ISSN 1830-3668 doi:10.3000/18303668.CE2011.161.ron |
||
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 161E |
|
![]() |
||
Ediţia în limba română |
Comunicări şi informări |
Anul 54 |
Informarea nr. |
Cuprins |
Pagina |
|
I Rezoluții, recomandări și avize |
|
|
REZOLUȚII |
|
|
Parlamentul European |
|
|
Marți, 18 mai 2010 |
|
2011/C 161E/01 |
||
2011/C 161E/02 |
||
2011/C 161E/03 |
||
2011/C 161E/04 |
||
2011/C 161E/05 |
||
2011/C 161E/06 |
||
2011/C 161E/07 |
||
2011/C 161E/08 |
||
2011/C 161E/09 |
||
|
Miercuri, 19 mai 2010 |
|
2011/C 161E/10 |
||
2011/C 161E/11 |
||
2011/C 161E/12 |
||
2011/C 161E/13 |
||
|
Joi, 20 mai 2010 |
|
2011/C 161E/14 |
||
2011/C 161E/15 |
||
2011/C 161E/16 |
||
2011/C 161E/17 |
||
2011/C 161E/18 |
||
2011/C 161E/19 |
||
2011/C 161E/20 |
||
2011/C 161E/21 |
||
2011/C 161E/22 |
Situația din Thailanda |
|
2011/C 161E/23 |
||
|
III Acte pregătitoare |
|
|
Parlamentul European |
|
|
Marți, 18 mai 2010 |
|
2011/C 161E/24 |
||
2011/C 161E/25 |
||
2011/C 161E/26 |
||
2011/C 161E/27 |
||
2011/C 161E/28 |
||
2011/C 161E/29 |
||
2011/C 161E/30 |
||
2011/C 161E/31 |
||
2011/C 161E/32 |
||
2011/C 161E/33 |
||
|
Miercuri, 19 mai 2010 |
|
2011/C 161E/34 |
||
2011/C 161E/35 |
||
2011/C 161E/36 |
||
2011/C 161E/37 |
||
|
Joi, 20 mai 2010 |
|
2011/C 161E/38 |
||
Legenda simbolurilor utilizate
(Procedura indicată se bazează pe temeiul juridic propus de Comisie) Amendamente politice: textul nou sau modificat este marcat cu caractere cursive aldine; textul eliminat este marcat prin simbolul ▐. Corecturile și adaptările tehnice realizate de către servicii: textul nou sau modificat este marcat cu caractere cursive; textul eliminat este marcat prin simbolul ║. |
RO |
|
I Rezoluții, recomandări și avize
REZOLUȚII
Parlamentul European SESIUNEA 2010-2011 Ședinta din 18 și 20 mai 2010 Procesele-verbale ale acestei sesiuni au fost publicate în C 256 E, 23.9.2010. Textele adoptate la data de 19 mai 2010 privind descărcările de gestiune referitoare la exercițiul financiar 2008 au fost publicate în JO L 252, 25.9.2010, p. 22. TEXTE ADOPTATE
Marți, 18 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/1 |
Marți, 18 mai 2010
Crearea unui program comun de reinstalare al UE
P7_TA(2010)0163
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la crearea unui program comun de reinstalare al UE (2009/2240(INI))
2011/C 161 E/01
Parlamentul European,
având în vedere articolele 78 și 80 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere instrumentele internaționale și europene privind drepturile omului, în special Convenția Națiunilor Unite privind statutul refugiaților, Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice (PIDCP ), Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene (Carta) și drepturile și garanțiile pe care aceste instrumente le conferă refugiaților și persoanelor care solicită protecție internațională,
având în vedere Convenția Națiunilor Unite privind drepturile copilului și preocuparea principală a statelor membre de a proteja interesele copilului,
având în vedere Cartea verde a Comisiei cu privire la viitorul sistem european comun de azil (COM(2007)0301) din 6 iunie 2007,
având în vedere Planul strategic al Comisiei în materie de azil: O abordare integrată a protecției în ansamblul UE (COM(2008)0360) din 17 iunie 2008,
având în vedere concluziile celei de-a 2908-a reuniuni a Consiliului Justiție și Afaceri Interne din 28 noiembrie 2008 ((16325/1/08 REV 1 (presă 344)), acordând o atenție specială primirii refugiaților irakieni,
având în vedere Comunicarea Comisiei înaintată Parlamentului European și Consiliului privind crearea unui program comun de reinstalare al UE (COM(2009)0447),
având în vedere Propunerea de Decizie a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 (COM(2009)0456),
având în vedere rezoluția sa din 25 noiembrie 2009 referitoare la Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu – Un spațiu de libertate, securitate și justiție în serviciul cetățenilor – Programul de la Stockholm (1),
având în vedere observațiile Înaltului Comisar al Națiunilor Unite pentru Refugiați (ICNUR) referitoare la Comunicarea Comisiei privind crearea unui program comun de reinstalare al UE și Propunerea de modificare a Deciziei 573/2007/CE de instituire a Fondului European pentru Refugiați pentru perioada 2008-2013,
având în vedere poziția sa din 7 mai 2009 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau un apatrid (2),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0131/2010),
A. |
întrucât o politică imparțială și realistă privind migrația în Uniunea Europeană, care presupune înființarea unui sistem european comun de azil (SECA), trebuie să cuprindă un program eficient, bun și durabil, de reinstalare, care să ofere o soluție durabilă refugiaților care nu se pot întoarce în țara lor de origine și a căror protecție sau existență nu poate fi asigurată în prima țară de azil; |
B. |
întrucât reinstalarea nu are numai o finalitate umanitară, ajutând persoanele reinstalate, ci ajută și la diminuarea sarcinii țărilor terțe de a găzdui un număr mare de refugiați și constituie un mijloc foarte util de repartizare a responsabilităților; |
C. |
întrucât, în prezent, numai 10 state membre reinstalează refugiați în fiecare an, fără a colabora îndeajuns cu privire la prioritățile reinstalării, fapt care duce la nefolosirea reinstalării ca instrument strategic al politicii externe a UE; |
D. |
întrucât utilizarea strategică a programului de reinstalare ar putea aduce beneficii directe și indirecte, atât pentru refugiații reinstalați, cât și pentru ceilalți refugiați care rămân în prima țară de azil, pentru țara gazdă, precum și pentru celelalte țări și pentru întregul sistem internațional de protecție a acestora; |
E. |
întrucât programul de reinstalare poate ca face ca migrația ilegală să devină mai puțin tentantă pentru refugiații care încearcă să intre în Uniunea Europeană; |
F. |
întrucât necesitatea de a da dovadă de solidaritate față de țările terțe care găzduiesc un număr mare de refugiați care au nevoie de protecție internațională este esențială și reflectă nevoia de solidaritate și în cadrul UE; |
G. |
întrucât contribuția UE la numărul total de refugiați reinstalați la nivel global este modestă; întrucât acest lucru are un impact negativ asupra ambițiilor UE de a juca un rol important în ceea ce privește afacerile umanitare globale și pe scena internațională; |
H. |
întrucât solidaritatea eficientă trebuie să fie în centrul politicilor comune privind imigrarea și azilul între statele membre, care ar trebui să permită o repartizare echitabilă a responsabilității de a respecta obligațiile internaționale privind protecția refugiaților, precum și privind țările terțe care sunt împovărate de numărul mare de refugiați pe care îi găzduiesc; |
I. |
întrucât, în rezoluția sa din 7 mai 2009, Parlamentul European a făcut, de asemenea, apel la solidaritate în ceea ce privește reinstalarea refugiaților în cadrul UE în cazul în care, printre altele, capacitatea de primire a unui stat membru este insuficientă, în vederea facilitării reinstalării persoanelor care beneficiază de protecție internațională în alte state membre, cu condiția ca persoanele vizate să își dea acordul și ca drepturile fundamentale ale acestora să fie respectate; |
J. |
întrucât ar trebui încurajată cooperarea cu statele terțe care au pus deja în aplicare diverse programe de reinstalare pentru a beneficia de experiența lor, prin intermediul schimbului de bune practici privind măsurile de primire și de integrare și calitatea generală a inițiativelor de reinstalare; |
K. |
întrucât organizațiile guvernamentale și neguvernamentale, atât locale, cât și internaționale, în special ICNUR, ar trebui să se implice în toate etapele programului de reinstalare al UE, contribuind cu informațiile specifice, cu expertiza tehnică, cu previziuni logistice și experiența acumulată; |
L. |
întrucât programul european de reinstalare nu trebuie să facă procesul de reinstalare mai dificil; |
M. |
întrucât se preconizează că Biroul European de Sprijin pentru Azil (BESA) va fi operațional în 2010; întrucât acesta va putea oferi sprijin statelor membre în ceea ce privește punerea în aplicare a inițiativelor de reinstalare, asigurând, în același timp, coordonarea politicilor la nivelul UE; întrucât Biroul European de Sprijin pentru Azil trebuie să participe activ la negocierile care au loc între statele membre, Comisie și ICNUR; |
N. |
întrucât ar trebui atrasă atenția nu numai asupra nevoii de a antrena mai multe state membre în reinstalarea refugiaților, ci și asupra calității, sustenabilității și eficienței reinstalării, punându-se accent pe măsurile de integrare; |
O. |
întrucât refugiaților ar trebui să li se permită imediat accesul la cursuri de limbă și cultură și, dacă este necesar, la îngrijire medicală și psihologică; |
P. |
întrucât accesul la oportunități de angajare pentru adulți și integrarea imediată a minorilor în școli constituie un pas esențial în vederea implementării cu succes a unei inițiative de reinstalare eficiente și întrucât, din acest motiv, aceștia ar trebui să aibă acces la servicii de orientare educațională și profesională; |
Q. |
întrucât există mai multe entități, atât în cadrul administrației publice (cum ar fi municipalitățile), cât și în cadrul societății civile, variind de la ONG-uri la organizații caritabile și de la școli la servicii sociale, care beneficiază de experiența și expertiza necesare pentru adoptarea măsurilor de monitorizare; |
R. |
întrucât cooperarea cu entitățile menționate anterior - în special cu municipalitățile - a fost foarte importantă pentru primirea și integrarea refugiaților în țările cu practici de reinstalare consolidate; |
S. |
întrucât stabilirea de priorități ar trebui să devină cât mai flexibilă posibil, fără a neglija prioritatea reală care trebuie acordată categoriilor celor mai vulnerabile de oameni, după cum este indicat de ICNUR; |
T. |
întrucât reinstalarea trebuie pusă în aplicare în mod complementar celorlalte soluții durabile oferite persoanelor care caută protecție internațională în UE și ținând cont de acestea și întrucât eforturile privind reinstalarea refugiaților nu ar trebui să minimalizeze eforturile de garantare a accesului egal și eficient la azil în interiorul UE; |
U. |
întrucât programele de relocare internă joacă și ele un rol important și ar trebui sprijinite alături de activitățile de reinstalare analizate de prezentul raport; |
V. |
întrucât, în rezoluția sa din 7 mai 2009, Parlamentul European a solicitat și crearea unui sistem de realocare a beneficiarilor de protecție internațională din statele membre care se confruntă cu o presiune specifică și disproporționată către alte state membre, după consultarea Înaltului Comisariat pentru Refugiați al Organizației Națiunilor Unite, asigurându-se, în același timp, că realocarea este efectuată conform unor reguli nediscreționare, transparente și fără echivoc, care trebuie puse, de asemenea, în aplicare în urma solicitării Parlamentului; |
W. |
întrucât fără acces la informații, la resurse umane, consultanță specializată și monitorizare permanentă a eforturilor de reinstalare, statele membre care nu au mai participat la programe de reinstalare se vor confrunta cu mari dificultăți privind participarea la program și ar fi dificil să se atingă obiectivul privind implicarea mai multor state membre, |
Un program de reinstalare al UE real și eficient
1. |
salută inițiativa Comisiei de a propune o schimbare privind Fondul European pentru Refugiați, cu scopul de a încorpora impactul programului de reinstalare al UE; |
2. |
apreciază obiectivele generale stabilite în Comunicarea privind programul de reinstalare al UE menționate anterior și atenția din ce în ce mai mare acordată reinstalării la nivelul politicii generale a UE privind azilul; |
3. |
solicită luarea unor măsuri menite să informeze statele membre și autoritățile locale cu privire la beneficiile rezultate din reinstalarea refugiaților; |
4. |
reamintește, totuși, că o linie bugetară și sprijinul financiar nu sunt de ajuns pentru a pune în aplicare un program real de reinstalare la nivel european; |
5. |
îndeamnă statele membre să încurajeze crearea de mecanisme de finanțare privată și inițiative public-private mai extinse cu scopul de a sprijini Programul european de reinstalare; |
6. |
solicită un program mai ambițios, care să asigure calitatea și eficiența reinstalării, care să conțină orientări specifice privind un nou model de stabilire a priorităților, stimulente care să atragă mai multe state membre în procesul de reinstalare a refugiaților, să asigure coerența reinstalării cu alte politici UE privind azilul și standarde privind primirea refugiaților și măsurile de monitorizare ce trebuie luate în legătură cu fiecare inițiativă de reinstalare; |
7. |
consideră că, potrivit noilor perspective financiare (2013-2017), ar trebui stabilit un pachet financiar specific pentru reinstalare. Un astfel de pachet ar putea să fie prezentat sub forma unui fond dedicat reinstalării și ar trebui să ofere sprijin financiar pentru un program de reinstalare mai ambițios; |
8. |
