
|
(c) |
Statul membru în cauză a adoptat legislația națională relevantă pentru a se asigura că autoritatea sa națională competentă va fi obligată să adopte toate măsurile referitoare la instituțiile de credit, solicitate de către BCE, în conformitate cu alineatul (5). |
▌
(4) Decizia prevăzută la alineatul (2) se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Decizia se aplică la 14 zile după publicare.
(5) În cazul în care BCE consideră că, referitor la atribuțiile prevăzute la alineatul (1), ar trebui adoptată o măsură de către autoritatea națională competentă a unui stat membru vizat în legătură cu o instituție de credit, un holding financiar sau un holding financiar mixt, aceasta adresează instrucțiuni respectivei autorități ▌, specificând un interval de timp relevant.
Acest interval de timp nu trebuie să fie mai mic de 48 de ore, cu excepția cazului în care adoptarea mai timpurie este indispensabilă pentru a preveni daune ireparabile. Autoritatea competentă a statului membru vizat trebuie să ia toate măsurile necesare, în conformitate cu obligația prevăzută la alineatul (2) litera (c).
(5a) BCE poate lua decizia de a transmite un avertisment statului membru în cauză cu privire la suspendarea sau încheierea cooperării strânse, dacă nu se întreprinde nicio acțiune corectoare decisivă în următoarele situații:
(a) |
atunci când , în opinia BCE, condițiile prevăzute la alineatul (2) literele (a)-(c) nu mai sunt îndeplinite de către un stat membru vizat; sau ▌ |
(b) |
atunci când, în opinia BCE, autoritatea națională competentă a unui stat membru nu acționează în conformitate cu obligația menționată la alineatul (2) litera (c) ▌. |
În cazul în care, în termen de 15 zile de la notificarea avertismentului, nu sunt luate astfel de măsuri corective, BCE poate suspenda sau încheia cooperarea strânsă cu respectivul stat membru.
Decizia se notifică statului membru în cauză și se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Decizia indică data de la care ▌se aplică, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii și de interesele legitime ale instituțiilor de credit.
(5b) Statul membru poate solicita BCE să încheie cooperarea strânsă în orice moment după expirarea unui termen de trei ani de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a deciziei adoptate de BCE pentru stabilirea cooperării strânse. Solicitarea explică motivele încheierii cooperării, inclusiv, dacă este relevant, posibilele consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statelor membre; În acest caz, BCE adoptă imediat o decizie de încetare a cooperării strânse și menționează data de la care se aplică într-o perioadă de maximum trei luni, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii și de interesele legitime ale instituțiilor de credit. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
(5c) Dacă un stat membru participant din afara zonei euro notifică BCE în conformitate cu articolul 19 alineatul (3) cu privire la dezacordul său motivat față de o obiecție a Consiliului guvernatorilor la un proiect de decizie a consiliului de supraveghere, Consiliul guvernatorilor își dă avizul, în termen de 30 de zile, cu privire la dezacordul motivat exprimat de statul membru și își confirmă sau își retrage obiecția, specificând motivele acțiunii respective.
În cazul în care Consiliul guvernatorilor își confirmă obiecția, statul membru participant din afara zonei euro poate notifica BCE faptul că decizia potențială legată de un posibil proiect modificat de decizie a consiliului de supraveghere nu are caracter obligatoriu în ceea ce îl privește.
BCE are în vedere apoi posibila suspendare sau încetare a cooperării strânse cu statul membru respectiv, ținând seama în mod corespunzător de eficacitatea supravegherii, și ia o decizie în acel sens.
BCE ține seama în special de următoarele considerații:
— |
dacă absența respectivei suspendări sau încetări ar putea pune în pericol integritatea MSU sau ar avea consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statelor membre; |
— |
dacă respectiva suspendare sau încetare ar avea consecințe negative semnificative în ceea ce privește responsabilitățile în materie fiscală ale statului membru care a notificat obiecția în conformitate cu articolul 19 alineatul (3); |
— |
dacă s-a asigurat sau nu că autoritatea națională competentă în cauză a adoptat măsuri care, în opinia BCE:
|
BCE include aceste considerații în decizia sa și le comunică statului membru în cauză.
(5d) În cazul în care nu este de acord cu un proiect de decizie a consiliului de supraveghere, un stat membru participant din afara zonei euro informează Consiliul guvernatorilor cu privire la dezacordul său motivat în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea proiectului de decizie. Consiliul guvernatorilor decide atunci în această privință în termen de cinci zile lucrătoare, ținând cont pe deplin de aceste motive, și oferă explicații scrise statului membru în cauză cu privire la decizia sa. Statul membru în cauză poate solicita BCE să pună capăt cooperării strânse, cu aplicare imediată, și nu va fi obligat să respecte decizia care decurge de aici.
(5e) Un stat membru care a încheiat cooperarea strânsă cu BCE nu poate iniția o nouă cooperare strânsă înainte de expirarea unui termen de trei ani de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene a deciziei BCE de încheiere a cooperării strânse.
Articolul 7
Relații internaționale
Fără a aduce atingere competențelor respective ale statelor statele membre și ale celorlalte instituții și organe ale Uniunii , inclusiv ABE, în ceea ce privește atribuțiile conferite de prezentul regulament Băncii Centrale Europene, BCE poate stabili contacte și încheia acorduri administrative cu autoritățile de supraveghere, organizațiile internaționale și administrațiile din țări terțe, sub rezerva unei coordonări corespunzătoare cu ABE. Aceste acorduri nu creează obligații juridice în ceea ce privește Uniunea și statele sale membre.
Capitolul III
Competențe ale BCE
Articolul 8
Competențe în materie de supraveghere și investigare
(1) În scopul exclusiv al îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) și al articolului 4a alineatul (2) , BCE este considerată , după caz, autoritatea competentă sau autoritatea desemnată a statelor membre participante, în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii ▌.
În același scop exclusiv, BCE ▌deține competențele și obligațiile prevăzute de prezentul regulament. De asemenea, BCE deține competențele și obligațiile deținute de autoritățile competente și desemnate în temeiul dreptului relevant al Uniunii, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul regulament. În special, BCE deține competențele enumerate în secțiunile 1 și 2 din prezentul capitol .
În măsura în care este necesar în vederea realizării atribuțiilor care îi sunt conferite de prezentul regulament, BCE poate solicita, prin intermediul unor instrucțiuni, acelor autorități naționale să facă uz de competențele lor în conformitate cu condițiile prevăzute în dreptul intern, în cazul în care prezentul regulament nu conferă BCE astfel de competențe. Respectivele autorități naționale informează integral BCE cu privire la exercitarea respectivelor competențe.
▌
(2a) BCE exercită competențele menționate la alineatul (1) în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf. În exercitarea competențelor proprii respective de investigare și de supraveghere, BCE și autoritățile naționale competente cooperează îndeaproape.
(2b) Prin derogare de la alineatul (1), în legătură cu instituțiile de credit cu sediul în state membre care au intrat într-o cooperare strânsă în temeiul articolului 6, BCE își exercită competențele în conformitate cu articolul 6.
Secțiunea 1
Competențe de investigare ▌
Articolul 9
Solicitări de informații
(1) Fără a aduce atingere competențelor menționate la articolul 8 alineatul (1) și sub rezerva condițiilor prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, BCE poate solicita furnizarea tuturor informațiilor necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, inclusiv a unor informații care trebuie furnizate la intervale repetate și în formate specificate în scopuri de supraveghere și în scopuri statistice aferente , de la următoarele persoane fizice sau juridice , sub rezerva articolului 4 :
(a) |
instituții de credit cu sediul în state membre participante ; |
(b) |
holdinguri financiare cu sediul în state membre participante ; |
(c) |
holdinguri financiare mixte cu sediul în state membre participante ; |
(d) |
holdinguri cu activitate mixtă cu sediul în state membre participante ; |
(e) |
persoane care aparțin entităților menționate la literele (a)-(d) […]; |
(f) |
părți terțe către care entitățile menționate la literele (a)-(d) au externalizat anumite funcții sau activități ▌. |
(2) Persoanele menționate la alineatul (1) furnizează informațiile solicitate. Dispozițiile privind secretul profesional nu scutesc aceste persoane de la datoria de a furniza informații. Furnizarea de informații nu se consideră o încălcare a secretului profesional.
(2a) În cazul în care BCE obține informații direct de la persoanele fizice sau juridice menționate la alineatul (1), aceasta pune aceste informații la dispoziția autorităților naționale competente în cauză.
Articolul 10
Investigații generale
(1) Pentru a-și îndeplini atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament și sub rezerva altor condiții prevăzute de dreptul relevant al Uniunii, BCE poate efectua toate investigațiile necesare în legătură cu orice persoană menționată la articolul 9 alineatul (1) literele (a)- (f) stabilită sau care se află într-un stat membru participant .
În acest scop, BCE are dreptul:
(a) |
să solicite prezentarea de documente; |
(b) |
să examineze evidențele și registrele persoanelor menționate la articolul 9 alineatul (1) literele (a)- (f) și să ridice copii sau extrase ale acestor evidențe și registre; |
(c) |
să obțină explicații scrise sau orale de la orice persoană menționată la articolul 9 alineatul (1) literele (a) -(f) sau de la reprezentanții ori personalul acesteia; |
(d) |
să intervieveze orice altă persoană ▌care consimte să fie intervievată în scopul colectării de informații referitoare la obiectul unei investigații; |
(2) Persoanele prevăzute la articolul 9 alineatul (1) literele (a) -(f) fac obiectul investigațiilor lansate pe baza unei decizii a BCE.
Atunci când o persoană obstrucționează desfășurarea investigației, autoritatea națională competentă din statul membru participant în care sunt situate sediile respective acordă , în conformitate cu dreptul intern, asistența necesară, inclusiv ▌, în cazurile menționate la articolele 11 și 12, facilitarea accesului BCE la sediile comerciale ale persoanelor juridice menționate la articolul 9 alineatul (1) literele (a)- (f) , astfel încât drepturile sus-menționate să poată fi exercitate.
Articolul 11
Inspecții la fața locului
(1) Pentru a-și îndeplini atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament și sub rezerva altor condiții prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, BCE poate efectua, în conformitate cu articolul 12 și sub rezerva notificării prealabile a autorității naționale competente vizate, toate inspecțiile necesare la fața locului, la sediile comerciale ale persoanelor juridice menționate la articolul 9 alineatul (1) literele (a)- (f) și la sediul oricărei alte întreprinderi incluse în supravegherea consolidată pentru care BCE este autoritatea responsabilă cu supravegherea consolidată în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (i) . Atunci când desfășurarea corespunzătoare și eficiența inspecției impun acest lucru, BCE poate efectua inspecția la fața locului fără să le anunțe în prealabil pe acele persoane juridice .