salută noul Centru de Tranzit în Regim de Urgență (CTU) din România, care oferă cazare temporară refugiaților care au nevoie urgentă de reinstalare și/sau refugiaților care nu pot rămâne în prima țară de azil; invită Comisia să se folosească de acesta și, de asemenea, să promoveze reinstalarea prin intermediul Centrului de Tranzit în Regim de Urgență; |
9. |
salută inițiativele ad-hoc, luate de unele state membre, de a primi refugiați care au nevoie urgentă de reinstalare, recunoscând, în același timp, faptul că astfel de inițiative trebuie să prezinte o formă mai structurată; |
Cerințe privind eficiența și capacitatea de reacție a măsurilor de reinstalare
10. |
subliniază faptul că un program de reinstalare al UE eficient ar trebui să ofere protecție și soluții durabile, atât pentru cazurile refugiaților pe termen lung, pentru care reglementarea situației a fost amânată, cât și pentru reacții rapide și adecvate în caz de urgență sau în situații neprevăzute, și că stabilirea priorităților anuale ar trebui să fie de așa natură, încât să permită o reacție promptă la crizele umanitare apărute în mod spontan care s-ar putea declanșa pe parcursul anului; |
11. |
insistă asupra faptului că este importantă autorizarea anchetei pe teren cu scopul de a pregăti reinstalarea refugiaților, de a evalua nevoile acestora și de a permite programarea adecvată a următoarelor etape ale reinstalării, în afara informațiilor care ar putea fi oferite de ICNUR, de ONG-uri și de alte organizații; |
12. |
încurajează parteneriatul privat-public cu ONG-urile și cu alți parteneri sociali, precum organizațiile religioase și etnice, pentru a contribui la implementarea reinstalării și la promovarea voluntariatului în acest domeniu; |
13. |
consideră că municipalitățile care sunt deja implicate sau care urmează să se implice în programul de reinstalare ar trebui să dezvolte parteneriate și colaborări cu alte municipalități din țara de origine și din statele membre ale UE pentru a face schimb de experiență în acest domeniu și a consolida cooperarea în întreaga UE; |
14. |
subliniază nevoia instituirii unui cadru structurat de cooperare, prin luarea de măsuri în vederea dobândirii de cunoștințe și a facilitării colectării și schimbului de informații; subliniază, de asemenea, că un program de reinstalare al UE eficient trebuie să ofere statelor membre (atât celor care participă deja la program, cât și celor care doresc să participe) acces la resurse umane, la consultanță specializată și la schimburi de informații, care pot fi folositoare în oricare din etapele inițiativei de reinstalare; recunoaște faptul că toți cei implicați în reinstalare și, în special, refugiații reinstalați constituie o sursă importantă de informații pentru evaluarea inițiativelor de reinstalare; |
15. |
solicită examinarea celor mai bune practici eficiente și diseminarea acestora între statele membre, ceea ce ar putea include promovarea programelor comune, evaluarea inter pares, înființarea unor misiuni comune, utilizarea unei infrastructuri comune (precum centrele de tranzit) și organizarea de misiuni în statele membre care să evalueze activitatea de reinstalare în desfășurare; |
16. |
solicită ca relevanța măsurilor de monitorizare a calității primirii și integrării în statele membre gazdă să nu fie trecută cu vederea; consideră că succesul reinstalării nu trebuie definit doar în termenii strămutării fizice a refugiaților dintr-o țară terță într-un stat membru, ci și în termenii punerii în aplicare a măsurilor care permit integrarea refugiaților în țara gazdă; |
17. |
solicită acordarea unei atenții speciale resurselor umane implicate în oricare dintre programele de reinstalare actuale sau viitoare ale UE, în vederea asigurării unei proceduri care permite existența unor bune practici de adaptare și de integrare ale refugiaților în societatea gazdă, întrucât experiența anterioară arată că este necesar ca eforturile în materie de reinstalare să fie însoțite de monitorizarea efectuată de ofițerii și experții potriviți; |
O unitate de reinstalare permanentă, piatra de temelie a unui program de reinstalare al UE eficient
18. |
recunoaște lipsa unei cooperări structurate în ceea ce privește activitățile de reinstalare desfășurate în cadrul UE, care presupun un volum mare de pregătiri de natură logistică, cum ar fi misiunile de selectare și orientare, controalele medicale și de securitate, pregătiri legate de deplasări și obținerea de vize, precum și programele de primire și integrare, conform Comunicării Comisiei Europene COM(2009)0447; |
19. |
confirmă, de asemenea, punctul de vedere potrivit căruia absența mecanismelor de cooperare și coordonare între statele membre determină creșterea costurilor operațiunilor în materie de reinstalare, le fac mai puțin atractive și diminuează impactul strategic al acestora; |
20. |
recomandă, prin urmare, înființarea unei unități speciale cu personal adecvat, care să realizeze coordonarea necesară între toate activitățile legate de reinstalare aflate în desfășurare în statele membre; |
21. |
consideră că cel mai potrivit cadru instituțional pentru această unitate de reinstalare ar fi oferit de BESA, în care cooperarea s-ar înscrie în sfera de aplicare a politicilor UE în domeniul azilului și migrației; |
22. |
consideră că această unitate ar putea stabili o legătură strânsă cu ICNUR și cu ONG-urile locale în vederea obținerii unor informații importante, referitoare, de exemplu, la prioritățile stringente, la tehnicile de integrare etc., pe care le-ar trimite statelor membre și instituțiilor Uniunii Europene; |
23. |
insistă și asupra faptului că unitatea de reinstalare ar putea juca un rol semnificativ în monitorizarea și evaluarea eficacității și calității programului de instalare la nivelul UE, publicând rapoarte anuale cu privire la toate activitățile, bazate pe informațiile culese de către instituțiile/autoritățile implicate în inițiativele de reinstalare în statele membre; |
24. |
dorește să sublinieze că unitatea de reinstalare ar trebui să țină evidența ONG-urilor, a organizațiilor caritabile și a altor entități care pot coopera cu autoritățile publice în cadrul procesului de reinstalare a refugiaților; constată, de asemenea, că unitatea mai sus menționată ar trebui să emită în mod regulat documente care să prezinte standardele și criteriile pe care aceste entități trebuie să le respecte pentru a fi eligibile în vederea participării la programele de reinstalare ale UE; |
25. |
subliniază că BESA poate avea o contribuție extrem de folositoare în ceea ce privește asigurarea consecvenței și a complementarității între programul de reinstalare al UE și alte politici privitoare la azil ale UE; |
Stabilirea flexibilă a priorităților
26. |
recunoaște că un program de reinstalare corespunzător necesită o actualizare regulată a naționalităților și a categoriilor de refugiați care ar trebui să aibă întâietate în procesul de reinstalare, acordând o atenție specială urgențelor din punct de vedere geografic și persoanelor deosebit de vulnerabile, care au cea mai mare nevoie de protecție; |
27. |
consideră că prioritățile anuale ale UE ar trebui stabilite de către Comisie, conform propunerii, cu implicarea fermă și eficientă a ICNUR și a Parlamentului European în toate etapele legate de identificarea și evaluarea candidaților la reinstalare; |
28. |
sugerează ca o delegație formată din membri ai Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (LIBE), ai Comisiei pentru afaceri externe (AFET) și ai Comisiei pentru dezvoltare (DEVE) să participe la reuniunile anuale ale grupului de experți în materie de reinstalare; |
29. |
consideră că programul de reinstalare al UE ar trebui să includă proceduri specifice care să permită implicarea Parlamentului European în elaborarea priorităților anuale ale UE; |
30. |
încurajează BESA să adopte un rol esențial în definirea ordinii de zi referitoare la reinstalare în cadrul UE; |
31. |
susține principiul potrivit căruia, în conformitate cu nevoia de adaptabilitate la prioritățile anuale ale UE, ar trebui ca în fiecare an să existe categorii de refugiați care nu se deplasează, astfel încât statele membre să poată reinstala persoanele deosebit de vulnerabile în orice moment al anului; |
32. |
afirmă că e posibil ca fiecare stat membru să poată lua măsuri în ceea ce privește procedurile de urgență necesare în situațiile neprevăzute de natură umanitară - de exemplu, situația în care refugiații se confruntă cu un atac armat sau cea în care incidentele ori catastrofele naturale afectează grav taberele de refugiați; consideră că aceste proceduri ar permite ca reinstalarea să se desfășoare într-o perioadă scurtă de timp, în care măsurile administrative să fie luate fie într-un interval redus, fie, în anumite cazuri, în urma strămutării refugiaților; recomandă ca acest efort să reprezinte unul din obiectivele programului de reinstalare al UE; |
Cooptarea mai multor state membre în cadrul programului de reinstalare
33. |
își exprimă regretul că, în prezent, doar un număr de zece state membre desfășoară programe de reinstalare, elaborate în lipsa unei coordonări între statele membre respective; |
34. |
recunoaște că participarea statelor membre este în continuare una voluntară, ținând seama de divergențele privitoare la condițiile de primire, la partenerii implicați și la criteriile legale pe baza cărora se decide cu privire la cine anume urmează să fie reinstalat; |
35. |
admite că anumite state membre, în special din sudul Europei, se confruntă cu provocări deosebite din cauza așezării acestora la frontiera externă a Uniunii; |
36. |
solicită, cu toate acestea, creșterea stimulentelor în vederea încurajării unui număr mai mare de state membre de a participa la programul de reinstalare al UE; recunoaște că, în vreme ce asistența financiară este importantă, nu ar trebui subminată contribuția pe care BESA o poate aduce cu privire la acest aspect, ajutând la uniformizarea situației, prin creșterea calității serviciilor oferite refugiaților în statele membre și prin acordarea de ajutor în ceea ce privește cele mai eficiente practici pentru găzduire și integrare; |
37. |
propune acordarea unei asistențe financiare mai substanțiale statelor membre care doresc să ia parte la programul de reinstalare al UE, pentru a le sprijini să creeze un program de reinstalare sustenabil și să reducă povara inițială a înființării unui astfel de program; sugerează că, în vederea evitării unui impact puternic asupra Fondului European pentru Refugiați, valoarea ajutorului financiar ar trebui să devină, după primii ani de participare la program, egală cu cea a ajutorului acordat celorlalte state membre; |
38. |
consideră că nu va fi posibil să fie mărit numărul de refugiați reinstalați pe teritoriul UE în lipsa unui cadru administrativ și specializat care să susțină programul și în lipsa creării unor structuri permanente în vederea pregătirii pentru procesul de reinstalare și a monitorizării procesului de integrare; |
Măsuri de monitorizare
39. |
consideră că un program de reinstalare eficient al UE trebuie să includă dispoziții referitoare la măsurile de monitorizare care trebuie aplicate, insistând asupra calității reinstalării în fiecare stat membru și asupra standardelor corespunzătoare în toate etapele, de la recunoașterea până la primirea și integrarea refugiaților; |
40. |
invită statele membre implicate în programele de reinstalare să își evalueze măsurile luate în privința procesului de reinstalare pentru a asigura și a îmbunătăți integrarea refugiaților. Statele membre ar trebui, de asemenea, să monitorizeze în mod regulat integrarea refugiaților; |
41. |
consideră că autoritățile guvernamentale ar trebui să susțină o cooperare deplină cu entitățile neguvernamentale (ONG-urile internaționale și locale, de exemplu) și să profite de cunoștințele și de apropierea acestora din urmă cu privire la furnizarea celor mai bune și mai eficiente practici referitoare la reinstalarea refugiaților; participarea societății civile la Programul European de Reinstalare va consolida sprijinul și inițiativele de primire ale statelor membre și ale autorităților locale; |
42. |
sprijină eforturile intense ale tuturor entităților implicate în vederea acordării dreptului la adăpost, asistență medicală, educație, cursuri de limbă și asistență psihologică adecvate, precum și a accesului la piața forței de muncă pentru refugiați, în special pentru cei mai vulnerabili, astfel încât integrarea acestora să fie una de succes; |
43. |
invită BESA să stabilească, mai ales cu ajutorul unității de reinstalare propuse, criterii clare pentru o reinstalare de calitate, în strânsă colaborare cu ICNUR, ONG-uri și autoritățile locale, și să monitorizeze reinstalarea refugiaților pentru a contribui la evaluarea și la îmbunătățirea ulterioară a activităților în materie de reinstalare din statele membre; |
44. |
subliniază încă o dată rolul BESA în calitate de entitate care ar putea să facă cunoscute anumite deficiențe ale programelor de reinstalare, acordând sprijin statelor membre în găsirea de soluții specifice, și să încurajeze adoptarea unor practici mai bune, în cazul în care va avea la dispoziție o unitate de reinstalare permanentă; |
45. |
solicită organizarea unei dezbateri anuale comune de către Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și Comisia pentru afaceri externe, cu scopul de a contribui la dezvoltarea programului; |
*
* *
46. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) Texte adoptate, P7_TA(2009)0090.
(2) JO C 212 E, 5.8.2010, p. 348.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/8 |
Marți, 18 mai 2010
Competențe cheie pentru o lume în curs de schimbare: punerea în aplicare a programului de lucru „Educație și formare 2010”
P7_TA(2010)0164
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la „Competențele cheie pentru o lume în curs de schimbare: implementarea programului de lucru Educație și formare profesională 2010” (2010/2013(INI))
2011/C 161 E/02
Parlamentul European,
având în vedere comunicarea Comisiei din 25 noiembrie 2009 intitulată „Competențe cheie pentru o lume în curs de schimbare” (COM(2009)0640),
având în vedere cele opt competențe cheie prevăzute în Recomandarea 2006/962/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind „Competențele cheie pentru învățarea de-a lungul vieții – Un cadru european de referință” (1),
având în vedere programul de lucru pe zece ani „Educație și formare profesională 2010” și rapoartele intermediare comune ulterioare privind progresele realizate în punerea în aplicare a acestuia,
având în vedere Rezoluția Consiliului din 15 noiembrie 2007 privind noile competențe pentru noi locuri de muncă (2),
având în vedere raportul grupului de experți privind noile competențe pentru noi locuri de muncă intitulat „Noi competențe pentru noi locuri de muncă: să acționăm acum”,
având în vedere concluziile Consiliului din 12 mai 2009 privind un cadru strategic pentru cooperare europeană în domeniul educației și al formării profesionale („ET 2020”) (3),
având în vedere Rezoluția Parlamentului European din 16 ianuarie 2008 privind învățarea în rândul adulților: nu este niciodată prea târziu pentru a învăța (4),
având în vedere Rezoluția Parlamentului European din 18 decembrie 2008 privind învățarea de-a lungul vieții în serviciul cunoștințelor, creativității și inovației – punerea în aplicare a programului de lucru „Educație și formare profesională 2010” (5),
având în vedere cadrul de cooperare europeană în domeniul tineretului, adoptat în noiembrie 2009,
având în vedere „Consensul european privind dezvoltarea în domeniul educației”, un cadru strategic elaborat în noiembrie 2007 de reprezentanții instituțiilor UE, statele membre, societatea civilă și alte părți interesate,
având în vedere evaluarea amănunțită a rapoartelor naționale și a performanțelor cu ajutorul unui set de indicatori și puncte de referință (SEC(2009)1598 și SEC(2009)1616),
având în vedere articolele 165 și 166 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru cultură și educație (A7-0141/2010),
A. |
întrucât educația și formarea profesională de calitate reprezintă o condiție esențială pentru împlinirea personală a individului, egalitatea de șanse și lupta împotriva excluziunii sociale și a sărăciei, precum și pentru cetățenia activă și coeziunea socială; |
B. |
întrucât îmbunătățirea calității educației și a formării tuturor elevilor, pentru a obține o creștere a ofertei educaționale, reprezintă a prioritate; |
C. |
întrucât, în pofida anumitor ameliorări în ceea ce privește performanțele în domeniul educației și formării profesionale în Uniunea Europeană, majoritatea punctelor de referință stabilite pentru anul 2010 nu vor fi atinse; întrucât în special nivelurile de competențe rămân inadecvate, și întrucât o treime din populația Europei are un nivel foarte scăzut de calificări educaționale; |
D. |
întrucât la zece ani de la lansarea Procesului de la Bologna nu a fost realizată convergența dorită între statele membre în ceea ce privește învățământul superior; |
E. |
întrucât politicile în domeniul educației și formării profesionale ar trebui să le permită tuturor cetățenilor, indiferent de vârstă, gen, starea sănătății, condiția fizică, mentală și psihică, naționalitate, religie și situație socio-economică, să dobândească, să își actualizeze și să își dezvolte deprinderile și competențele pe tot parcursul vieții; |
F. |
întrucât educația și formarea sunt elemente-cheie în punerea în aplicare cu succes a agendei sociale reînnoite pentru oportunități, acces și solidaritate; întrucât implementarea agendei ar contribui la crearea de mai multe și mai bune locuri de muncă, și ar oferi mai multor cetățeni europeni posibilitatea de a-și atinge potențialul; |
G. |
întrucât este nevoie de un efort continuu pentru a asigura că femeile dispun de acces egal la educație la toate nivelurile și că alegerile educaționale nu sunt predeterminate de stereotipuri de gen; |
H. |
întrucât punerea deplină în aplicare a competențelor-cheie necesită măsuri politice suplimentare atât la nivel european, cât și național; |
I. |
întrucât provocarea esențială pentru educație și formare în Europa este reforma educației îndreptată spre un sistem de învățare centrat pe învățarea de ansamblu, care pregătește tinerii să devină cetățeni fericiți, activi la nivel global, pregătiți să intre pe piața muncii; |
J. |
întrucât punerea în aplicare și dezvoltarea suplimentară a strategiilor de învățare continuă rămân o provocare esențială pentru numeroase state membre; întrucât trebuie acordată o atenție mai mare întregului ciclu de viață, nu numai anumitor sectoare sau grupuri; |
K. |
întrucât avantajele investițiilor în educație sunt privite numai într-o perspectivă pe termen lung și este important să se asigure faptul că acestea nu sunt înlăturate din agenda politică; întrucât ar trebui să solicităm orientări din partea UE privind calitatea sistemelor de educație și de formare profesională, iar constrângerile bugetare nu ar trebui să existe în acest domeniu, sau, cel puțin, resursele alocate ar trebui să crească, nu să scadă; întrucât UE trebuie, așadar, să se echipeze cu mecanisme bugetare care nu sunt legate de programarea anuală în domeniul educației și formării; |
L. |
întrucât investițiile în educație și formarea profesională, reconversia, actualizarea și adaptarea cunoștințelor și competențelor tuturor este o condiție prealabilă esențială pentru a ieși din criză și a face față provocărilor pe termen lung a competitivității economice globale, ocupării forței de muncă, mobilizării și incluziunii sociale; |
M. |
întrucât peste 80 % dintre învățătorii și 97 % dintre educatorii din Uniunea Europeană sunt femei, în timp ce în învățământul secundar cifra echivalentă este de numai 60 %, și întrucât în învățământul superior și sistemul de cercetare acest procent este sub 40 %; |
N. |
întrucât dificultățile cu care se confruntă profesorii sunt din ce în ce mai mari, deoarece mediile educaționale devin tot mai complexe și eterogene, cum ar fi schimbările din tehnologia informației și a comunicațiilor (TIC), constrângerile financiare provocate de criza economică, modificările structurilor sociale și familiale, multiculturalismul; |
O. |
întrucât va fi importantă punerea în aplicare a cadrului strategic pentru cooperare europeană în domeniul educației și formării profesionale UE 2020 pentru a aborda aceste provocări esențiale; |
P. |
întrucât competențele digitale vor avea o importanță crescândă în evoluția economiei bazate pe cunoaștere și a pieței muncii din UE; întrucât aceste competențe oferă posibilități pentru redresarea economică, încurajând spiritul antreprenorial, și un acces sporit la locuri de muncă; |
Q. |
întrucât sportul este unul dintre cele mai eficiente mijloace de combatere a abuzurilor de substanțe (fumat, alcoolism, consum de droguri), și întrucât elevii și studenții din învățământul superior reprezintă unul dintre grupurile cele mai expuse riscurilor în această privință; întrucât participarea elevilor și studenților la activitățile sportive depinde în primul rând de existența unei infrastructuri de bază adecvate, |
1. |
salută Comunicarea Comisiei, menționată anterior, privind „Competențele cheie pentru o lume în curs de schimbare”; |
2. |
subliniază că, în pofida progreselor din ultimii ani, numeroși cetățeni europeni încă nu au competențe suficiente; subliniază că unul din șapte tineri (cu vârste cuprinse între 18 și 24 de ani) părăsesc timpuriu școala (6 milioane de abandonuri școlare în UE 27), că unul din patru tineri de 15 ani au deprinderi slabe de citit, că aproximativ 77 de milioane de persoane (aproape o treime din populația Europei cu vârste cuprinse între 25 și 64 de ani) nu au calificări formale sau au calificări slabe, că numai un sfert au calificări superioare, și că prea mulți cetățeni europeni nu dețin competențe în domeniul TIC; subliniază faptul că nivelul de competențe continuă să fie foarte scăzut în întreaga UE și este preocupat de creșterea numărului de tineri care nu știu să citească corect la vârsta de 15 ani (21,3 % în 2000 și 24,1 % în 2006); |
3. |
solicită Comisiei să continue dezbaterea privind „Noile competențe pentru noi locuri de muncă”; subliniază că, până în 2020, alte 16 milioane de locuri de muncă vor necesita calificări superioare și alte patru milioane de locuri de muncă vor necesita calificări medii, în timp ce numărul locurilor de muncă pentru care se cere un nivel slab de calificare va scădea cu 12 milioane; subliniază faptul că până în 2015 majoritatea locurilor de muncă vor necesita competențe în domeniul TIC; solicită ca această dezbatere să cuprindă toate părțile interesate, inclusiv profesori și elevi, organizații profesionale competente, ONG-uri și sindicate din domeniu, reprezentanți ai societății civile și, în special, asociații ale părinților și elevilor, precum și reprezentanți ai mediului de afaceri; |
4. |
consideră că este esențial să se introducă politici care urmăresc îmbunătățirea calității educației și formării pentru toți elevii, și subliniază faptul că, pentru ca sistemele europene de învățământ să răspundă provocării privind competitivitatea globală, este necesară creșterea oportunităților educaționale disponibile, care trebuie să aibă un nivel mai ridicat și domeniu de aplicare mai larg, pentru a satisface cerințele urgente ale sectoarelor profesionale și pieței muncii; |
5. |
consideră că învățarea limbilor străine este esențială pentru a facilita accesul tinerilor pe piața muncii și pentru a spori mobilitatea acestora și egalitatea de șanse; |
6. |
invită statele membre să continue punerea în aplicare a Cadrului european al calificărilor; |
7. |
solicită să se acorde atenție nu numai așa-numitelor noi locuri de muncă „verzi”, ci și locurilor de muncă „albe”; subliniază că, până în 2030, procentul persoanelor de peste 65 de ani în raport cu persoanele cu vârste cuprinse între 15 și 64 de ani va crește de la 26 % în 2008 la 38 % în 2030; constată că, în consecință, va exista o nevoie crescândă de politici comune privind îmbătrânirea activă, în special cu privire la măsurile de promovare a alfabetizării și de a reîmprospăta și actualiza competențele-cheie în domeniul TIC, cu scopul de a depăși decalajul digital, care este un factor în creștere de excluziune socială a persoanelor în vârstă; |
8. |
constată faptul că Comunicarea Comisiei privind UE 2020 subliniază că „rata de angajare a femeilor este deosebit de scăzută” (numai 63 % dintre femei lucrează, față de 76 % dintre bărbați), și că „vor fi necesare politici de promovare a egalității de șanse între femei și bărbați, pentru a spori participarea forței de muncă”; prin urmare, trebuie urmărită politica de educație și formare, pentru a reduce această diferență de pe piața muncii, contribuind astfel la realizarea creșterii durabile și a coeziunii sociale; insistă asupra importanței unei educații care să nu se bazeze pe diferența de gen, începând cu cea mai fragedă vârstă; |
9. |
solicită acordarea unei atenții speciale necesității de a facilita integrarea persoanelor cu handicap, indiferent de vârstă, în educație și formare profesională, acordând o atenție deosebită integrării veritabile a copiilor cu handicap în instituțiile școlare, încă din primii ani de viață; subliniază necesitatea unor investiții adecvate și a unei strategii pe termen lung, pentru a înlătura orice piedică în acest domeniu; |
10. |
consideră că toate formele de educație ar trebui să încurajeze dobândirea de competențe democratice, prin sprijinirea consiliilor de elevi, și acordându-le elevilor posibilitatea de a-și asuma coresponsabilitatea pentru educație, astfel cum este consacrată în Carta drepturilor elevilor; în acest sens, solicită o dezbatere detaliată la nivelul societății europene, cu privire la funcția și rolul educației, și sugerează faptul că Agora cetățenilor europeni ar putea fi un spațiu pentru o astfel de dezbatere; |
11. |
invită Comisia Europeană, statele membre și angajatorii, în strânsă cooperare cu furnizorii de educație și formare profesională, să încurajeze îmbunătățirea competențelor pentru persoanele care provin din medii defavorizate; |
12. |