(2) Funcționarii și alte persoane autorizate de BCE pentru a efectua o inspecție la fața locului pot intra în orice sediu comercial și pe orice teren al persoanelor juridice care fac obiectul unei decizii de investigare adoptate de BCE și dețin toate competențele prevăzute la articolul 10 alineatul (1). ▌
(3) Persoanele juridice prevăzute la articolul 9 alineatul (1) literele (a)- (f) fac obiectul inspecțiilor la fața locului▌ pe baza unei decizii a BCE.
(4) Funcționarii și alte persoane care îi însoțesc, autorizate sau numite de autoritatea națională competentă din statul membru în care urmează să se desfășoare inspecția, ▌asistă în mod activ funcționarii BCE și celelalte persoane autorizate de către aceasta , sub supravegherea și în coordonarea BCE . În acest scop, aceștia beneficiază de competențele prevăzute la alineatul (2). Funcționarii autorității naționale competente a statului membru participant în cauză au, de asemenea, dreptul de a participa ▌la inspecțiile la fața locului.
(5) În cazul în care funcționarii și celelalte persoane care îi însoțesc , autorizate sau numite de către BCE, constată că o persoană se opune unei inspecții dispuse în temeiul prezentului articol, autoritatea națională competentă a statului membru participant în cauză le acordă asistența necesară , în conformitate cu dreptul intern. În măsura în care acest lucru este necesar inspecției, această asistență include sigilarea oricărui sediu comercial, registru sau evidență. În cazul în care autoritatea națională competentă în cauză nu deține această prerogativă, aceasta face uz de competențele sale pentru a solicita asistența necesară altor autorități naționale .
Articolul 12
Autorizarea de către o autoritate judiciară
(1) Dacă inspecțiile la fața locului prevăzute la articolul 11 alineatele (1) și (2) sau asistența menționată la articolul 11 alineatul (5) necesită o autorizație din partea unei autorități judiciare în temeiul normelor naționale, această autorizație trebuie solicitată.
(2) În cazul în care autorizația menționată la alineatul (1) este solicitată, autoritatea judiciară națională verifică autenticitatea deciziei BCE și se asigură că măsurile coercitive preconizate nu sunt nici arbitrare, nici excesive, având în vedere obiectul inspecției. Cu ocazia verificării proporționalității măsurilor coercitive, autoritatea judiciară națională poate solicita BCE explicații detaliate, în special cu privire la motivele pentru care BCE suspectează că a avut loc o încălcare a actelor prevăzute la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf , cu privire la gravitatea respectivei încălcări și la natura implicării persoanei supuse măsurilor coercitive. Autoritatea judiciară națională nu trebuie să controleze însă necesitatea efectuării inspecției sau să solicite să-i fie furnizate informațiile conținute în dosarul BCE. Curtea de Justiție a Uniunii Europene este singurul organism care poate controla legalitatea deciziei BCE.
SECȚIUNEA 2
Competențe specifice de supraveghere
Articolul 13
Autorizare
(1) Orice cerere de autorizare privind inițierea activității unei instituții de credit care urmează să fie înființată într-un stat membru participant trebuie înaintată autorităților naționale competente ale statului membru în care urmează să fie înființată instituția de credit, în conformitate cu cerințele prevăzute în dreptul național relevant .
(1a) În cazul în care solicitantul respectă toate condițiile de autorizare prevăzute în dreptul național relevant al statului membru respectiv, autoritatea națională competentă, în termenul prevăzut de dreptul național relevant, elaborează un proiect de decizie pentru a propune Băncii Centrale Europene să acorde autorizația. Proiectul de decizie se notifică Băncii Centrale Europene și solicitantului autorizării. În alte cazuri, autoritatea națională competentă respinge cererea de autorizare.
(1b) Proiectul de decizie se consideră adoptat în afara cazului în care BCE înaintează obiecții în termen maxim de 10 de zile lucrătoare, termen care, în cazuri justificate în mod corespunzător, se poate prelungi o singură dată, pentru aceeași perioadă. BCE ridică obiecții cu privire la proiectul de decizie doar în cazul în care nu sunt respectate condițiile de autorizare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii. BCE declară în scris motivele care stau la baza respingerii.
(1c) Autoritatea națională competentă notifică solicitantului autorizării decizia adoptată în conformitate cu alineatele (1a) și (1b).
(2) Sub rezerva alineatului (2a) , BCE poate retrage autorizația în cazurile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii, din proprie inițiativă , în urma consultărilor cu autoritatea națională competentă din statul membru participant în care își are sediul instituția de credit, sau la propunerea autorității naționale competente a statului membru participant în care instituția de credit își are sediul. Consultările respective asigură în special că, înaintea luării de decizii cu privire la retragere, BCE acordă suficient timp autorităților naționale pentru a decide asupra măsurilor de remediere necesare, inclusiv asupra eventualelor măsuri de rezoluție, și ține seama de acestea.
Atunci când autoritatea națională competentă care a propus autorizarea în conformitate cu alineatul (1) consideră că autorizația trebuie retrasă în conformitate cu dreptul național relevant, aceasta înaintează o propunere Băncii Centrale Europene în acest sens . În acest caz, BCE ia o decizie pe baza retragerii propuse ținând cont pe deplin de justificarea pentru retragere prezentată de autoritatea națională competentă.
(2a) În măsura în care autoritățile naționale își păstrează competența de rezoluție a instituțiilor de credit, în cazurile în care consideră că retragerea autorizației ar aduce atingere punerii în aplicare adecvate sau acțiunilor necesare pentru soluționarea situațiilor de criză sau pentru menținerea stabilității financiare, acestea își notifică obiecția în mod corespunzător către BCE, explicând în detaliu prejudiciul pe care o retragere l-ar genera în sensul respectiv. În aceste cazuri, BCE se abține de la a proceda la retragere pentru o perioadă convenită în comun cu autoritățile naționale. BCE poate decide să extindă respectiva perioadă dacă este de părere că s-au înregistrat suficiente progrese. Cu toate acestea, dacă BCE determină printr-o decizie motivată că autoritățile naționale nu au pus în aplicare acțiuni corespunzătoare pentru menținerea stabilității financiare, retragerea autorizațiilor se aplică imediat.
Articolul 13a
Evaluarea achizițiilor de participații calificate
(1) Fără a aduce atingere excepțiilor prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (b), orice notificare a unei achiziții de participație calificată într-o instituție de credit cu sediul într-un stat membru participant sau orice informație conexă se înaintează autorităților naționale competente ale statului membru în care instituția de credit își are sediul, în conformitate cu cerințele prevăzute în dreptul național relevant, pe baza actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf.
(2) Autoritatea națională competentă evaluează achiziția propusă și transmite BCE notificarea și o propunere de decizie de a se opune sau nu achiziției, pe baza criteriilor prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, cu cel puțin zece zile lucrătoare înainte de expirarea perioadei de evaluare relevante prevăzute de dreptul relevant al Uniunii și sprijină BCE în conformitate cu articolul 5.
(3) BCE decide dacă se opune achiziției pe baza criteriilor de evaluare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii și în conformitate cu procedura și în termenul de evaluare prevăzute în dreptul Uniunii.
Articolul 13b
Competențe de supraveghere
(1) În scopul îndeplinirii atribuțiilor menționate la articolul 4 alineatul (1) și fără a aduce atingere celorlalte competențe conferite BCE, aceasta dispune de competențele prevăzute la alineatul (2) de a solicita oricărei instituții de credit, holding financiar sau holding financiar mixt din state membre participante să ia măsurile necesare într-un stadiu timpuriu pentru a aborda problemele relevante în oricare dintre următoarele circumstanțe:
(a) |
instituția de credit nu îndeplinește cerințele prevăzute de actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf; |
(b) |
BCE dispune de probe conform cărora este probabil ca instituția de credit să încalce cerințele prevăzute de actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf în următoarele 12 luni; |
(c) |
în baza unei constatări, în cadrul unei supravegheri prudențiale în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (g), conform căreia modalitățile, strategiile, procesele și mecanismele puse în aplicare de instituția de credit și fondurile proprii și lichiditățile deținute de aceasta nu asigură o bună gestionare și reglementare a riscurilor acesteia. |
(2) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 8 alineatul (1), BCE dispune de următoarele competențe:
(a) |
de a solicita instituțiilor să dețină fonduri proprii în plus față de cerințele de capital prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf legate de elementele de risc și de riscurile nereglementate în actele relevante ale Uniunii; |
(b) |
de a solicita consolidarea modalităților, proceselor, mecanismelor și strategiilor; |
(c) |
de a solicita instituțiilor să prezinte un plan de restabilire a conformității cu cerințele de supraveghere în temeiul actelor menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf și de a stabili un termen pentru punerea în aplicare a acestuia, inclusiv îmbunătățiri ale planului respectiv în ceea ce privește sfera de aplicare și termenul; |
(d) |
de a solicita instituțiilor să aplice o politică specifică de constituire de provizioane sau un tratament specific al activelor în ceea ce privește cerințele de fonduri proprii; |
(e) |
de a restrânge sau limita activitățile, operațiunile sau rețeaua instituțiilor sau de a solicita cesiunea activităților care prezintă riscuri excesive pentru viabilitatea unei instituții; |
(f) |
de a solicita reducerea riscului inerent în activitățile, produsele și sistemele instituțiilor; |
(g) |
de a solicita instituțiilor limitarea componentei variabile a remunerației la un procent din veniturile nete, dacă nivelul acesteia nu este în concordanță cu menținerea unei baze solide de capital; |
(h) |
de a solicita instituțiilor să utilizeze profiturile nete pentru a-și consolida fondurile proprii; |
(i) |
de a restrânge sau interzice distribuirile de către instituție către acționari, membri sau către deținătorii unor instrumente suplimentare de rangul 1, în cazul în care interdicția nu constituie o situație de nerespectare a obligațiilor de plată de către instituția respectivă; |
(j) |
de a impune cerințe de raportare suplimentară sau cu o frecvență mai ridicată, inclusiv de raportare cu privire la situația capitalurilor și pozițiile de lichiditate; |
(k) |
de a impune cerințe de lichiditate specifice, inclusiv restricții cu privire la neconcordanța de scadențe dintre active și pasive; |
(l) |
de a solicita publicarea de informații suplimentare; |
(m) |
de a elimina în orice moment membri din organismele de conducere ale instituțiilor de credit, care nu îndeplinesc cerințele prevăzute în actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf. |
Articolul 14
Competențe ale autorităților–gazdă și cooperarea pentru supravegherea consolidată
(1) Procedurile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii referitoare la instituțiile de credit care intenționează să înființeze o sucursală sau să își exercite libertatea de a presta servicii prin exercitarea propriilor activități pe teritoriul unui alt stat membru, precum și competențele aferente ale statelor membre de origine și gazdă se aplică între statele membre participante numai în sensul atribuțiilor care nu au fost conferite BCE prin articolul 4 din prezentul regulament.
(2) Dispozițiile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii în ceea ce privește cooperarea dintre autoritățile competente din diferite state membre la efectuarea supravegherii pe bază consolidată nu se aplică în măsura în care BCE este singura autoritate competentă implicată .
(2a) În îndeplinirea atribuțiilor care îi revin în temeiul articolelor 4 și 4a, BCE asigură un echilibru echitabil între toate statele membre participante în conformitate cu articolul 5 alineatul (8) și, în relația sa cu statele membre neparticipante, respectă echilibrul între statele membre de origine și statele membre-gazdă în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
Articolul 15
Sancțiuni administrative
(1) În scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, atunci când instituțiile de credit, holdingurile financiare sau holdingurile financiare mixte încalcă, în mod intenționat sau din neglijență, o dispoziție a unor acte relevante și direct aplicabile de drept al Uniunii în legătură cu care autorităților competente li se pun la dispoziție sancțiuni administrative pecuniare în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii, BCE poate impune sancțiuni administrative pecuniare de până la de două ori valoarea profiturilor obținute sau a pierderilor evitate ca urmare a încălcării, atunci când acestea pot fi stabilite, sau de până la 10 % din cifra de afaceri anuală totală a unei persoane juridice pentru exercițiul financiar precedent , astfel cum este definită în dreptul relevant al Uniunii, sau orice alte astfel de sancțiuni pecuniare prevăzute în dreptul relevant al Uniunii .
(2) Dacă persoana juridică este o filială a unei întreprinderi-mamă, cifra de afaceri totală anuală pertinentă menționată la alineatul (1) este cea care rezultă din conturile consolidate ale întreprinderii-mamă ultime, în exercițiul financiar precedent.
(3) Sancțiunile aplicate trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive. Pentru a stabili dacă trebuie impusă o sancțiune și pentru a determina sancțiunea corespunzătoare, BCE procedează în conformitate cu articolul 8 alineatul (2a) .
(4) BCE aplică prezentul articol în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf, inclusiv procedurile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului, după caz .
(5) În cazurile care nu intră sub incidența alineatului (1), atunci când acest lucru este necesar pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, BCE poate solicita autorităților naționale competente să inițieze proceduri în vederea luării de măsuri pentru a garanta impunerea de sancțiuni corespunzătoare , în conformitate cu actele menționate la articolul 4 alineatul (3) primul paragraf și cu legislația națională relevantă care conferă competențe speciale care nu sunt cerute în prezent de dreptul Uniunii . Sancțiunile aplicate de către autoritățile naționale competente vor fi eficiente, proporționale și disuasive.
Primul paragraf se aplică în special sancțiunilor pecuniare care urmează să fie impuse instituțiilor de credit, holdingurilor financiare sau holdingurilor financiare mixte pentru încălcări ale legislației naționale de transpunere a directivelor relevante ale UE, precum și oricăror sancțiuni administrative sau măsuri care urmează să fie impuse membrilor consiliului de administrație al unei instituții de credit, al unui holding financiar sau al unui holding financiar mixt sau oricăror alte persoane care sunt responsabile, în temeiul dreptului național, de comiterea unei încălcări de către o instituție de credit, un holding financiar sau un holding financiar mixt.
(6) BCE publică orice sancțiune menționată la alineatul (1) , indiferent dacă aceasta face sau nu obiectul unei acțiuni în justiție, în cazurile și conform condițiilor prevăzute în dreptul relevant al Uniunii .
(7) Fără a aduce atingere alineatelor (1)-(6), în scopul îndeplinirii atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, în caz de încălcare a regulamentelor sau a deciziilor BCE, aceasta poate impune sancțiuni în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98.
Capitolul IV
Principii organizaționale
Articolul 16
Independență
(1) La îndeplinirea sarcinilor atribuite prin prezentul regulament, BCE și autoritățile naționale cu responsabilități în cadrul MSU acționează independent. Membrii consiliului de supraveghere și ai comitetului director acționează independent și obiectiv, în interesul întregii Uniuni și nu cer și nici nu primesc instrucțiuni din partea instituțiilor sau a organismelor Uniunii, din partea vreunui guvern al unui stat membru sau a altui organism public sau privat.
(2) Instituțiile, organele, oficiile și agențiile Uniunii, pe de o parte, și guvernele statelor membre, pe de altă parte , precum și orice alt organ respectă această independență.
(2a) În urma examinării de către consiliul de supraveghere a necesității unui cod de conduită, Consiliul guvernatorilor elaborează și publică un cod de conduită pentru personalul BCE și pentru managerii implicați în supravegherea bancară în special cu privire la conflictele de interese.
Articolul 17
Răspundere și raportare
(1) BCE este responsabilă în fața Parlamentului European și a Consiliului pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, în conformitate cu prezentul capitol.
(1a) BCE prezintă anual Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Eurogrupului un raport privind executarea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, incluzând informații cu privire la evoluția preconizată a structurii și a cuantumului taxelor de supraveghere menționate la articolul 24.
(1b) Președintele consiliului de supraveghere al BCE prezintă raportul sus-menționat în mod public Parlamentului European și Eurogrupului în prezența reprezentanților oricărui stat membru participant care nu a adoptat moneda euro.
(1c) La cererea Eurogrupului, președintele consiliului de supraveghere al BCE poate fi audiat de către Eurogrup cu privire la executarea atribuțiilor sale de supraveghere, în prezența reprezentanților din oricare stat membru participant care nu a adoptat moneda euro.
(1d) La cererea Parlamentului European, președintele consiliului de supraveghere participă la o audiere organizată de comisiile competente ale Parlamentului cu privire la executarea sarcinilor de supraveghere ale acestuia.
(1e) În conformitate cu procedurile sale, BCE răspunde oral sau în scris întrebărilor care i-au fost adresate de Parlamentul European în conformitate cu procedurile Eurogrup și în prezența reprezentanților din oricare stat membru participant care nu a adoptat moneda euro.
(1f) Atunci când Curtea de Conturi Europeană examinează eficiența operațională a conducerii BCE în temeiul articolului 27 alineatul (2) din statutul BCE, aceasta ține seama de asemenea de atribuțiile în materie de supraveghere conferite BCE în temeiul prezentului regulament.
(1 g) La cerere, președintele consiliului de supraveghere poartă discuții confidențiale neconsemnate în scris, în spatele ușilor închise, cu președintele și vicepreședinții comisiei competente a Parlamentului European în ceea ce privește atribuțiile de supraveghere ale consiliului, în măsura în care astfel de discuții sunt necesare pentru exercitarea competențelor Parlamentului European în temeiul tratatului. Se încheie un acord între Parlamentul European și BCE cu privire la modalitățile detaliate de organizare a unor astfel de discuții, cu scopul de a se asigura confidențialitatea deplină, în conformitate cu obligațiile de confidențialitate impuse BCE în calitate de autoritate competentă în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii.
(1h) BCE cooperează cu sinceritate în cazul oricăror controale efectuate de către Parlament, în conformitate cu tratatul. BCE și Parlamentul încheie acorduri adecvate cu privire la modalitățile practice de exercitare a responsabilității democratice și a supravegherii în cadrul exercitării atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament. Respectivele acorduri se referă, printre altele, la accesul la informații, cooperarea în cadrul investigațiilor și informații privind procedura de selecție a președintelui.
Articolul 17a
Parlamentele naționale
(1) Atunci când înaintează raportul prevăzut la articolul 17 alineatul (2), BCE transmite raportul respectiv simultan și direct parlamentelor naționale ale statelor membre participante.
Parlamentele naționale pot adresa BCE comentarii motivate cu privire la raportul respectiv.
(2) Aplicând propriile proceduri, parlamentele naționale ale statelor membre participante pot solicita BCE să furnizeze un răspuns scris la orice comentariu sau întrebare adresată de acestea către BCE cu privire la funcțiile BCE în temeiul prezentului regulament.
(3) Parlamentul național al unui stat membru participant poate invita președintele sau un membru al consiliului de supraveghere să participe la un schimb de opinii referitor la supravegherea instituțiilor de credit din statul membru respectiv, împreună cu un reprezentant al autorității naționale competente.
(4) Prezentul regulament nu aduce atingere răspunderii autorităților naționale competente în fața parlamentelor naționale în conformitate cu dreptul național în ceea ce privește îndeplinirea atribuțiilor care nu sunt conferite BCE în temeiul prezentului regulament și realizarea activităților desfășurate de respectivele autorități în conformitate cu articolul 5.
Articolul 17b
Procesul echitabil pentru adoptarea de decizii în materie de supraveghere
(1) Înainte de adoptarea deciziilor în materie de supraveghere, în conformitate cu articolul 4 și cu secțiunea 2, BCE acordă persoanelor care fac obiectul procedurilor posibilitatea de a fi audiate. BCE își fundamentează deciziile doar pe obiecțiile asupra cărora părțile în cauză au putut prezenta comentarii.
Primul paragraf nu se aplică dacă sunt necesare acțiuni urgente de prevenire a unor prejudicii grave în sistemul financiar. Într-o asemenea situație, BCE poate adopta o decizie provizorie și acordă persoanelor în cauză posibilitatea de a fi audiate cât mai curând posibil după adoptarea deciziei.
(2) Drepturile la apărare ale persoanelor în cauză sunt pe deplin garantate în cadrul procedurilor. Acestea au drept de acces la dosarul BCE, sub rezerva interesului legitim al altor persoane de a-și proteja secretele economice. Dreptul de acces la un dosar nu se referă și la informațiile confidențiale.
Deciziile BCE menționează motivele pe care se întemeiază.
Articolul 17c
Raportarea încălcărilor
BCE asigură implementarea unor mecanisme eficace pentru raportarea încălcării actelor juridice menționate la articolul 4 alineatul (3) de către instituțiile de credit, holdingurile financiare ori holdingurile financiare mixte sau autoritățile competente, inclusiv proceduri specifice pentru recepționarea rapoartelor privind încălcările și acțiunile ulterioare ce se impun. Aceste proceduri sunt conforme cu legislația UE în materie și asigură respectarea următoarelor principii: protecția adecvată a persoanelor care raportează încălcări, protecția datelor personale și protecția adecvată a persoanei incriminate.