recunoaște că globalizarea a schimbat profund societățile Europei și recomandă includerea educației pentru dezvoltarea globală în orice formă de educație, pentru a le permite cetățenilor să facă față amenințărilor și oportunităților din partea unei lumi în schimbare; |
13. |
consideră esențială instituirea alfabetizării digitale și în domeniul mass-media, precum și al noilor tehnologii, la toate nivelurile de educație și formare profesională, oferirea de cursuri introductive pentru noile tehnologii și educarea tuturor în vederea aplicării, în egală măsură, a expertizei și a discernământului critic atunci când se recurge la forme moderne de comunicare și conținut mass-media; subliniază nevoia urgentă de a îmbunătăți competențele digitale ale tuturor cetățenilor europeni; subliniază faptul că formarea profesională și educația în domeniul TIC, atât la nivel național, cât și comunitar, reprezintă o necesitate, având în vedere importanța crescândă a acestor competențe pe piețele forței de muncă în schimbare; |
14. |
subliniază importanța acordării unui sprijin suficient și de înaltă calitate pentru dezvoltarea competențelor profesorilor, precum și a introducerii unor metode noi de organizare a educației în medii școlare atractive; |
15. |
subliniază importanța educației artistice, culturale și a sportului în educație și formare profesională, precum și necesitatea de a le acorda o atenție deosebită nu numai în învățământul preșcolar, primar și secundar, ci și la nivelul educației continue; consideră că, alături de cultivarea competențelor profesionale și tehnice, educația culturală și socială constituie elemente esnțiale ale politicilor de pregătire pentru că acestea ajută la dezvoltarea aptitudinilor neacademice, promovând astfel realizarea individuală și dobândirea de competențe de bază; |
16. |
solicită statelor membre să se asigure că există suficiente fonduri pentru investiții în sport destinate instituțiilor de învățământ și să sporească cooperarea între domeniile publice și cele private în acest domeniu; |
17. |
invită statele membre să asigure investiții suficiente în educație, pentru a garanta accesibilitatea pe piața ocupării forței de muncă pentru toate categoriile de cetățeni; |
18. |
subliniază importanța utilizării istoriei și a limbii ca instrumente pentru realizarea integrării europene sociale și culturale; |
Învățământul preșcolar
19. |
atrage atenția asupra importanței educației timpurii de înaltă calitate pentru dobândirea timpurie de competențe-cheie, inclusiv abilitatea copilului de a comunica atât în limba maternă, cât și în limba țării gazdă, și, în special, pentru a-i sprijini pe copiii provenind din medii defavorizate și cu nevoi speciale (de învățare), pentru a combate viitoarea sărăcie și excluderea socială; |
20. |
atrage atenția asupra importanței de a promova o cultură a lecturii începând cu nivelul preșcolar, precum și asupra importanței accesului la materiale de citit la vârsta preșcolară; |
21. |
atrage atenția asupra importanței educației în limba maternă, inclusiv în cazul minorităților tradiționale; |
22. |
subliniază importanța multilingvismului pentru mobilitate: din acest motiv, solicită statelor membre să introducă învățarea unei a doua limbi într-o etapă timpurie; |
23. |
subliniază importanța punerii în aplicare a unor măsuri de sprijin pedagogic pentru copiii imigranților, pentru a facilita adaptarea acestora la mediul educațional și social din țara gazdă; |
24. |
subliniază necesitatea de a încuraja și susține activități care să consolideze creativitatea copiilor de timpuriu, conturând astfel traiectoria unei culturi a inovației în Europa; |
25. |
atrage atenția asupra obiectivelor Barcelona care au urmărit să ofere până în 2010 îngrijire pentru 90 % dintre copiii cu vârsta cuprinsă între trei ani și vârsta obligatorie de școlarizare și pentru cel puțin 33 % dintre copiii sub trei ani, asigurând astfel accesul cât mai multor persoane la îngrijirea copiilor; |
Învățământul primar și secundar
26. |
subliniază necesitatea continuării dezvoltării și confirmării dobândirii de competențe lingvistice în școala primară și secundară, și în cazul copiilor imigranți, precum și importanța predării în limba maternă în cazul minorităților tradiționale; |
27. |
sprijină ideea unei predări care să permită o consultare mai regulată și o participare mai semnificativă a elevilor la gestionarea procesului educativ, o participare activă a părinților elevilor la comunitatea educațională, și dezvoltarea unei relații bazate pe încredere între profesori și elevi, având drept obiectiv stimularea spiritului de inițiativă și dobândirea de competențe sociale și civice care sunt esențiale unei cetățenii active; |
28. |
subliniază importanța de a incorpora noi tehnologii în programă, ca un instrument necesar de învățare într-un sistem de învățământ modern; sprijină ideea că, sub supravegherea corespunzătoare, copiii dobândesc competențe TIC la o vârstă fragedă care să le permită să utilizeze conținutul mass-media și, în special, internetul, dând dovadă de un sentiment de responsabilitate și de discernământ critic și consideră ca fiind esențială sensibilizarea copiilor cu privire la problemele legate de protejarea vieții private, protecția datelor cu caracter personal și respectarea normelor în materie de drepturi de autor; |
29. |
consideră că progresele realizate în adaptarea programei școlare la competențele cheie este un aspect pozitiv, însă este absolută nevoie de eforturi suplimentare, în special prin recunoașterea și certificarea competențelor dobândite în cadrul educației formale și informale, pentru a sprijini dobândirea de competențe cheie pentru persoanele care prezintă riscul de randament școlar scăzut și de excludere socială; |
30. |
solicită luarea de măsuri de promovare a activităților fizice și sportive în școli, și crearea și participarea la campionate școlare, care vor îmbunătăți sănătatea, vor încuraja integrarea și vor contribui la crearea de modele pozitive de comportament; |
31. |
pledează pentru educarea și formarea profesională a copiilor proveniți din familiile de migranți, subliniind contribuția majoră a educației la integrarea cu succes a migranților în societatea europeană; |
32. |
solicită o strategie cuprinzătoare de dobândire a competențelor cheie, care să cuprindă atât adaptarea programei școlare, cât și sprijinirea dezvoltării profesionale continue a profesorilor, obținându-se astfel o comunitate educațională bine pregătită; consideră că ar trebui să li se ofere profesorilor stimulente pentru ași îmbunătăți modul de predare și a se concentra asupra dezvoltării profesionale; |
33. |
invită statele membre să introducă noi combinații de discipline și materiale în școlile care oferă învățământ general, astfel încât să li se permită tinerilor care suferă de una dintre cele mai frecvente tulburări de învățare – dislexie – să își finalizeze cu succes studiile, în ciuda handicapului lor de învățare; |
34. |
subliniază importanța educației integrate, în scopul prevenirii prejudecăților sociale și a discriminării, contribuind astfel la solidaritatea socială europeană; |
Învățământul superior
35. |
solicită o mobilitate sporită între instituțiile de învățământ superior, mediul de afaceri și educația și formarea profesională (de exemplu, elevi, profesori, angajați, formatori) pentru a promova educația centrată pe elev și dobândirea de competențe precum spiritul întreprinzător, înțelegerea interculturală, gândirea critică și creativitatea, care sunt tot mai necesare pe piața muncii. consideră că în acest scop ar trebui eliminate urgent obstacolele existente din cadrul UE, acordându-se o atenție deosebită obstacolelor legate de barierele financiare și de recunoașterea calificărilor, astfel încât să se amelioreze calitatea experiențelor de mobilitate pentru toți elevii; sprijină asigurarea calității învățământului superior ca mijloc de consolidare a mobilității în scopuri academice și de cercetare, și ca o condiție prealabilă pentru garantarea unor oportunități egale de angajare cetățenilor UE; |
36. |
subliniază importanța de a oferi tuturor tinerilor o pregătire solidă în competențele de bază, care sunt esențiale pentru promovarea mobilității pe tot parcursul vieții și care să le permită acestora să facă față transformărilor de pe piața muncii și apariției unor noi nevoi economice și sociale; |
37. |
solicită promovarea unor programe de cercetare în vederea consolidării „triunghiul cunoașterii”, acesta fiind esențial pentru stimularea creșterii economice și a ocupării forței de muncă în Uniunea Europeană; |
38. |
invită statele membre să modernizeze agenda învățământului superior și, în special, să alinieze programa școlară la cerințele de pe piața muncii; |
39. |
invită instituțiile de învățământ superior să își modernizeze cursurile și, în general, să accelereze Procesul de la Bologna; |
40. |
consideră că instituțiile de învățământ superior ar trebui să fie mai deschise și mai pregătite pentru toți studenții, și mai ales pentru studenții care nu au frecventat formele tradiționale de învățământ și pentru grupurile defavorizate, și că ar trebui pentru aceste două categorii și că unul dintre mijloacele cele mai utile ar fi sistemele de burse de studii care beneficiază de fonduri semnificative, prin care tinerii provenind din familii sărace ar putea fi încurajați să se angajeze într-un ciclu de studii; consideră, de asemenea, că statele membre ar trebui să implementeze politici tematice în scopul garantării dreptului fundamental la educație pentru toate persoanele, inclusiv pentru tinerii cu posibilități financiare mai reduse și că ar trebui explorată în viitor un obiectiv compozit pentru echitate în învățământul superior, ca parte a cadrului strategic pentru educație și formare profesională; |
41. |
reamintește, în acest context, concluziile Consiliului din mai 2007 (6), privind indicatorii pentru monitorizarea Platformei de acțiune de la Beijing în domeniul educației și formării profesionale a femeilor, în special în învățământul superior și în cercetare; regretă totuși că acești indicatori nu sunt luați în considerare pe deplin în activitatea de monitorizare a punerii în aplicare a Programului de lucru „Educație și formare 2010”; în acest sens, încurajează utilizarea acestora ca un instrument pentru monitorizarea progresului către promovarea egalității de gen în domeniul educației și formării; |
42. |
constată că, deși au fost realizate progrese în ceea ce privește accesul femeilor la învățământul superior, acestea sunt în continuare subreprezentate în disciplinele matematică, științe și tehnologie (numai 32 % dintre absolvenți sunt femei, iar 68 % sunt bărbați); subliniază faptul că reducerea dezechilibrelor de gen în aceste domenii ar contribui la o scădere a deficitului de competențe cu care se confruntă UE în aceste domenii; |
43. |
consideră educația informală ca fiind un domeniu educațional complementar educației formale, și recomandă ca acesta să fie tratat ca atare în cadrul activității de elaborare de politici educaționale ET2020; |
44. |
solicită investiții mai mari, mai eficiente și mai cuprinzătoare în învățământul superior; |
45. |
solicită statelor membre să încurajeze parteneriatele (la nivel internațional, național, regional și local) între instituțiile de învățământ superior, centrele de cercetare și mediul de afaceri și investițiile financiare ale mediului de afaceri în învățământul superior; |
46. |
invită statele membre să aloce resursele necesare pentru învățământul superior, astfel încât acesta să poată să răspundă schimbărilor globale, ca un instrument important pentru redresarea economică și socială în urma crizei recente; |
47. |
invită statele membre să sprijine educația în limba maternă pentru minorități, prin mijloace legislative, administrative și financiare; |
Educația și formarea profesională
48. |
insistă asupra faptului că educația și formarea profesională de înaltă calitate sunt fundamentale pentru furnizarea de noi profesioniști și esențiale pentru acțiunea „Noi competențe pentru noi locuri de muncă”, acordând o atenție deosebită extinderii formării la locul de muncă și a stagiaturilor, inclusiv pentru tinerii absolvenți, pe bază de acorduri între universități și întreprinderi; în plus, consideră ca fiind importante promovarea perioadelor de studii și a stagiilor practice pentru studenții care doresc să urmeze o formare profesională în alte state ale Uniunii Europene, urmând exemplul oferit de programul Erasmus pentru studenții din mediul universitar; solicită creșterea susținerii și a prestigiului învățământului profesional; |
49. |