Articolul 17d
Comitetul administrativ de control
(1) BCE instituie un comitet administrativ de control pentru efectuarea controlului administrativ intern al deciziilor luate de BCE în exercitarea competențelor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, în urma transmiterii unei cereri de control în conformitate cu alineatul (5). Sfera de aplicare a controlului administrativ intern se referă la conformitatea procedurală și de fond cu prezentul regulament a acestor decizii.
(2) Comitetul administrativ de control este alcătuit din cinci persoane de înaltă reputație din statele membre, care au făcut dovada cunoștințelor și a experienței profesionale în domeniu, inclusiv a experienței în materie de supraveghere la un nivel suficient de înalt în sectorul bancar sau al altor servicii financiare, excluzând personalul actual al BCE, al autorităților competente sau al altor instituții naționale sau instituții, organe, birouri și agenții ale Uniunii implicat în exercitarea atribuțiilor care intră în sfera de competențe conferite BCE prin prezentul regulament. Comitetul administrativ de control dispune de suficiente resurse și cunoștințe de specialitate pentru a evalua exercitarea competențelor BCE în temeiul prezentului regulament. Membrii comitetului administrativ de control și doi supleanți sunt numiți de BCE pentru un mandat de cinci ani care poate fi reînnoit o singură dată, în urma unei invitații publice de depunere a candidaturilor publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Aceștia nu sunt constrânși să respecte nicio instrucțiune.
(3) Comitetul administrativ de control decide cu o majoritate de minim trei din cei cinci membri.
(4) Membrii comitetului de control acționează independent și în interes public. În acest scop, aceștia fac o declarație publică a angajamentelor și o declarație publică a intereselor în care includ orice interes direct sau indirect care ar putea fi considerat prejudiciabil pentru independența lor sau inexistența acestor interese.
(5) Orice persoană fizică sau juridică poate solicita, în cazurile menționate la alineatul (1), controlul unei decizii luate de BCE în temeiul prezentului regulament care vizează persoana respectivă sau care o privește în mod direct și personal. O cerere de control formulată împotriva unei decizii a Consiliului guvernatorilor menționată la alineatul (7) nu este admisibilă.
(6) Toate cererile de control, care includ motivele formulării lor, se depun în scris la BCE în termen de o lună de la data la care decizia este comunicată persoanei care solicită controlul sau, în absența acesteia, de la data la care persoana ia cunoștință de decizia respectivă, după caz.
(7) După ce se pronunță asupra admisibilității controlului, comitetul administrativ de control formulează un aviz într-un termen care să corespundă caracterului mai mult sau mai puțin urgent al chestiunii și la cel târziu două luni de la primirea cererii și îl transmite consiliului de supraveghere în vederea pregătirii unui nou proiect de decizie. Consiliul de supraveghere ia în considerare avizul comitetului administrativ de control și transmite imediat Consiliului guvernatorilor un nou proiect de decizie. Noul proiect de decizie abrogă decizia inițială, o înlocuiește cu o decizie cu un conținut identic sau o înlocuiește cu o decizie modificată. Noul proiect de decizie este considerat ca fiind adoptat cu excepția cazului în care Consiliul guvernatorilor ridică obiecții în termen de zece zile lucrătoare.
(8) O cerere de control formulată în temeiul alineatului (5) nu are efect suspensiv. Cu toate acestea, în cazul în care consideră că circumstanțele impun acest lucru, Consiliul guvernatorilor poate, la propunerea comitetului administrativ de control, să suspende aplicarea deciziei contestate.
(9) Avizul comitetului administrativ de control, noul proiect de decizie înaintat de consiliul de supraveghere și decizia adoptată de Consiliul guvernatorilor în conformitate cu prezentul articol sunt motivate și se notifică părților.
(10) BCE adoptă o decizie de stabilire a normelor de funcționare a comitetului administrativ.
(11) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului de a introduce acțiuni în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene în conformitate cu tratatele.
Articolul 18
Separarea de funcția de politică monetară
(1) La îndeplinirea atribuțiilor conferite prin prezentul regulament, BCE urmărește exclusiv obiectivele stabilite prin prezentul regulament.
(2) BCE îndeplinește atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament separat de atribuțiile sale legate de politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. Atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu interferează cu atribuțiile BCE legate de politica monetară și nici nu sunt determinate de acestea din urmă. Totodată, atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu interferează cu atribuțiile BCE referitoare la Comitetul european pentru risc sistemic și nici cu orice alte atribuții. BCE raportează Parlamentului European și Consiliului în legătură cu modul în care s-a conformat acestei dispoziții. Atribuțiile conferite BCE prin prezentul regulament nu impietează asupra monitorizării permanente a solvabilității contrapărților sale la politica monetară.
Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor conferite BCE prin prezentul regulament este separat din punct de vedere organizațional și face obiectul unei organizări ierarhice separate față de personalul implicat în îndeplinirea altor atribuții ale BCE.
(3) În sensul alineatelor (1) și (2), BCE adoptă și publică toate normele interne necesare, inclusiv cele privind secretul profesional și schimbul de informații între cele două domenii funcționale .
(3a) BCE se asigură că funcționarea Consiliului guvernatorilor este complet separată în ceea ce privește funcția monetară față de cea de supraveghere. O astfel de diferențiere cuprinde reuniuni și ordini de zi strict separate.
(3b) Pentru a asigura separarea atribuțiilor de politică monetară de cele de supraveghere, BCE instituie un grup de mediere. Acest grup soluționează diferențele de opinii exprimate de autoritățile competente ale statelor membre participante care sunt vizate cu privire la o anumită obiecție a Consiliului guvernatorilor la adresa unui proiect de decizie a consiliului de supraveghere. În componența grupului respectiv intră câte un membru din partea fiecărui stat membru participant, ales de fiecare stat membru dintre membrii Consiliului guvernatorilor și ai consiliului de supraveghere; grupul ia decizii cu majoritate simplă, fiecare membru având dreptul la câte un vot. BCE adoptă și publică regulamentul de instituire a unui astfel de grup de mediere și regulamentul său de procedură.
Articolul 19
Consiliul de supraveghere
(1) Planificarea și executarea atribuțiilor conferite BCE este realizată integral de un organism intern format din președintele și din vicepreședintele acestuia, numiți în conformitate cu alineatul (1b), și patru reprezentanți ai BCE numiți în conformitate cu alineatul (1d) și din câte un reprezentant al autorității naționale competente de supraveghere a instituțiilor de credit din fiecare stat membru participant (denumit în continuare „consiliul de supraveghere”). Toți membrii consiliului de supraveghere acționează în interesul Uniunii în ansamblul ei.
Dacă autoritatea competentă nu este o bancă centrală, membrul consiliului de supraveghere menționat în prezentul alineat poate decide să aducă un reprezentant al băncii centrale din statul membru. În sensul procedurii de vot prevăzute la alineatul (1e), reprezentanții autorităților dintr-un anumit stat membru sunt considerați împreună ca fiind un singur membru.
(1a) În conformitate cu prezentul regulament, numirile în cadrul consiliului de supraveghere respectă principiile echilibrului de gen, experienței și calificării.
(1b) După audierea consiliului de supraveghere, BCE prezintă Parlamentului European, spre aprobare, o propunere de numire a președintelui și a vicepreședintelui. În urma aprobării acestei propuneri, Consiliul adoptă o decizie de punere în aplicare pentru numirea președintelui și a vicepreședintelui consiliului de supraveghere. Președintele este ales pe baza unei proceduri de selecție deschise, referitor la care Parlamentul European și Consiliul sunt permanent informate în mod corespunzător, din rândul persoanelor cu reputație și experiență recunoscute în chestiuni bancare și financiare și care nu sunt membri ai Consiliului guvernatorilor. Vicepreședintele consiliului de supraveghere este ales din rândul membrilor Comitetului executiv al BCE. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
După ce este numit, președintele este un angajat cu normă plină și nu deține alte funcții în cadrul autorităților naționale competente. Mandatul este de cinci ani și nu poate fi reînnoit.
(1c) În cazul în care președintele consiliului de supraveghere nu mai îndeplinește condițiile necesare în scopul exercitării atribuțiilor sale sau comite o abatere gravă, Consiliul poate, ca urmare a unei propuneri din partea BCE, care a fost aprobată de către Parlament, să adopte o decizie de punere în aplicare pentru demiterea președintelui din funcție. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
În urma retragerii obligatorii a vicepreședintelui consiliului de supraveghere din rândul membrilor Comitetului executiv, pronunțate în conformitate cu statutul SEBC și al BCE, Consiliul poate, ca urmare a unei propuneri din partea BCE, care a fost aprobată de către Parlamentul European, să adopte o decizie de punere în aplicare pentru demiterea vicepreședintelui din funcție. Consiliul acționează cu majoritate calificată, fără să ia în considerare votul membrilor Consiliului care nu sunt state membre participante.
În acest sens, Parlamentul European sau Consiliul poate informa BCE asupra faptului că, în opinia sa, sunt îndeplinite condițiile pentru demiterea din funcție a președintelui sau a vicepreședintelui consiliului de supraveghere, informare la care BCE trebuie să răspundă.
(1d) Cei patru reprezentanți ai BCE numiți de către Consiliul guvernatorilor nu îndeplinesc atribuții legate direct de funcția monetară a BCE. Toți reprezentanții BCE au drepturi de vot.
(1e) Deciziile consiliului de supraveghere se iau cu o majoritate simplă a membrilor săi. Fiecare membru dispune de un vot. În caz de egalitate, președintele dispune de un vot decisiv.
(1f) Prin derogare de la alineatul (1e), consiliul de supraveghere ia decizii cu privire la adoptarea regulamentelor în temeiul articolului 4 alineatul (3), pe baza unei majorități calificate a membrilor săi, astfel cum este definit în articolul 16 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană și în articolul 3 din Protocolul (nr. 36) privind dispoziții tranzitorii pentru membrii care reprezintă autoritățile statelor membre participante. Fiecare dintre cei patru reprezentanți ai BCE numiți de Consiliul guvernatorilor are dreptul la un vot egal cu valoarea mediană a votului celorlalți membri.
(1 g) Fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 5, consiliul de supraveghere va efectua lucrări pregătitoare cu privire la atribuțiile de supraveghere conferite BCE și va propune Consiliului guvernatorilor BCE proiecte complete de decizii spre adoptare de către acesta din urmă, în temeiul unei proceduri care urmează a fi stabilită de către BCE. Proiectele de decizii se vor transmite în același timp autorităților naționale competente ale statelor membre în cauză. Un proiect de decizie se va considera adoptat, cu excepția cazului în care Consiliul guvernatorilor obiectează într-un termen care urmează să fie stabilit în procedura menționată anterior, dar care nu depășește o perioadă maximă de 10 zile lucrătoare. Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru participant din afara zonei euro nu este de acord cu un proiect de decizie a consiliului de supraveghere, se aplică procedura stabilită la articolul 6 alineatul (5d). În situații de urgență, perioada sus-menționată nu depășește 48 de ore. În cazul în care Consiliul guvernatorilor obiectează cu privire la un proiect de decizie, acesta își expune motivele în scris, menționând în special preocupările în materie de politică monetară. În cazul în care o decizie este modificată în urma unei obiecții ridicate de Consiliul guvernatorilor, un stat membru participant care nu a adoptat moneda euro poate notifica BCE cu privire la dezacordul său justificat față de obiecție, caz în care se aplică procedura prevăzută la articolul 6 alineatul (5c).
(1h) Activitățile consiliului de supraveghere, inclusiv pregătirea reuniunilor în mod permanent, sunt sprijinite de un secretariat.
(1i) Votând în conformitate cu normele prevăzute la alineatul (1e), Consiliul de supraveghere alege dintre membrii săi un comitet director cu o componență mai limitată, care sprijină activitățile sale, inclusiv pregătirea reuniunilor.
Comitetul director al consiliului de supraveghere nu are nicio putere de decizie. Comitetul director este condus de președintele sau, în situațiile excepționale în care președintele lipsește, de vicepreședintele consiliului de supraveghere. Componența comitetului director asigură un echilibru corect și o rotație justă a autorităților naționale competente. Comitetul director este alcătuit din maximum zece membri, inclusiv președintele, vice-președintele și un reprezentant suplimentar din partea BCE. Comitetul director își îndeplinește atribuțiile de pregătire în interesul Uniunii în ansamblu și conlucrează în condiții de transparență deplină cu consiliul de supraveghere .
▌
(6) Un reprezentant al Comisiei Europene poate participa ca observator la reuniunile consiliului de supraveghere , pe bază de invitație. Observatorii nu au acces la informații confidențiale privind instituțiile individuale .
(7) Consiliul guvernatorilor adoptă norme interne care stabilesc în detaliu relația sa cu consiliul de supraveghere. Consiliul de supraveghere își adoptă regulamentul de procedură, votând în conformitate cu norma prevăzută la alineatul (1e). Ambele tipuri de norme se publică. Regulamentul de procedură al consiliului de supraveghere asigură tratamentul egal al tuturor statelor membre participante.
Articolul 20
Secretul profesional și schimbul de informații
(1) Membrii consiliului de supraveghere , personalul BCE și personalul detașat de statele membre participante care îndeplinesc sarcini de supraveghere fac obiectul cerințelor referitoare la secretul profesional prevăzute la articolul 37 din statutul SEBC și al BCE și în actele relevante de drept al Uniunii, chiar și după încetarea atribuțiilor lor .
BCE se asigură că persoanele care oferă orice fel de servicii, în mod direct sau indirect, permanent sau ocazional, legate de efectuarea sarcinilor de supraveghere, se supun unor cerințe echivalente referitoare la secretul profesional.
(2) În scopul îndeplinirii atribuțiilor conferite prin prezentul regulament, BCE este autorizată, în limitele și în condițiile prevăzute de dreptul relevant al Uniunii, să facă schimb de informații cu autoritățile și organele naționale și europene în cazurile în care dreptul relevant al Uniunii permite autorităților naționale competente să divulge informații entităților respective sau în cazurile în care statele membre pot prevedea astfel de dispoziții cu privire la divulgarea informațiilor în temeiul dreptului relevant al Uniunii.
▌
Articolul 22
Resurse
BCE este responsabilă de alocarea resurselor financiare și umane necesare pentru îndeplinirea sarcinilor care îi sunt atribuite prin prezentul regulament.
Articolul 23
Buget și conturi anuale
(1) Cheltuielile suportate de BCE pentru îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament se evidențiază în mod separat în cadrul bugetului BCE.
(2) Ca parte a raportului menționat la articolul 17 , BCE prezintă un raport detaliat cu privire la buget pentru atribuțiile sale în materie de supraveghere. Conturile anuale ale BCE întocmite și publicate în conformitate cu articolul 26 alineatul (2) din statutul BCE și al SEBC includ venitul și cheltuielile legate de atribuțiile de supraveghere .
(2a) În conformitate cu Articolul 27 alineatul (1) din Statutul SEBC și al BCE, secțiunea dedicată supravegherii din conturile anuale se auditează.
Articolul 24
Taxe de supraveghere
(1) BCE percepe o taxă anuală de supraveghere de la instituțiile de credit cu sediul în statele membre participante și de la sucursalele înființate într-un stat membru participant de către instituții de credit cu sediul într-un stat membru neparticipant. Taxele acoperă cheltuielile suportate de BCE în legătură cu atribuțiile care îi sunt conferite în temeiul articolelor 4 și 5 din prezentul regulament. Taxele nu depășesc cheltuielile legate de atribuțiile respective .
(2) Valoarea taxei percepute de la o instituție de credit sau de la o sucursală se calculează în conformitate cu modalitățile definite și publicate în prealabil de către BCE .
Înainte de stabilirea modalităților respective, BCE desfășoară consultări publice deschise și analizează eventualele costuri și beneficii aferente, publicând rezultatele ambelor analize.
(2a) Taxele se calculează la cel mai înalt nivel de consolidare în statele membre participante și se bazează pe criterii obiective legate de importanța și profilul de risc al instituției de credit vizate , inclusiv de activele sale ponderate în funcție de risc .
Baza de calcul pentru taxa anuală de supraveghere pentru un an calendaristic dat o reprezintă cheltuielile referitoare la supravegherea instituțiilor de credit și a sucursalelor pentru anul respectiv. BCE poate solicita plăți în avans în ceea ce privește taxa anuală de supraveghere, care se bazează pe o estimare rezonabilă. BCE comunică cu autoritățile naționale competente înainte de a decide cu privire la cuantumul final al taxei, astfel încât să se asigure că supravegherea rămâne eficientă din punctul de vedere al costurilor și rezonabilă pentru toate instituțiile de credit și pentru toate sucursalele vizate. BCE comunică instituțiilor de credit și sucursalelor baza de calcul a taxei anuale de supraveghere.
(2b) BCE raportează în conformitate cu articolul 17.
(2c) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului autorităților naționale competente de a percepe taxe în conformitate cu dreptul intern și, în măsura în care atribuțiile de supraveghere nu au fost conferite BCE, sau în privința costurilor legate de cooperarea cu și sprijinirea BCE și adoptarea de măsuri ca urmare a instrucțiunilor acesteia, în conformitate cu dreptul relevant al Uniunii și sub rezerva măsurilor stabilite în vederea punerii în aplicare a prezentului regulament, inclusiv a articolelor 5 și 11.
Articolul 25
Personal și schimburi de personal
(1) BCE instituie, împreună cu toate autoritățile naționale competente, modalități pentru a asigura un schimb și o detașare corespunzătoare de personal cu și între autoritățile naționale competente.
(2) BCE poate solicita , după caz, ca echipele de supraveghere ale autorităților naționale competente, care iau măsuri de supraveghere cu privire la o instituție de credit, un holding financiar sau un holding financiar mixt situat într-unul dintre statele membre participante în conformitate cu prezentul regulament să fie compuse și din personal al autorităților naționale competente ale altor state membre participante.
(2a) BCE stabilește și menține proceduri cuprinzătoare și oficiale, inclusiv proceduri privind etica și perioade proporționale pentru a evalua în prealabil și a preveni posibile conflicte de interese ca urmare a angajării ulterioare, în următorii doi ani, a membrilor consiliului de supraveghere și a membrilor personalului BCE implicat în activități de supraveghere, și asigură publicarea corespunzătoare a informațiilor în conformitate cu normele aplicabile privind protecția datelor.
Aceste proceduri nu aduc atingere aplicării normelor naționale mai stricte. În ceea ce privește membrii consiliului de supraveghere care sunt reprezentanți ai autorităților naționale competente, aceste proceduri se stabilesc și se pun în aplicare în cooperare cu autoritățile naționale competente, fără a se aduce atingere dreptului național aplicabil.
În ceea ce privește membrii personalului BCE implicați în activități de supraveghere, aceste proceduri stabilesc categoriile de funcții cărora li se aplică o astfel de evaluare, precum și perioadele care sunt proporționale cu funcțiile referitoare la activități de supraveghere ale respectivilor membri ai personalului în timpul angajării lor în cadrul BCE.
(2b) Procedurile menționate la alineatul (2a) prevăd că BCE evaluează dacă există obiecții față de ocuparea de către membrii consiliului de supraveghere, după expirarea mandatului, a unor posturi remunerate în cadrul instituțiilor din sectorul privat care fac obiectul responsabilităților de supraveghere ale BCE.
Procedurile menționate la alineatul (2a) se aplică, de regulă, timp de doi ani de la expirarea mandatului membrilor consiliului de supraveghere și pot fi ajustate, pe baza unei justificări corespunzătoare, proporțional cu funcțiile deținute pe parcursul mandatului și cu durata acestuia.
(2c) Raportul anual al BCE include, în conformitate cu articolul 17, informații detaliate, inclusiv date statistice privind aplicarea procedurilor prevăzute la alineatele (2a) și (2b).