subliniază necesitatea de a moderniza în continuare programele de învățământ profesional, ținând cont de competențele-cheie, cu scopul de a îmbunătăți calitatea acestora și a le face mai atractive pentru tineri, pe de o parte, în timp ce, pe de altă parte, acestea devin mai adecvate pentru nevoile evolutive de pe piața muncii; consideră că programele de învățământ profesional ar trebui să amelioreze competențele transversale fundamentale; |
50. |
subliniază necesitatea adoptării, pe baza bunelor practici existente, a unui model de recunoaștere a creditelor de formare referitoare la competențele cetățenilor, pentru tinerii implicați în activități de voluntariat în folosul comunității, sponsorizate de organizații nonprofit, sau în domeniul cooperării pentru dezvoltare; |
51. |
solicită îmbunătățirea tranziției între învățământul profesional secundar și învățământul superior, care asigură calificări superioare; |
52. |
subliniază dimensiunea legată de învățarea continuă a Recomandării privind competențele-cheie și insistă că, pentru ca aceasta să fie pusă în aplicare pe deplin, sunt necesare progrese suplimentare în domeniul educației și formării profesionale și al învățării în rândul adulților, inclusiv prin recunoașterea juridică a unui drept universal la educația continuă; |
53. |
subliniază importanța schimbului de informații și de bune practici, de succes, între statele membre, în domeniul educației și formării profesionale; |
Învățarea continuă
54. |
solicită acțiuni imediate pentru soluționarea problemei numărului tot mai mare de persoane cu niveluri scăzute de competențe de lectură, acordând sprijin special autorităților locale, întrucât acestea sunt cel mai ușor accesibile cetățenilor; invită statele membre și Comisia să-și concentreze atenția asupra analfabeților, al căror număr este încă prea mare, și să ia măsuri ferme pentru a aborda această problemă – inclusiv în situațiile în care sunt implicați adulți; |
55. |
este extrem de preocupat cu privire la numărul de tineri șomeri, în special în această perioadă de criză economică; solicită insistent statelor membre să facă în așa fel încât piețele muncii să fie cât mai flexibile, pentru ca tinerii să poată găsi și schimba locuri de muncă cu ușurință; |
56. |
subliniază necesitatea includerii îmbunătățite a furnizorilor de educație în dezvoltarea cadrelor de calificare naționale generale, și a unei mai bune recunoașteri a educației anterioare, inclusiv a celei dobândite în mod informal sau ad-hoc; |
57. |
subliniază că obiectivele stabilite în ceea ce privește patru din cele cinci puncte de referință adoptate în 2003 nu vor fi atinse; solicită Comisiei, statelor membre, autorităților regionale și locale și altor părți interesate să examineze cauzele și să ia măsuri corespunzătoare pentru a schimba situația; |
58. |
subliniază importanța unui dialog structurat și a consultării continue între cei care sunt în etapele finale de educație și formare, instituțiile de învățământ superior și întreprinderi; |
59. |
susține obiectivul de a crește participarea adulților în învățarea de-a lungul vieții de la 12,5 % la 15 % până în 2020 și solicită măsuri corespunzătoare în acest sens; în acest scop, invită universitățile să faciliteze accesul mai larg la studii, să diversifice și să extindă baza de studenți și să modifice programele de studii pentru a le face atractive pentru adulții care reiau studiile; invită Comisia și statele membre să ia măsuri și mai decisive pentru sprijinirea și popularizarea instituțiilor de învățare continuă, cum ar fi școlile „celei de-a doua șanse”; solicită luarea în considerare a perspectivei de gen, precum și promovarea acesteia în punerea în aplicare a strategiilor de învățare de-a lungul vieții; atrage atenția asupra faptului că universitățile pentru persoanele de vârsta a treia joacă un rol esențial în învățarea de-a lungul vieții; |
60. |
subliniază că unul dintre principalele obstacole cu care se confruntă adulții care doresc să participe la educație și formare profesională este lipsa de facilități de sprijin pentru familiile acestora; prin urmare, încurajează statele membre să creeze măsuri de sprijin, ca modalitate de a asigura că toți studenții și lucrătorii cu responsabilități familiale (îngrijirea copiilor sau a altor persoane dependente) au posibilitatea de a-și actualiza și/sau ameliora deprinderile și competențele, pe baza bunelor practici dezvoltate în acest domeniu în cadrul programării Fondului social european, care includ bonuri pentru servicii și pentru reconciliere; consideră că ar trebui exploatate, în special, oportunitățile educației on-line, întrucât acestea permit o mai mare flexibilitate în îmbinarea educației cu munca și îngrijirea; |
61. |
încurajează Institutul european pentru egalitatea de șanse între femei și bărbați să ia măsuri care să vizeze îmbunătățirea colectării și a analizei de date comparabile privind egalitatea de gen în domeniul educației și formării, și să se asigure că statisticile referitoare la indicatorii relevanți cu privire la Platforma de acțiune de la Beijing sunt ușor accesibili și actualizați periodic; |
62. |
recomandă ca instituțiile de învățământ și formare să urmărească o mai bună comunicare a programelor lor deschise pentru adulți și să simplifice procedurile administrative care permit accesul la aceste programe; |
63. |
invită Comisia Europeană să considere implicarea părților interesate ca o expertiză esențială, și să recunoască rolul acestora ca entități responsabile de implementarea strategiei ET2020; |
64. |
solicită Comisiei Europene să includă educația informală, educația profesională și formarea, precum și elevii, în viitoarea referință referitoare la mobilitate pentru ET2020, și să preia referința pentru procesul de la Bologna privind mobilitatea studenților; |
*
* *
65. |
Încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) JO L 394, 30.12.2006, p. 10.
(2) JO C 290, 4.12.2007, p. 1.
(3) JO C 119, 28.5.2009, p. 2.
(4) JO C 41 E, 19.2.2009, p. 46.
(5) JO C 45 E, 23.2.2010, p. 33.
(6) Documentul Consiliului 9152/2007.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/16 |
Marți, 18 mai 2010
Chestiuni deontologice legate de administrarea societăților
P7_TA(2010)0165
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la o serie de chestiuni deontologice legate de administrarea societăților (2009/2177(INI))
2011/C 161 E/03
Parlamentul European,
având în vedere Recomandarea Comisiei din 30 aprilie 2009 de completare a Recomandărilor 2004/913/CE și 2005/162/CE în ceea ce privește regimul de remunerare a directorilor societăților cotate (1),
având în vedere Recomandarea Comisiei din 30 aprilie 2009 privind politicile de remunerare în sectorul serviciilor financiare (2),
având în vedere Comunicarea Comisiei care însoțește cele două recomandări mai sus menționate, care a fost publicată, de asemenea, la 30 aprilie 2009 (COM(2009)0211),
având în vedere Propunerea de Directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE în ceea ce privește cerințele de capital pentru portofoliul de tranzacționare și resecuritizare, precum și procesul de supraveghere a politicilor de remunerare (COM(2009)0362),
având în vedere Directiva 2007/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 iulie 2007 privind exercitarea anumitor drepturi ale acționarilor în cadrul societăților cotate la bursă (3),
având în vedere Directiva 2006/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și 83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE a Consiliului (4),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A7-0135/2010),
A. |
întrucât Uniunea Europeană și lumea întreagă trec prin cea mai gravă criză economică din ultimii 60 de ani, iar economia reală trebuie să facă față celei mai severe recesiuni din această perioadă; întrucât se preconizează condiții dificile pentru ocuparea forței de muncă, în ciuda unei relative relansări economice; |
B. |
întrucât, indiferent de tipul de societate sau de sectorul în care aceasta își desfășoară activitatea, există o serie de chestiuni legate de administrarea societăților care sunt importante în contextul general al deontologiei comportamentului în afaceri, cum ar fi obligația de diligență, transparența, responsabilitatea socială corporativă, gestionarea riscurilor, durabilitatea economică a opțiunilor de investiții financiare, practicile consiliilor de administrație sau ale consiliilor de supraveghere, exercitarea drepturilor acționarilor; întrucât recenta criză financiară a demonstrat că aceste chestiuni trebuie examinate din perspectiva menținerii stabilității financiare și analizate în permanență pentru a contribui la găsirea de soluții care să permită societăților să facă față actualelor provocări și să contribuie la promovarea creșterii economice și a unui nivel mai ridicat de ocupare a forței de muncă în cadrul UE; |
C. |
întrucât criza a arătat totodată legături strânse între gestionarea riscurilor și politica de remunerare și importanța acesteia din urmă în mecanismele care guvernează buna funcționare a societăților; din acest motiv, gestionarea riscurilor ar trebui luată în calcul în mod corespunzător în momentul elaborării politicii de remunerare , astfel încât să permită includerea unor sisteme eficiente de gestionare a riscurilor într-o abordare mai extinsă și mai echilibrată în materie de guvernanță și să garanteze, în cazul creării de sisteme de stimulente, că se asigură sisteme corespunzătoare de gestionare a riscurilor; |
D. |
întrucât societățile din toate sectoarele au în comun o serie de clase de risc, deși unele tipuri de risc sunt specifice fiecărui sector (cum ar fi riscurile cu care se confruntă societățile care își desfășoară activitatea în sectorul financiar); întrucât lipsa unei gestionări eficiente a riscurilor, generată de monitorizarea inadecvată a respectării regulilor în materie de supraveghere, și stimulentele disproporționate din cadrul politicilor de remunerare au avut un rol central în cadrul recentei crize financiare; |
E. |
întrucât gestionarea riscurilor ar trebui înțeleasă și aplicată la nivelul întregii organizații, nu numai la nivelul unităților operaționale individuale ale acesteia; aceasta ar trebui, de asemenea, să fie adusă la cunoștință, să fie transparentă și supusă exigențelor în materie de raportare; |
F. |
întrucât orice soluție ar trebui să garanteze că, în momentul asumării riscului, acesta este conform cu obiectivul activității economice și cu strategia societății, luându-se în considerare în mod corespunzător gestionarea eficientă a riscurilor; întrucât gestionarea eficientă a riscurilor ar trebui privită ca fiind unul dintre elementele cele mai importante ale bunei guvernări corporative în cadrul tuturor societăților; |
G. |
întrucât una dintre primele măsuri luate de Comisie în urma crizei a fost abordarea problemei politicii de remunerare prin completarea Recomandărilor 2004/913/CE și 2005/162/CE ale Comisiei, care vizau asigurarea unei politici de remunerare adecvate prin stabilirea celor mai bune practici pentru elaborarea acesteia, cu o nouă recomandare cu privire la regimul de remunerare a directorilor societăților cotate și prin publicarea unei recomandări privind politicile de remunerare din sectorul serviciilor financiare; |
H. |
întrucât gradul de recomandare variază în funcție de tipul societății, luându-se în considerare în mod corespunzător dimensiunea, organizarea internă și complexitatea activităților acesteia; întrucât astfel de distincții pot fi realizate între societățile financiare (cotate sau nu la bursă) ori cotate la bursă, dar fără caracter financiar, și între diferitele sectoare ale industriei financiare, cum ar fi sectorul bancar, al asigurărilor și al administrării de fonduri; |
I. |
întrucât în contextul remunerării trebuie avute în vedere mai multe elemente, cum ar fi (i) sistemele de remunerare, inclusiv structura, transparența și simetria acestora, precum și legătura dintre remunerare și stimulent, (ii) procesul de stabilire a sistemelor de remunerare, inclusiv definirea actorilor, a rolurilor și a responsabilităților, (iii) controlul asupra sistemelor de remunerare, cu o atenție deosebită acordată acționarilor și (iv) valoarea totală a remunerației, inclusiv salariile și pensiile; |
J. |
întrucât unele aspecte ale principiilor de importanță fundamentală cuprinse în recomandări rămân neclare și trebuie puse în aplicare în mod corespunzător, cum ar fi conceptul de criterii de performanță, care ar trebui să contribuie la crearea legăturii dintre salarizare și performanță, noțiunea de „performanță inadecvată” în cazul plăților compensatorii, plățile compensatorii și componentele variabile ale remunerării în sectorul serviciilor financiare; |
K. |