Capitolul V
Dispoziții generale și finale
Articolul 26
Reexaminare
Până la 31 decembrie 2015, și ulterior o dată la trei ani, Comisia publică un raport privind aplicarea prezentului regulament , cu un accent special pe monitorizarea impactului potențial asupra bunei funcționări a pieței unice . Respectivul raport evaluează, printre altele:
(a) |
funcționarea MSU în cadrul Sistemului european al supraveghetorilor financiari și impactul activităților de supraveghere ale BCE asupra intereselor întregii Uniuni și asupra coerenței și integrității pieței unice a serviciilor financiare, inclusiv impactul său posibil asupra structurilor sistemelor bancare naționale din cadrul UE, precum și eficacitatea modalităților de cooperare și de realizare a schimbului de informații între MSU și autoritățile naționale competente ale statelor membre neparticipante; |
(aa) |
separarea responsabilităților între BCE și autoritățile naționale competente în cadrul MSU, eficacitatea modalităților practice de organizare adoptate de BCE și impactul MSU asupra funcționării restului colegiilor de supraveghere; |
(ab) |
eficiența atribuțiilor de supraveghere și de sancționare ale BCE și oportunitatea conferirii unor competențe de sancționare suplimentare BCE, inclusiv în ceea ce privește alte persoane decât instituțiile de credit, holdingurile financiare sau holdingurile financiare mixte; |
(ac) |
gradul de adecvare al modalităților stabilite pentru atribuțiile, respectiv instrumentele macroprudențiale în temeiul articolului 4a și pentru acordarea și retragerea autorizațiilor în temeiul articolului 13; |
(b) |
eficacitatea regimurilor în materie de independență și responsabilitate; |
(c) |
interacțiunea dintre BCE și Autoritatea Bancară Europeană ; |
(d) |
gradul de adecvare al principiilor de guvernanță, inclusiv componența consiliului de supraveghere , modalitățile de vot în cadrul său și relațiile sale cu Consiliul guvernatorilor, precum și conlucrarea în cadrul consiliului de supraveghere între statele membre din zona euro și celelalte state membre participante la MSU; |
(da) |
interacțiunea dintre BCE și autoritățile naționale competente din statele membre neparticipante și efectele MSU asupra acestor state membre; |
(db) |
eficacitatea mecanismului de recurs împotriva deciziilor BCE; |
(dc) |
eficacitatea MSU din punctul de vedere al costului; |
(dd) |
posibilul impact al aplicării articolului 6 alineatele (5b), (5c) și (5d) asupra funcționării și integrității MSU. |
(de) |
eficacitatea separării funcțiilor de supraveghere de funcțiile de politică monetară în cadrul BCE și a separării resurselor financiare alocate atribuțiilor de supraveghere din bugetul BCE, luându-se în considerare orice modificări ale dispozițiilor legale relevante, inclusiv la nivelul dreptului primar; |
(df) |
efectele fiscale ale deciziilor în materie de supraveghere luate de MSU asupra statelor membre participante și impactul oricăror evoluții în ceea ce privește mecanismele de finanțare a rezoluției; |
(dg) |
posibilitățile de continuare a dezvoltării MSU, luând în considerare orice modificări ale dispozițiilor relevante, inclusiv la nivel de drept primar, și examinând dacă dispozițiile instituționale din prezentul regulament se mai justifică sau nu, inclusiv posibilitatea de a se alinia pe deplin drepturile și obligațiile statelor membre din zona euro cu cele ale altor state membre participante. |
Raportul este transmis Parlamentului European și Consiliului. După caz, Comisia ▌face propuneri însoțitoare .
Articolul 27
Dispoziții tranzitorii
(1) Cadrul menționat la articolul 5 alineatul (7) se publică de către BCE până la … (*).
(2) BCE își asumă atribuțiile care îi sunt conferite prin prezentul regulament ▌la 1 martie 2014 sau la 12 luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, reținându-se data care intervine mai târziu, sub rezerva dispozițiilor și măsurilor de punere în aplicare prevăzute la paragrafele următoare .
După intrarea în vigoare a prezentului regulament, BCE publică, prin intermediul unor regulamente și decizii, modalitățile operaționale detaliate privind punerea în aplicare a atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament.
De la intrarea în vigoare a prezentului regulament, BCE transmite un raport trimestrial Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la progresele înregistrate în punerea în aplicare din perspectivă operațională a prezentului regulament.
Dacă, pe baza rapoartelor menționate la al treilea paragraf și în urma discutării rapoartelor în cadrul Consiliului și al Parlamentului European, se dovedește că BCE nu va fi pregătită să își exercite totalitatea atribuțiilor la 1 martie 2014 sau la 12 luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, reținându-se data care intervine mai târziu, BCE poate adopta o decizie de stabilire a unei date ulterioare celei menționate la primul paragraf pentru a asigura continuitatea pe durata tranziției de la supravegherea națională la MSU și, în funcție de personalul disponibil, instituirea unor proceduri și dispoziții adecvate în materie de raportare în vederea cooperării cu autoritățile naționale de supraveghere, în conformitate cu articolul 5.
▌
(3a) Fără a aduce atingere alineatului (2) și nici exercitării competențelor de investigare care îi sunt conferite în temeiul prezentului regulament, începând cu [data intrării în vigoare a prezentului regulament], BCE poate începe îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament, altele decât cele de adoptare a deciziilor de supraveghere, în legătură cu orice instituție de credit, holding financiar sau holding financiar mixt și ca urmare a unei decizii adresate entităților în cauză și autorităților naționale competente din statele membre participante vizate.
Fără a aduce atingere alineatului (2), dacă MSU solicită în unanimitate ca BCE să preia supravegherea directă a unei instituții de credit, a unui holding financiar sau a unui holding financiar mixt ca o condiție preliminară a recapitalizării sale directe, BCE poate începe imediat îndeplinirea atribuțiilor care îi sunt conferite prin prezentul regulament în privința instituției de credit, a holdingului financiar sau a holdingului financiar mixt respectiv și ca urmare a unei decizii adresate entităților în cauză și autorităților naționale competente din statele membre participante vizate.
(4) După intrarea în vigoare a prezentului regulament, în vederea asumării atribuțiilor care îi revin ▌, BCE poate solicita autorităților competente ale statelor membre participante și persoanelor menționate la articolul 9 să furnizeze toate informațiile relevante pentru ca BCE să poată efectua o evaluare completă , inclusiv o evaluare a bilanțului, în ceea ce privește instituțiile de credit din statul membru participant. BCE efectuează o astfel de evaluare cel puțin în legătură cu instituțiile de credit care nu intră sub incidența articolului 5 alineatul (4). Instituția de credit și autoritatea competentă furnizează informațiile solicitate.
▌
(6) Instituțiile de credit autorizate de statele membre participante la data menționată la articolul 28 sau, după caz, la datele menționate la alineatele (2) și (3) sunt considerate autorizate în conformitate cu articolul 13 și pot continua să își desfășoare activitatea. Autoritățile naționale competente comunică BCE, înainte de data aplicării prezentului regulament sau, după caz, înainte de datele menționate la alineatele (2) și (3), identitatea acestor instituții de credit, împreună cu un raport care indică istoricul activității de supraveghere și profilul de risc al instituțiilor în cauză, precum și orice alte informații solicitate de către BCE. Informațiile sunt prezentate în formatul solicitat de BCE.
(6a) Fără a aduce atingere articolului 19 alineatul (2b), până la prima dată menționată la articolul 26, votarea cu majoritate calificată și votarea cu majoritate simplă se aplică împreună pentru adoptarea regulamentelor menționate la articolul 4 alineatul (3).
Articolul 28
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în cea de a cincea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la ,
Pentru Consiliu,
Președintele
(1) JO C , , p .
(2) JO C , , p .
(3) JO L 331, 15.12.2010, p. 12.
(4) JO L 331, 15.12.2010, p. 37.
(5) JO L 331, 15.12.2010, p. 84.
(6) JO C 40, 7.2.2001, p. 453.
(7) JO C 25 E, 29.1.2004, p. 394.
(8) JO L 318, 27.11.1998, p. 4.
(9) JO L 281, 23.11.1995, p. 31.
(11) JO L 136, 31.5.1999, p. 1.
(12) JO L 230, 30.6.2004, p. 56.
(13) JO L 177, 30.6.2006, p. 1.
(14) JO L 177, 30.6.2006, p. 277.
(15) JO L 35, 11.2.2003, p. 1.
(*) Șase luni de la data în vigoare a prezentului regulament.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/192 |
P7_TA(2013)0214
Articole pirotehnice***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 22 mai 2013 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a articolelor pirotehnice (reformare) (COM(2011)0764 – C7-0425/2011 – 2011/0358(COD))
(Procedura legislativă ordinară – reformare)
(2016/C 055/38)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2011)0764), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7-0425/2011), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 28 martie 2012 (1), |
— |
având în vedere Acordul interinstituțional din 28 noiembrie 2001 privind utilizarea mai structurată a tehnicii de reformare a actelor legislative (2), |
— |
având în vedere scrisoarea din 6 noiembrie 2012 a Comisiei pentru afaceri juridice, adresată Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor în conformitate cu articolul 87 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 27 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolele 87 și 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor (A7-0375/2012), |
A. |
întrucât grupul de lucru consultativ al serviciilor juridice ale Parlamentului European, Consiliului și Comisiei consideră că propunerea în cauză nu conține nicio modificare de fond în afara celor care au fost identificate ca atare în propunere și întrucât, în ceea ce privește codificarea dispozițiilor neschimbate din actele precedente cu respectivele modificări, propunerea se limitează la o simplă codificare a actelor existente, fără modificări de fond ale acestora, |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare, modificată pentru a ține seama de recomandările grupului de lucru consultativ al serviciilor juridice ale Parlamentului European, Consiliului și Comisiei; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 181, 21.6.2012, p. 105.
P7_TC1-COD(2011)0358
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 22 mai 2013 în vederea adoptării Directivei 2013/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislației statelor membre referitoare la punerea la dispoziție pe piață a articolelor pirotehnice (reformare)
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Directiva 2013/29/UE.)
Joi, 23 mai 2013
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/194 |
P7_TA(2013)0217
Codul vamal comunitar în ceea ce privește data aplicării sale ***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 450/2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat) în ceea ce privește data aplicării (COM(2013)0193 – C7-0096/2013 – 2013/0104(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/39)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2013)0193), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolele 33, 114 și 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7–0096/2013), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 22 mai 2013 (1), |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului, exprimat în scrisoarea din 26 aprilie 2013, de a aproba poziția Parlamentului European în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor (A7-0170/2013), |
A. |
întrucât, din motive de urgență, se justifică supunerea la vot înainte de expirarea termenului de opt săptămâni prevăzut la articolul 6 din Protocolul nr. 2 privind aplicarea principiilor subsidiarității și proporționalității, |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Nepublicat încă în Jurnalul Oficial.
P7_TC1-COD(2013)0104
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 23 mai 2013 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 450/2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat) în ceea ce privește data aplicării
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Regulamentul (UE) nr. 528/2013.)
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/195 |
P7_TA(2013)0218
Reinstaurarea beneficiului preferințelor tarifare generalizate al Myanmar/Birmania ***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 552/97 al Consiliului de retragere temporară a beneficiului preferințelor tarifare generalizate al Myanmar/Birmania (COM(2012)0524 – C7-0297/2012 – 2012/0251(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/40)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2012)0524), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolul 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora Comisia a prezentat propunerea Parlamentului (C7–0297/2012), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 27 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru comerț internațional (A7-0122/2013), |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
P7_TC1-COD(2012)0251
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 23 mai 2013 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 552/97 al Consiliului de retragere temporară a beneficiului preferințelor tarifare generalizate al Myanmar/Birmania
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Regulamentul (UE) nr. 607/2013.)
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/196 |
P7_TA(2013)0219
Instituirea unui cadru pentru gestionarea răspunderii financiare legate de instanțele de soluționare a litigiilor dintre investitori și stat stabilite prin acordurile internaționale la care Uniunea Europeană este parte ***I
Amendamentele adoptate de Parlamentul European la 23 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui cadru pentru gestionarea răspunderii financiare legate de instanțele de soluționare a litigiilor între investitori și stat stabilite prin acordurile internaționale la care Uniunea Europeană este parte (COM(2012)0335 – C7-0155/2012 – 2012/0163(COD)) (1)
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/41)
Amendamentul 1
Propunere de regulament
Titlu
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui cadru pentru gestionarea răspunderii financiare legate de instanțele de soluționare a litigiilor între investitori și stat stabilite prin acordurile internaționale la care Uniunea Europeană este parte |
(Nu privește versiunea în limba română.) |
Amendamentul 2
Propunere de regulament
Considerentul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 3
Propunere de regulament
Considerentul 2
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 4
Propunere de regulament
Considerentul 3 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||
|
|
Amendamentul 5
Propunere de regulament
Considerentul 3 b (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||
|
|
Amendamentul 6
Propunere de regulament
Considerentul 4
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 7
Propunere de regulament
Considerentul 6
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 8
Propunere de regulament
Considerentul 6 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||
|
|
Amendamentul 9
Propunere de regulament
Considerentul 8
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 10
Propunere de regulament
Considerentul 10
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 11
Propunere de regulament
Considerentul 12
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 12
Propunere de regulament
Considerentul 14
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 13
Propunere de regulament
Considerentul 15
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 14
Propunere de regulament
Considerentul 16
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 15
Propunere de regulament
Considerentul 18
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 16
Propunere de regulament
Considerentul 19
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||
|
(Nu privește versiunea în limba română.) |
Amendamentul 17
Propunere de regulament
Articolul 2 – litera b
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 18
Propunere de regulament
Articolul 2 – litera c
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 19
Propunere de regulament
Articolul 2 – litera ja (nouă)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
||||
|
|
Amendamentul 20
Propunere de regulament
Articolul 3 – alineatul 2
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(2) În cazurile prevăzute de prezentul regulament, Comisia adoptă o decizie de stabilire a răspunderii financiare a statului membru în cauză în conformitate cu criteriile stabilite la alineatul (1). |
(2) În cazurile prevăzute de prezentul regulament, Comisia adoptă o decizie de stabilire a răspunderii financiare a statului membru în cauză în conformitate cu criteriile stabilite la alineatul (1). Parlamentul European și Consiliul sunt informate cu privire la o astfel de decizie. |
Amendamentul 21
Propunere de regulament
Articolul 7 – paragraful 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
De îndată ce Comisia primește o înștiințare prin care o parte reclamantă își declară intenția de a iniția o procedură de arbitraj, în conformitate cu dispozițiile unui acord, aceasta notifică statul membru în cauză. |
De îndată ce Comisia primește o înștiințare prin care o parte reclamantă își declară intenția de a iniția o procedură de arbitraj sau de îndată ce Comisia este informată cu privire la o cerere de consultări sau o acțiune împotriva unui stat membru , aceasta notifică statul membru în cauză și informează Parlamentul European și Consiliul despre orice cerere anterioară a unui reclamant prin care acesta a solicitat consultări, despre notificarea prin care un reclamant își face cunoscută intenția de a iniția o procedură de arbitraj împotriva Uniunii sau a unui stat membru în termen de 15 zile lucrătoare de la primirea notificării, incluzând numele reclamantului, prevederile din acord despre care se afirmă că ar fi fost încălcate, sectorul economic implicat, tratamentul despre care se afirmă că încalcă acordul și cuantumul despăgubirilor solicitate . |
Amendamentul 22
Propunere de regulament
Articolul 8 – alineatul 2 – litera c
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 23
Propunere de regulament
Articolul 8 – alineatul 2 – litera d
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 24
Propunere de regulament
Articolul 8 – alineatul 2 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
(2a) În cazul în care Uniunea se angajează să acționeze în calitate de pârât în conformitate cu o decizie a Comisiei adoptată în temeiul alineatului (2) sau al normei implicite stabilite la alineatul (1), stabilirea statutului de pârât produce efecte obligatorii asupra reclamantului și a instanței de arbitraj. |
Amendamentul 25
Propunere de regulament
Articolul 8 – alineatul 4
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(4) Comisia informează celelalte state membre și Parlamentul European cu privire la orice litigiu în care este aplicat prezentul articol, precum și la modul în care acesta a fost aplicat. |
(4) Comisia informează Parlamentul European și Consiliul cu privire la orice litigiu în care este aplicat prezentul articol, precum și la modul în care acesta a fost aplicat. |
Amendamentul 26
Propunere de regulament
Articolul 9 – alineatul 1 – litera b
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 27
Propunere de regulament
Articolul 9 – alineatul 2
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(2) Comisia poate, în orice moment, să solicite statului membru în cauză să adopte o anumită poziție în ceea ce privește orice aspect juridic ridicat de litigiu sau orice alt element care prezintă un interes pentru Uniune . |
(2) Când interesele prioritare ale UE impun acest lucru, Comisia poate, în orice moment, în urma consultărilor cu statul membru în cauză, să solicite statului membru respectiv să adopte o anumită poziție în ceea ce privește orice aspect juridic ridicat de litigiu sau orice altă problemă de drept, a căror soluționare poate afecta viitoarea interpretare a acordului în cauză sau a altor acorduri . |
Amendamentul 28
Propunere de regulament
Articolul 9 – alineatul 2 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
(2a) În cazul în care statul membru în cauză consideră că cererea Comisiei îi compromite în mod necorespunzător apărarea eficace, acesta inițiază consultări pentru a găsi o soluție acceptabilă. Dacă nu poate fi găsită o soluție acceptabilă, Comisia poate lua o decizie prin care să-i solicite statului membru în cauză să adopte o anumită poziție juridică. |
Amendamentul 29
Propunere de regulament
Articolul 9 – alineatul 3
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(3) Atunci când un acord sau normele menționate de acesta, oferă posibilitatea de anulare, de recurs sau de revizuire a unui aspect juridic inclus într-o sentință de arbitraj, Comisia poate, în cazul în care consideră că o interpretare coerentă și exactă a acordului justifică acest lucru, să solicite statului membru să introducă o cerere de anulare, de recurs sau de revizuire. În astfel de circumstanțe, reprezentanții Comisiei fac parte din delegație și pot exprima punctul de vedere al Uniunii în ceea ce privește aspectul juridic în cauză. |
(3) Atunci când un acord sau normele menționate de acesta, oferă posibilitatea de anulare, de recurs sau de revizuire a unui aspect juridic inclus într-o sentință de arbitraj, Comisia poate, în cazul în care consideră că o interpretare coerentă și exactă a acordului justifică acest lucru, să solicite , în urma consultărilor cu statul membru în cauză, ca statul membru respectiv să introducă o cerere de anulare, de recurs sau de revizuire. În astfel de circumstanțe, reprezentanții Comisiei fac parte din delegație și pot exprima punctul de vedere al Uniunii în ceea ce privește aspectul juridic în cauză. |
Amendamentul 30
Propunere de regulament
Articolul 9 – alineatul 3 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
(3a) În cazul în care statul membru în cauză refuză să introducă o acțiune în anulare, un recurs sau o cerere de revizuire, acesta informează Comisia în termen de 30 de zile. Într-o astfel de situație, Comisia poate adopta o decizie prin care să-i ceară statului membru în cauză să introducă o acțiune în anulare, un recurs sau o cerere de revizuire. |
Amendamentul 31
Propunere de regulament
Articolul 10 – litera c
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
||||
|
|
Amendamentul 32
Propunere de regulament
Articolul 10 – paragraful 1 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
Comisia informează regulat Parlamentul European și Consiliul cu privire la evoluțiile care au loc în domeniul procedurilor de arbitraj menționate la primul alineat. |
Amendamentul 33
Propunere de regulament
Articolul 13 – alineatul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(1) Atunci când Uniunea este pârât într-un litigiu privind un tratament acordat, în întregime sau în parte, de către un stat membru, iar Comisia consideră că soluționarea litigiului ar fi în interesul Uniunii, aceasta se consultă mai întâi cu statul membru în cauză. Statul membru poate, de asemenea, să inițieze astfel de consultări cu Comisia. |
(1) Atunci când Uniunea este pârât într-un litigiu privind un tratament acordat, în întregime sau în parte, de către un stat membru, iar Comisia consideră că soluționarea litigiului ar fi în interesul Uniunii, aceasta se consultă mai întâi cu statul membru în cauză. Statul membru poate, de asemenea, să inițieze astfel de consultări cu Comisia. Statul membru și Comisia asigură înțelegerea reciprocă a situației juridice și a eventualelor consecințe și evită orice dezacord în vederea soluționării cauzei. |
Amendamentul 34
Propunere de regulament
Articolul 13 – alineatul 3
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(3) În cazul în care statul membru nu este de acord să soluționeze litigiul prin acord tranzacțional, Comisia poate soluționa litigiul atunci când interesele prioritare ale Uniunii impun acest lucru. |
(3) În cazul în care statul membru nu este de acord să soluționeze litigiul prin acord tranzacțional, Comisia poate soluționa litigiul atunci când interesele prioritare ale Uniunii impun acest lucru. Comisia pune la dispoziția Parlamentului European și a Consiliului toate informațiile pertinente referitoare la decizia Comisiei de a soluționa litigiul, în special la motivarea acesteia. |
Amendamentul 35
Propunere de regulament
Articolul 14 – alineatul 3 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
(3a) În cazul în care un stat membru are calitatea de pârât într-un litigiu care privește exclusiv tratamentul acordat de autoritățile sale și decide să soluționeze litigiul, acesta notifică Comisia cu privire la proiectul de aranjament de soluționare și o informează despre negocieri și aplicarea soluției. |