întrucât, având în vedere dificultățile recurente în definirea legăturii dintre salarizare și performanță, accentul ar trebui pus pe eficiența procesului prin care este stabilită politica de remunerare și pe transparență, ambele trebuind să se bazeze pe o bună gestionare definită și evaluată în funcție de un orizont de timp orientat pe termen mediu și lung, pentru a evita politicile nedurabile de gestionare a riscurilor orientate pe termen scurt (sau chiar pe termen foarte scurt), cu roluri și responsabilități distincte și bine definite ale celor implicați; |
L. |
întrucât soluțiile adoptate nu ar trebui să urmeze principiul „aceeași măsură pentru toți”, iar societățile ar trebui să-și păstreze flexibilitatea în ceea ce privește adaptarea sistemelor la propriile nevoi; |
M. |
întrucât este necesară o evaluare ex-post a performanței și a politicii de remunerare; |
N. |
întrucât transparența s-a dovedit a fi un element important al bunei guvernări; întrucât aceasta nu ar trebui să se reducă la o simplă informare a părților, ci ar trebui să însemne că societățile sunt capabile să explice alegerea unei anumite politici de remunerare; |
O. |
întrucât informarea părților în mod clar și inteligibil în legătură cu politica privind remunerarea directorilor ar trebui, în principiu, să favorizeze procesul luării deciziilor referitoare la politica de remunerare, în special de către acționari; această informare a părților ar putea include o specificare, în conturile anuale sau în raportul privind remunerațiile, a remunerației totale și a altor beneficii acordate fiecărui director în parte; |
P. |
întrucât obiectivul societății ar trebui să fie angajamentul constructiv al acționarilor și al angajaților; întrucât acest lucru presupune explorarea altor măsuri pentru implicarea efectivă a acționarilor în conturarea politicii societății privind remunerarea (cum ar fi posibilitatea, introdusă în Germania, ca societățile să ceară aprobarea acționarilor în ceea ce privește o politică de remunerare stratificată, printr-un vot consultativ), în special deoarece acționarii nu sunt întotdeauna dispuși sau pregătiți să-și asume un rol mai activ; întrucât acest lucru ar însemna, de asemenea, că ar trebui explorate modalitățile de a asigura un comportament mai degrabă proactiv decât reactiv al acționarilor față de conducere; |
Q. |
întrucât neimplicarea acționarilor este semnificativă în special în cadrul societăților cotate la bursă, ar trebui încurajată, prin urmare, utilizarea votului electronic în cadrul adunărilor generale ale acționarilor; |
R. |
întrucât legislația în vigoare privind informarea și consultarea lucrătorilor în ceea ce privește administrarea propriei lor întreprinderi trebuie aplicată corect, pentru a face posibil un veritabil dialog cu cadrele de conducere ale întreprinderilor și o definire clară a practicilor de remunerare și a obiectivelor întreprinderilor; |
S. |
întrucât stabilirea criteriilor pentru remunerarea cadrelor de conducere și a nivelului acesteia este de competența legală a consiliilor de administrație ale societăților; |
T. |
întrucât standardele cu caracter neobligatoriu sunt esențiale în ameliorarea performanței consiliilor de administrație și o trecere în revistă a bunelor practici ar putea fi necesară; |
U. |
întrucât scopul ar trebui să fie crearea unor comitete competente formate din directori și consilii de supraveghere, capabile să ia hotărâri obiective și independente; întrucât ar trebui evaluată eficiența și eficacitatea consiliilor de administrație; |
V. |
întrucât, date fiind neajunsurile recunoscute ale actualului sistem de guvernanță corporativă, ar trebui ca o anumită proporție (de exemplu, o treime) din directori (membrii consiliului de administrație) să fie formată din profesioniști, remunerați, responsabili față de acționari și subordonați exclusiv acestora; întrucât răspunderea și subordonarea acestora trebuie să treacă prin filtrul expertizei profesionale; |
W. |
întrucât, deși legiferarea în acest domeniu ar putea fi o opțiune mai dificilă și care necesită mai mult timp decât adoptarea de recomandări, abordarea bazată pe măsuri legislative cu caracter neobligatoriu este nesatisfăcătoare; |
X. |
întrucât Comisia intenționează ca recomandările să fie urmate de propuneri legislative care vizează includerea sistemelor de remunerare în domeniul supravegherii prudențiale și a propus, în special, revizuirea directivei privind cerințele de capital; întrucât Comisia intenționează să examineze măsuri suplimentare legate de serviciile financiare nebancare; |
Y. |
întrucât recomandările emise de Comisie în legătură cu societățile cotate la bursă nu reprezintă neapărat orientări generale adecvate pentru dezvoltarea bunelor practici din cadrul societăților comerciale necotate la bursă; |
Z. |
întrucât este esențială punerea în aplicare uniformă și coerentă a oricărui instrument adoptat în acest domeniu în întreaga Uniune Europeană și de către toate părțile implicate, |
1. |
salută măsurile care vizează abordarea aspectelor deontologice legate de administrarea societăților, pe care recenta criză financiară le arată ca fiind departe de a fi rezolvate; salută, în acest context, cele două recomandări emise de către Comisie; |
2. |
subliniază că abordarea bazată pe instrumente legislative fără caracter obligatoriu este, totuși, nesatisfăcătoare; |
3. |
salută, prin urmare, prima propunere legislativă a Comisiei care permite legiuitorului comunitar să abordeze în mod corespunzător chestiunile relevante, și anume modificarea directivei privind cerințele de capital; |
4. |
subscrie principiilor introduse de Comisie prin recomandările sale din 30 aprilie 2009, referitoare, în primul rând, la sistemul de remunerare și la aspectele privind guvernanța în domeniul remunerării directorilor și personalului de conducere al societăților cotate și, în al doilea rând, la sistemele de remunerare și la procesul de elaborare și de punere în aplicare a politicii de remunerare (guvernanța), la transparența politicii de remunerare și la controlul prudențial (supravegherea) în sectorul financiar, dar subliniază că aceste recomandări nu au fost puse în practică în mod satisfăcător de către statele membre; |
5. |
susține că UE are nevoie de un model de producție cu orientare socială și ecologică, urmărind obiective pe termen lung, care să respecte interesul general - al societăților, al acționarilor și al salariaților - și de o nouă structură financiară bazată pe un sistem de norme prudențiale și deontologice, sub controlul autorităților naționale și europene de supraveghere cu putere de constrângere; de asemenea, consideră că sectorul financiar trebuie să răspundă necesităților economiei reale, să contribuie la o creștere durabilă și să dea dovadă de o mai mare responsabilitate socială; |
6. |
reamintește că, în perioada de restructurare a economiei, în afara măsurilor de sprijinire a economiei reale, sunt de o importanță crucială și trebuie luate în considerare de către toate părțile interesate și măsurile de protecție a ocupării forței de muncă, formării profesionale și a condițiilor de muncă; |
7. |
susține că politicile de remunerare care asigură o bună guvernanță durabilă sunt necesare nu doar din motive deontologice, ci și din motive preponderent economice, deoarece politicile de acest tip au un impact direct din perspectiva valorii patrimoniale și a oportunităților de dezvoltare ale societăților însele, precum și a economiei în general, și în ceea ce privește menținerea și crearea unui nivel mai ridicat de ocupare a forței de muncă; |
8. |
consideră că dispozițiile referitoare la politica de remunerare a directorilor de bănci și de instituții de credit trebuie să constituie mai mult decât simple recomandări și trebuie să ia forma unor dispoziții obligatorii, însoțite de un sistem de supraveghere pentru a evita ca partea variabilă a remunerației – bonusuri, opțiuni de achiziție de acțiuni și stimulente – să încurajeze politicile prea riscante de investiții și de administrare a societăților, care nu țin seama de impactul asupra economiei reale; |
9. |
subliniază că administrarea corporativă și politicile de remunerare trebuie să respecte și să stimuleze principiile egalității salariale și ale egalității de tratament între femei și bărbați, prevăzute de tratate și de directivele europene; |
10. |
consideră că sunt necesare măsuri legislative suplimentare la nivel european în vederea soluționării problemei legate de diferențele dintre normele naționale în materie de remunerare aplicabile societăților, în situațiile în care cadrele de conducere se mută dintr-un stat membru în altul în cadrul unei societăți (holding) sau de la o societate la altă societate dintr-un alt stat membru, sau când societățile își exercită dreptul la libera circulație în cadrul pieței interne, de exemplu prin intermediul fuziunilor transfrontaliere; |
11. |
consideră că este important să se sublinieze răspunderea socială generală a consiliilor de administrație ale societăților, pentru dezvoltarea durabilă, pe termen lung a societăților cu sediul în UE sau în statele membre, și se așteaptă ca aceste consilii să structureze remunerarea directorilor societăților într-un mod care să reflecte acest scop și care să fie transparent pentru opinia publică europeană; |
12. |
solicită Comisiei să propună modificări sectoriale specifice ale legislației din domeniul serviciilor financiare, pentru a asigura coerența în materie de politici de remunerare între instituțiile din sectorul bancar și nebancar; de asemenea, solicită Comisiei să prezinte propuneri legislative în domeniul dreptului societăților comerciale pentru a putea contribui la abordarea aspectelor legate de guvernanță corporativă și pentru a asigura coerența în materie de politici de remunerare între toate tipurile de societăți; |
13. |
invită Comisia să încurajeze și să sprijine punerea eficientă în aplicare a măsurilor adoptate la nivelul UE, axându-se în special pe societățile transfrontaliere, și să-și îndeplinească angajamentul de a prezenta un raport de evaluare privind aplicarea ambelor recomandări de către statele membre; în acest context, solicită Comisiei să includă în concluziile raportului de evaluare un calendar al activităților legislative și nelegislative corespunzătoare, care ar putea constitui o continuare necesară; |
14. |
solicită punerea în aplicare eficace a normelor privind consultarea și participarea lucrătorilor, sisteme pentru care s-a optat în conformitate cu Directiva 2001/86/CE (5) de completare a statutului societății europene; |
15. |
consideră că societatea europeană constituie o platformă adecvată pentru cele mai bune practici, în vederea includerii principiilor etice în modalitățile de administrare a societăților transnaționale și a transpunerii în practică a acestor principii; |
16. |
invită statele membre să implementeze în mod eficient măsuri precum Directiva UE privind drepturile acționarilor, în vederea eliminării obstacolelor și a promovării participării la vot a acționarilor, în special în ceea ce privește votarea transfrontalieră; |
17. |
îndeamnă toți acționarii să se angajeze activ în revizuirea practicilor comerciale și în reformarea culturii antreprenoriale; |
18. |
solicită insistent ca femeile să fie promovate în posturi de conducere printr-o recomandare a Comisiei privind introducerea unui sistem de ocupare a posturilor în cadrul organelor de conducere ale societăților, precum și al altor organisme și foruri, în general; |
19. |
propune ca, prin evaluarea mai strictă a independenței membrilor organelor de conducere ale unei întreprinderi, autoritățile naționale de supraveghere să elaboreze mecanisme mai eficace de combatere a corupției a căror aplicare va permite nu numai consolidarea administrării întreprinderilor conform principiilor etice, ci și sporirea performanței lor economice; |
20. |
sprijină stabilirea unor orientări uniforme și cuprinzătoare referitoare la gestionarea riscurilor, care în prezent pare să fie abordată prin diferite coduri și standarde aplicabile în statele membre doar într-o manieră fragmentară; |
21. |
subliniază că în cazul infracțiunilor de natură economică, ar trebui să fie posibilă introducerea de acțiuni penale împotriva membrilor individuali ai consiliului de administrație al unei societăți, răspunzători de comiterea infracțiunilor respective; |
22. |
îndeamnă Comisia să promoveze utilizarea orientărilor axate pe cele mai bune practici în cazul societăților necotate la bursă, care să ia în considerare specificitățile și diferențele existente în cadrul acestui tip de societăți; |
23. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO L 120, 15.5.2009, p. 28.