Amendamentul 36
Propunere de regulament
Articolul 17 – alineatul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(1) Atunci când Uniunea acționează în calitate de pârât în conformitate cu articolul 8, iar Comisia consideră că sumele alocate prin sentință sau prevăzute de acordul tranzacțional în cauză ar trebui să fie plătite, în parte sau în totalitate, de către statul membru în cauză pe baza criteriilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1), se aplică procedura stabilită la alineatele (2) – (5). |
(1) Atunci când Uniunea acționează în calitate de pârât în conformitate cu articolul 8, iar Comisia consideră că sumele alocate prin sentință sau prevăzute de acordul tranzacțional în cauză ar trebui să fie plătite, în parte sau în totalitate, de către statul membru în cauză pe baza criteriilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1), se aplică procedura stabilită la alineatele (2) – (5) din prezentul articol . Această procedură se aplică, de asemenea, în cazul în care Uniunea, în calitate de pârât în temeiul articolului 8, are succes în procedura de arbitraj, însă trebuie să suporte toate costurile ocazionate de arbitraj. |
Amendamentul 37
Propunere de regulament
Articolul 17 – alineatul 3
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(3) În termen de trei luni de la data primirii cererii de plată a sumelor alocate prin sentință definitivă sau prevăzute într-un acord tranzacțional, Comisia adoptă o decizie adresată statului membru în cauză, determinând valoarea sumei care urmează să fie plătită de respectivul stat membru. |
(3) În termen de trei luni de la data primirii cererii de plată a sumelor alocate prin sentință definitivă sau prevăzute într-un acord tranzacțional, Comisia adoptă o decizie adresată statului membru în cauză, determinând valoarea sumei care urmează să fie plătită de respectivul stat membru. Comisia informează Parlamentul European și Consiliul cu privire la această decizie și la motivele sale financiare. |
Amendamentul 38
Propunere de regulament
Articolul 17 – alineatul 4
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(4) Cu excepția cazului în care statul membru în cauză se opune deciziei Comisiei în termen de o lună, statul membru în cauză varsă la bugetul Uniunii sumele alocate prin sentință sau prevăzute într-un acord tranzacțional în termen de cel mult trei luni de la data deciziei Comisiei. Statul membru în cauză este răspunzător pentru orice dobândă datorată la rata care se aplică altor sume datorate bugetului Uniunii. |
(4) Cu excepția cazului în care statul membru în cauză se opune deciziei Comisiei în termen de o lună, statul membru în cauză varsă , în compensație, la bugetul Uniunii , echivalentul sumelor alocate prin sentință sau prevăzute într-un acord tranzacțional în termen de cel mult trei luni de la data deciziei Comisiei. Statul membru în cauză este răspunzător pentru orice dobândă datorată la rata care se aplică altor sume datorate bugetului Uniunii. |
Amendamentul 39
Propunere de regulament
Articolul 18 – alineatul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(1) Comisia poate adopta o decizie prin care să solicite statului membru în cauză să efectueze contribuții financiare la bugetul Uniunii în legătură cu orice costuri ocazionate de arbitraj, în cazul în care consideră că statul membru va fi răspunzător pentru plata sumelor alocate prin sentință în conformitate cu criteriile stabilite la articolul 3. |
(1) În cazul în care Uniunea acționează în calitate de pârât în temeiul articolului 8 și dacă nu s-a încheiat niciun acord în temeiul articolului 11, Comisia poate adopta o decizie prin care să solicite statului membru în cauză să efectueze în avans contribuții financiare la bugetul Uniunii în legătură cu orice costuri estimate sau generate, ocazionate de arbitraj . O astfel de decizie privind contribuțiile financiare este proporțională și ține seama de criteriile stabilite la articolul 3. |
Amendamentul 40
Propunere de regulament
Articolul 19
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
Rambursarea sau contribuția financiară a unui stat membru la bugetul Uniunii, pentru plata sumelor alocate printr-o sentință sau prevăzute de un acord tranzacțional sau orice alte costuri, se consideră venituri alocate interne în sensul [articolului 18 din Regulamentul ( CE , Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene] . Ele pot fi utilizate pentru a acoperi cheltuielile care decurg din acordurile încheiate în conformitate cu articolul 218 din tratat care prevăd modul de soluționare a litigiilor între investitori și stat sau pentru a realimenta creditele de plată prevăzute inițial să acopere plata sumelor alocate prin sentință sau prevăzute printr-un acord tranzacțional sau orice alte costuri. |
Rambursarea sau contribuția financiară a unui stat membru la bugetul Uniunii, pentru plata sumelor alocate printr-o sentință sau prevăzute de un acord tranzacțional sau orice alte costuri, inclusiv cele menționate la articolul 18 alineatul (1) din prezentul regulament, se consideră venituri alocate interne în sensul articolului 21 alineatul (4) din Regulamentul ( UE , Euratom) nr. 966/2012 . Ele pot fi utilizate pentru a acoperi cheltuielile care decurg din acordurile încheiate în conformitate cu articolul 218 din tratat care prevăd modul de soluționare a litigiilor între investitori și stat sau pentru a realimenta creditele de plată prevăzute inițial să acopere plata sumelor alocate prin sentință sau prevăzute printr-un acord tranzacțional sau orice alte costuri. |
Amendamentul 41
Propunere de regulament
Articolul 20 – alineatul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(1) Comisia este asistată de [Comitetul pentru acorduri în materie de investiții instituit prin Regulamentul [2010/197 COD]] . Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011. |
(1) Comisia este asistată de Comitetul pentru acorduri în materie de investiții instituit prin Regulamentul (UE) nr. 1219/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de stabilire a unor dispoziții tranzitorii pentru acordurile bilaterale de investiții încheiate între state membre și țări terțe (4). Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011. |
Amendamentul 42
Propunere de regulament
Articolul 21 – alineatul 1
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
(1) Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului, la intervale regulate, rapoarte privind punerea în aplicare a prezentului regulament. Primul raport se transmite în termen de cel mult trei ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament. Ulterior, următoarele rapoarte sunt transmise o dată la trei ani. |
(1) Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului, la intervale regulate, rapoarte detaliate privind punerea în aplicare a prezentului regulament. Aceste rapoarte conțin toate informațiile relevante, inclusiv o listă cu acțiunile introduse împotriva Uniunii sau a statelor membre, procedurile și hotărârile aferente și impactul financiar asupra bugetelor respective. Primul raport se transmite în termen de cel mult cinci ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament. Ulterior, următoarele rapoarte sunt transmise o dată la trei ani , dacă autoritatea bugetară, inclusiv Parlamentul European și Consiliul, nu adoptă o decizie diferită . |
Amendamentul 43
Propunere de regulament
Articolul 21 – alineatul 1 a (nou)
Textul propus de Comisie |
Amendamentul |
|
(1a) Comisia prezintă anual Parlamentului European și Consiliului o listă cu cererile de consultări din partea reclamanților, acțiunile introduse și deciziile de arbitraj pronunțate. |
(1) Chestiunea a fost retrimisă spre reexaminare comisiei competente în conformitate cu articolul 57 alineatul (2) al doilea paragraf din Regulamentul de procedură (A7-0124/2013).
(2) Hotărârea Curții de Justiție din 9 septembrie 2008 în cauza comună C-120/06 P și C-121/06 P, FIAMM și Fedon/Consiliu și Comisie ([2008] Rep. p. I-6513) .
(3) JO L 298, 26.10.2012, p. 1.
(4) JO L 351, 20.12.2012, p. 40 .
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/212 |
P7_TA(2013)0220
Circulația necomercială a animalelor de companie ***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind circulația necomercială a animalelor de companie (COM(2012)0089 – C7-0060/2012 – 2012/0039(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/42)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2012)0089), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2), articolul 43 alineatul (2) și articolul 168 alineatul (4) litera (b) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7-0060/2012), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 23 mai 2012 (1), |
— |
după consultarea Comitetului Regiunilor, |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 13 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară (A7-0371/2012), |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
ia act de declarația Comisiei anexată la prezenta rezoluție; |
3. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
4. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 229, 31.7.2012, p. 119.
P7_TC1-COD(2012)0039
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 23 mai 2013 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind circulația necomercială a animalelor de companie și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 998/2003
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Regulamentul (UE) nr. 576/2013.)
ANEXĂ LA REZOLUŢIA LEGISLATIVĂ
Declarația Comisiei
În cadrul strategiei Uniunii Europene pentru protecția și bunăstarea animalelor (1), Comisia va studia bunăstarea câinilor și pisicilor care fac obiectul unor practici comerciale.
În cazul în care rezultatul acestui studiu indică riscuri de sănătate care decurg din respectivele practici comerciale, Comisia va lua în considerare opțiuni adecvate pentru protecția sănătății umane și animale, propunând, de asemenea, Parlamentului European și Consiliului adaptări adecvate la legislația actuală a Uniunii privind schimburile comerciale cu câini și pisici, inclusiv introducerea unor sisteme compatibile pentru înregistrarea lor accesibile în toate statele membre.
Având în vedere cele de mai sus, Comisia va evalua fezabilitatea și caracterul adecvat al unei extinderi a acestor sisteme de înregistrare la câinii și pisicile marcate și identificate în conformitate cu legislația Uniunii privind circulația necomercială a animalelor de companie.
(1) COM(2012)0006 – Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu și Comitetul Economic și Social European privind strategia Uniunii Europene pentru protecția și bunăstarea animalelor 2012-2015.
12.2.2016 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 55/213 |
P7_TA(2013)0221
Cerințele de sănătate animală care reglementează schimburile comerciale de câini, pisici și dihori domestici ***I
Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 23 mai 2013 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 92/65/CEE a Consiliului în ceea ce privește cerințele de sănătate animală care reglementează schimburile comerciale în cadrul Uniunii și importurile de câini, pisici și dihori domestici (COM(2012)0090 – C7-0061/2012 – 2012/0040(COD))
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
(2016/C 055/43)
Parlamentul European,
— |
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2012)0090), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (2) și articolul 43 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7-0061/2012), |
— |
având în vedere articolul 294 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 23 mai 2012 (1), |
— |
având în vedere angajamentul reprezentantului Consiliului exprimat prin scrisoarea din 13 martie 2013 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, |
— |
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură, |
— |
având în vedere raportul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară (A7-0366/2012), |
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 229, 31.7.2012, p. 119.
P7_TC1-COD(2012)0040
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 23 mai 2013 în vederea adoptării Directivei 2013/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 92/65/CEE a Consiliului în ceea ce privește cerințele de sănătate animală care reglementează schimburile comerciale în cadrul Uniunii și importurile în Uniune de câini, pisici și dihori domestici
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament şi Consiliu, poziţia Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Directiva 2013/31/UE.)