(2) JO L 120, 15.5.2009, p. 22.
(3) JO L 184, 14.7.2007, p. 17.
(4) JO L 157, 9.6.2006, p. 87.
(5) JO L 294, 10.11.2001, p. 22.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/21 |
Marți, 18 mai 2010
O strategie a UE pentru tineret - investiție și mobilizare
P7_TA(2010)0166
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la „O strategie a UE pentru tineret – investiție și mobilizare” (2009/2159(INI))
2011/C 161 E/04
Parlamentul European,
având în vedere articolele 165 și 166 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene din 18 decembrie 2000, în special articolul 14,
având în vedere Convenția Organizației Națiunilor Unite cu privire la drepturile copilului din 20 noiembrie 1989, și în special articolele 23 și 28,
având în vedere Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități din 13 decembrie 2006, în special articolele 7 și 24,
având în vedere Comunicarea Comisiei din 29 aprilie 2009 referitoare la „O strategie a UE pentru tineret - investiție și mobilizare. O metodă deschisă de coordonare reînnoită pentru abordarea provocărilor și oportunităților tineretului” (1),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește Comunicarea Comisiei „O strategie a UE pentru tineret - investiție și mobilizare” - Raportul UE privind tineretul (2),
având în vedere Rezoluția Consiliului din 27 noiembrie 2009 privind un cadru reînnoit pentru cooperarea europeană în domeniul tineretului (2010-2018) (3),
având în vedere Concluziile Consiliului din 12 mai 2009 privind un cadru strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale („ET 2020”) (4),
având în vedere Concluziile Consiliului din 11 mai 2009 privind evaluarea actualului cadru pentru cooperarea europeană în domeniul tineretului și cu privire la perspectivele viitoare pentru cadrul reînnoit (5),
având în vedere Recomandarea Consiliului privind mobilitatea tinerilor voluntari în Uniunea Europeană (6),
având în vedere Decizia Consiliului privind Anul european al activităților de voluntariat care promovează cetățenia activă (2011) (7),
având în vedere Pactul European pentru tineret adoptat de către Consiliul European de la Bruxelles din 22 și 23 martie 2005 (8),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 2 iulie 2008 privind „Agenda socială reînnoită”, pentru care tineretul și copii reprezintă un obiectiv principal (9),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European privind Comunicarea Comisiei (10),
având în vedere Declarația sa scrisă privind acordarea unei mai mari atenții atribuirii de competențe tinerilor în politicile UE (11),
având în vedere Rezoluția sa din 21 februarie 2008 privind viitorul demografic al Europei (12),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru cultură și educație (A7-0113/2010),
A. |
întrucât investiția în acțiuni destinate tineretului este esențială pentru viitorul societății europene, în special într-o perioadă în care proporția tinerilor din populația totală este în continuă scădere; |
B. |
întrucât tineretul, în ansamblul său, reprezintă o valoare adăugată pentru societate și trebuie să fie recunoscut ca atare; |
C. |
întrucât, în conceperea politicilor actuale, generațiile de astăzi au o mare răspundere față de tineri și de generațiile viitoare; întrucât cei care elaborează politicile și cercetătorii trebuie să ia în considerare punctele de vedere ale tinerilor pentru a le permite să se exprime; |
D. |
întrucât Uniunea Europeană dispune de instrumente importante pentru politicile pentru tineret, însă acestea trebuie valorificate la maximum, trebuie comunicate și integrate deplin de către statele membre; |
E. |
întrucât ocuparea forței de muncă înseamnă mai mult decât o activitate remunerată: aceasta reprezintă un agent de socializare, poate oferi sprijin, o structură și formarea unei identități; |
F. |
întrucât un loc de muncă nesigur poate determina tinerii să evite sau să amâne întemeierea unei familii, ceea ce va avea un impact asupra evoluției demografice; |
G. |
întrucât tineretul european de astăzi se confruntă cu un nivel din ce în ce mai ridicat al șomajului și este foarte afectat de criza economică; întrucât în special tinerii mai puțin calificați sunt adesea victimele șomajului și întrucât, din acest motiv, este important să se asigure tinerilor o formare cât mai bună, care să le garanteze un acces rapid și o integrare pe termen lung pe piața muncii; |
H. |
întrucât ar trebui să fie sprijinit accesul egal pentru toți tinerii la educație și formare profesională de calitate la toate nivelurile, iar oportunitățile de învățare pe tot parcursul vieții ar trebui promovate mai intens; |
I. |
întrucât ar trebui să se faciliteze tranziția tinerilor de la educație și formare la piața forței de muncă; |
J. |
întrucât este urgent să se acorde prioritate absolută problemei abandonului școlar prematur, analfabetismului, în special în rândul adolescenților și al tinerilor deținuți; |
K. |
întrucât problemele legate de sănătate, locuințe și mediu au o mare importanță pentru tineri și pot avea consecințe grave pentru viața și viitorul lor; întrucât este necesară promovarea unui mediu favorabil în materie de educație, ocupare a forței de muncă, inserție socială și sănătate; |
L. |
întrucât tinerii au nevoie, pe lângă susținere din partea unui mediu familial sănătos, de un sprijin pentru a-și satisface nevoia de autonomie și independență; |
M. |
întrucât aspectele legate de mediu nu sunt incluse în mod explicit nici în comunicarea Comisiei, nici în rezoluția Consiliului, deși sunt esențiale pentru tineri și au efecte importante asupra sănătății, calității vieții și binelui generațiilor viitoare; întrucât, din acest motiv, într-o strategie UE pentru tineret ar trebui menționate clar în cadrul domeniilor de acțiune chestiunile de mediu; |
N. |
întrucât participarea activă în societate nu reprezintă numai un mijloc important de a responsabiliza tinerii, ci contribuie, de asemenea, la dezvoltarea personală a acestora, la mai buna lor integrare în societate, la dobândirea unor competențe și la dezvoltarea simțului răspunderii; |
O. |
întrucât munca tineretului este importantă în cadrul strategiei UE pentru tineret, ca activitate recreativă fructuoasă efectuată pentru tineri și de către tineri, dar și ca modalitate de dobândire a unor competențe și de a contribui la dezvoltarea personală; |
P. |
întrucât a ști ce este și a trăi experiența de a avea un rol în societate contribuie la înțelegerea semnificației participării și la o participare activă la democrație și la procesele sale; |
Q. |
întrucât tinerii ar trebui să fie informați mai bine cu privire la existența programelor europene pentru tineret, pentru a crește nivelul de participare al acestora; |
R. |
întrucât o politică eficace privind tineretul poate contribui la dezvoltarea unei mentalități europene, |
Observații generale
1. |
salută Comunicarea Comisiei intitulată „O strategie a UE pentru tineret – investiție și mobilizare”; |
2. |
salută Rezoluția Consiliului privind un cadru reînnoit pentru cooperarea europeană în domeniul tineretului (2010-2018); |
3. |
evidențiază că definiția conceptului de „tineret” variază de la un stat membru la altul; observă că acest concept este influențat de diferite circumstanțe sociale și că acest lucru lasă loc diferențelor de abordare ale fiecărui stat membru; |
4. |
consideră că programele și fondurile comunitare ar trebui să reflecte ambiția Europei în ceea ce privește tinerii; |
5. |
solicită statelor membre să pună integral în aplicare dispozițiile Tratatului de la Lisabona în domeniul politicii pentru tineret, cum ar fi încurajarea participării tinerilor la viața democratică, acordarea unei atenții speciale tinerilor sportivi și tinerelor sportive și aplicarea juridică a Cartei drepturilor fundamentale; |
Observații principale referitoare la eficacitatea strategiei pentru tineret
6. |
recunoaște faptul că, acordând atenția cuvenită principiului subsidiarității, metoda deschisă de coordonare (MDC) consolidată, reprezintă un instrument potrivit pentru cooperare în chestiunile legate de politica pentru tineret, în ciuda carențelor sale, a utilizării sale limitate, a deficitului său de legitimitate, a lipsei unei cooperări efective între „experți” și politicienii aleși, a lipsei unei integrări adecvate a acesteia în raport cu prioritățile naționale și a riscului unei confuzii cu privire la distribuirea responsabilităților între diferitele niveluri; consideră că, pentru a obține rezultate pe termen lung, metoda deschisă de coordonare (MDC) ar trebui consolidată; |
7. |
subliniază faptul că, pentru a avea rezultate optime, metoda deschisă de coordonare trebuie să fie sprijinită de o puternică voință politică din partea tuturor actorilor implicați; consideră că deficiențele de implementare constituie un obstacol major în realizarea obiectivelor propuse; |
8. |
recunoaște importanța colaborării între instituțiile de la nivel local, regional, național și european pentru atingerea obiectivelor prezentei strategii și solicită participarea activă a Comisiei, a statelor membre și a reprezentanților tinerilor la implementarea unei strategii pentru tineret; |
9. |
insistă pentru o cooperare mai strânsă între Parlamentul European, Comisie și Consiliu cu privire la chestiunile legate de tineri și subliniază necesitatea unei cooperări mai integrate cu și între parlamentele naționale în cadrul procesului MDC; |
10. |
salută definirea clară a dublei abordări, introducerea metodelor de lucru și, în special, lista bine definită a instrumentelor de aplicare stabilită de Consiliu; solicită implicarea Parlamentului European în definirea priorităților pe cicluri de activitate; solicită ca cooperarea europeană în domeniul tineretului să fie pertinentă, concretă și bazată pe elemente concrete; |
11. |
subliniază necesitatea dezvoltării unor indicatori clari și ușor de utilizat, atât la nivel european, cât și la nivel național, care să facă posibilă îmbunătățirea, extinderea și actualizarea cunoașterii reale a condiției tinerilor, precum și măsurarea și compararea progreselor înregistrate în aplicarea unor obiective stabilite de comun acord; subliniază importanța monitorizării și evaluării constante; |
12. |
evidențiază importanța unei evaluări a stadiului de aplicare a Strategiei UE pentru tineret; subliniază faptul că rapoartele de activitate ale statelor membre în domeniul tineretului ar trebui să fie publicate în scopul creșterii gradului de sensibilizare a populației; subliniază necesitatea monitorizării evoluției și schimbărilor modului de viață al tinerilor europeni, pentru ca progresele reale realizate să poată fi evaluate; |
13. |
consideră că trebuie dezvoltată mai mult învățarea reciprocă, ca mijloc de facilitare a schimbului de bune practici și de creștere a coerenței măsurilor luate la nivel național; |
14. |
consideră că, pentru a avea o strategie UE cuprinzătoare pentru tineret, elaborarea politicilor și a programelor și acțiunilor UE în acest domeniu ar trebui să se facă în paralel, într-o manieră clară și transparentă; consideră, în special, că rezultatele implementării programelor UE ar trebui să furnizeze o bază de evaluare pentru formularea politicilor pentru tineret și a strategiei UE pentru tineret în general, și reciproc; |
15. |
subliniază, de asemenea, necesitatea unei analize aprofundate a programelor existente deja implementate pentru un management eficient al calității și, pe această bază, a identificării eventualelor ameliorări care pot fi aduse programelor în viitor; |
16. |
subliniază necesitatea mobilizării și adaptării programelor și fondurilor sociale pentru tineret ale UE și a facilitării accesului la acestea, precum și necesitatea simplificării procedurilor de acces; subliniază importanța unei abordări practice și nebirocratice în acest domeniu, în vederea implementării unei strategii integrate de îmbunătățire a vieții tinerilor; subliniază importanța participării tinerilor la punerea în practică a programelor pentru tineret pentru a le cunoaște mai bine nevoile; |
17. |
subliniază rolul important al programelor Comenius, Erasmus și Leonardo da Vinci în dezvoltarea politicilor europene în domeniul educației și al formării; reiterează prioritatea politică acordată de Parlament acestor programe, pe care le consideră o articulație esențială a dezvoltării strategiei UE pentru tineret, în special în ceea ce privește viitoarea generație de programe multianuale; |
18. |
consideră că trebuie intensificate eforturile de promovare a mobilității tinerilor în Europa și că, în cadrul programelor de mobilitate, trebuie să existe un spațiu suficient și o atenție adecvată pentru schimburile tinerilor în afara educației formale; |
19. |
solicită Comisiei ca, în cadrul noilor programe de mobilitate, să acorde o atenție specială mobilității animatorilor de tineret și solicită, în acest sens, extinderea actualului regim special de vize pentru studenți la persoanele care lucrează pentru tineret; |
20. |
atrage atenția asupra necesității de a implica mass-media în popularizarea programelor pentru tineret; |
21. |
recunoaște că îmbunătățirea vieții tinerilor este o sarcină transsectorială, care trebuie luată în considerare în toate domeniile politice; încurajează instituțiile europene și statele membre să promoveze crearea unui serviciu pentru tineret în toate departamentele și ministerele, ceea ce ar ajuta la o mai bună elaborare a politicilor pertinente în domeniul tineretului; de asemenea, solicită Comisiei să numească și să formeze un responsabil cu probleme de tineret în cadrul direcțiilor sale generale; consideră că obiectivul ar fi evaluarea documentelor Comisiei din perspectiva obiectivelor politicii pentru tineret; prin urmare, salută în mod ferm abordarea intersectorială ca factor necesar pentru atingerea unui nivel optim de eficiență; consideră că integrarea chestiunilor referitoare la tineret în toate domeniile de politică este un factor cheie al succesului strategiei pentru tineret; |
22. |
subliniază necesitatea instituționalizării dreptății intergeneraționale la nivel european și a adoptării acestui principiu de către statele membre pentru a reglementa în mod just relațiile dintre generații; |
Domenii de acțiune
23. |
subliniază în mod ferm faptul că criza economică mondială are un impact major asupra tineretului și că, prin urmare, ar trebui să influențeze în mod serios prioritățile din cadrul domeniilor de acțiune; consideră că aceasta ar trebui să se regăsească în identificarea unei serii de măsuri suplimentare pentru ieșirea din criză în domeniul social și că trebuie acordată o atenție specială adaptării nivelurilor de protecție socială și a sistemelor de securitate socială; |
Principii generale aplicabile tuturor domeniilor de acțiune
24. |
subliniază importanța eliminării tuturor formelor de discriminare împotriva tinerilor, cum ar fi discriminarea bazată pe criterii de sex, origine rasială sau etnică, religie, dizabilitate, vârstă sau orientare sexuală; |
25. |
subliniază importanța considerării tinerilor ca un grup prioritar în viziunea socială a UE; |
26. |
subliniază cu fermitate necesitatea de a se acorda tinerilor cu dizabilități asistență eficace, personalizată, precum și șanse reale și egale de acces fizic, senzorial și cognitiv la educație, locuri de muncă, cultură, activități recreative, sport, activități sociale și de implicare în gestionarea afacerilor publice și civile; |
27. |
solicită luarea de măsuri menite să asigure respectarea diversității și integrării cu succes a tinerilor și copiilor; |
28. |
solicită statelor membre să identifice conexiunile intersectoriale dintre politicile pentru tineret și politicile din domeniile educației, formării, ocupării forței de muncă, culturii și altele; |
29. |
subliniază necesitatea unor legături puternice între politicile referitoare la tineri și cele referitoare la copii; |
Educație și formare
30. |
încurajează statele membre să intensifice interacțiunea dintre laturile „triunghiului cunoștințelor” (educație, cercetare, inovare) ca element esențial pentru creșterea economică și crearea de locuri de muncă; recomandă în mod ferm promovarea unor criterii pentru o mai amplă recunoaștere a educației și formării profesionale informale, prin accelerarea adoptării sistemului EQF pentru recunoașterea calificărilor, transparență și validarea competențelor; |
31. |
solicită statelor membre să ia mai multe inițiative de a investi în competențe adaptate cererii de pe piața forței de muncă și încurajează statele membre să conecteze programele de învățământ la cerințele pieței muncii, să creeze un cadru juridic privind formarea profesională pe termen scurt (acolo unde este încă necesară) și să facă uz, ori de câte ori este posibil, de validarea competențelor și recunoașterea calificărilor; |
32. |
atrage atenția asupra problemei abandonului școlar și a necesității de a lua măsuri pentru ca un procent cât mai mare de tineri să finalizeze perioada de educație obligatorie; |
33. |
încurajează ferm statele membre, în contextul acordării unei finanțări sporite, să promoveze mobilitatea în domeniul învățării și formării a tuturor tinerilor, aceasta reprezentând un factor esențial pentru acumularea de cunoștințe și experiență profesională; subliniază importanța mobilității tinerilor și în regiunile de la frontierele UE, prin garantarea unei largi participări la programele europene destinate tinerilor; |
34. |
solicită statelor membre să facă tot posibilul pentru a realiza obiectivele strategice și a îndeplini condițiile stabilite în cadrul strategic pentru cooperare europeană în domeniul educației și formării (EF 2020), în special în ceea ce privește persoanele lipsite de competențele de bază și cele care abandonează timpuriu învățământul; |
35. |
solicită statelor membre să creeze suficiente modalități prin care cei care au părăsit sistemul educațional să se poată reintegra în acesta și să asigure o serie de punți pentru cei care au urmat cursuri de formare profesională, pentru ca aceștia să-și continue educația la niveluri superioare; îndeamnă statele membre să adopte inițiative și să ofere programe specifice pentru tinerii în situație de eșec din cauza circumstanțelor nefavorabile sau a unor alegeri nefericite; |
36. |
subliniază că este important să se ofere tinerilor acces la orientare și consiliere în tranziția de la educație la angajare; |
37. |
solicită statelor membre să garanteze că tinerii și copiii, indiferent de statutul juridic al familiilor lor, au dreptul la educația publică, sprijinindu-i, cu respectarea necesară pentru propria lor cultură și limbă, pentru a dobândi cunoștințele necesare de limbă a statului membru gazdă și cunoașterea culturii acestuia, care constituie un instrument de integrare; |
38. |
solicită statelor membre să asigure accesul egal la educație pentru tineri, indiferent de originea lor socială sau de situația financiară și să asigure acces egal la educație pentru tinerii defavorizați, din familii cu venituri reduse; |
39. |
solicită statelor membre să implementeze Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu dizabilități și să transforme în realitate ideea de educație integrantă, atât cea formală, cât și cea informală; |
40. |
subliniază importanța unui nou sistem de formare pentru profesori, continuu și eficace, pentru a ajuta tinerii studenți să facă față cu mai mult succes provocărilor din societatea noastră în rapidă schimbare; |
41. |
subliniază importanța promovării competențelor în utilizarea media; |
42. |
subliniază faptul că educația are un rol fundamental pentru evoluția pozitivă a atitudinilor personale; |
Ocuparea forței de muncă și spiritul întreprinzător
43. |
este extrem de preocupat cu privire la numărul de tineri șomeri, angajați sub nivelul lor de competență sau într-o situație precară, în special în această perioadă de criză economică; susține fervent invitația adresată Consiliului European de a se asigura că Strategia de la Lisabona post-2010 și Strategia Europa 2020 includ o perspectivă asupra tineretului și de a sprijini continuarea inițiativelor conforme cu obiectivele generale ale Pactului european pentru tineret; susține puternic propunerea de a concepe măsuri adecvate, specifice pentru tineri în cadrul programelor de redresare incluse în planurile economice și financiare de criză; |
44. |
subliniază necesitatea vitală de a realiza obiectivele Strategiei europene de la Lisabona pentru creștere și ocuparea forței de muncă și consideră că noua agendă a UE pentru 2020 ar trebui să permită redresarea completă a UE după criză, prin avansarea mai rapidă spre o economie inovatoare și creatoare de locuri de muncă; în acest context, îndeamnă la o mai mare concentrare a noii agende asupra tinerilor; |
45. |
solicită statelor membre să ia măsuri împotriva nesiguranței locurilor de muncă și a condițiilor de muncă precare cu care se confruntă tinerii și să susțină activ reconcilierea vieții profesionale cu viața personală și de familie; |
46. |
invită statele membre să țină seama de dimensiunea intergenerațională în politicile lor de încurajare a ocupării forței de muncă; |
47. |
solicită statelor membre să faciliteze accesul tinerilor la toate tipurile de locuri de muncă în condiții bune de muncă, pentru a evita neconcordanța între competențe și locurile de muncă, care reprezintă o risipire a talentelor; în această privință, recomandă ameliorarea calității stagiilor și a drepturilor stagiarilor, prin garantarea faptului că majoritatea programelor de stagii oferă tinerilor calificare și conduc la posturi plătite; |
48. |
de asemenea, solicită statelor membre să ofere mai multe șanse de angajare, să implementeze programe de protecție socială pentru tinerii dezavantajați, să asigure șanse egale pentru tinerii din zonele periferice și din centrele urbane și să ofere un sprijin special tinerelor mame; |
49. |
reamintește riscul migrației creierelor și consecințele negative ale acestui fenomen asupra țărilor de origine a tinerilor; solicită statelor membre să analizeze și să elaboreze strategii de reținere a tinerilor în țările și regiunile în care imigrația este ridicată, luând diverse forme, precum migrația creierelor, acoperirea deficitului de personal calificat și locurile de muncă prost plătite, flexibile, necalificate și adesea sezoniere; |
50. |
solicită statelor membre să elimine situațiile în care se constată o disparitate a remunerațiilor între tineri și tinere creată pe criterii de sex; |
51. |
solicită statelor membre să garanteze, în contextul globalizării, dreptul la locuri de muncă decente și la securitatea socială, asigurând un echilibru între flexibilitate și siguranță; |
52. |
solicită statelor membre să garanteze transferabilitatea completă a beneficiilor sociale, pentru a nu pune în pericol protecția socială a tinerilor activi care au optat pentru mobilitate; |
53. |
subliniază importanța stagiilor de practică în companii și instituții, încă din perioada de studii, care ar putea facilita găsirea ulterioară a unui loc de muncă; |
54. |
sugerează promovarea unei culturi a spiritului antreprenorial în rândul tinerilor, printr-o mai bună comunicare privind lumea afacerilor, prin sprijinirea dezvoltării structurilor și rețelelor europene în acest domeniu și prin încurajarea tinerilor să desfășoare activități lucrative independente și să utilizeze instrumentele de microcredit și microfinanțare; subliniază importanța învățării pe tot parcursul vieții; |
55. |
susține necesitatea unei sinergii între lumea educației și cea a producției, și a unor forme avansate de integrare între universități și societăți; |
56. |
încurajează statele membre să sprijine inițiativele private ale tinerilor, inclusiv prin programe naționale complementare programelor europene; |
57. |
atrage atenția asupra necesității de a elabora politici pentru concilierea vieții profesionale cu viața privată și încurajarea întemeierii familiilor de către tineri; de asemenea, subliniază necesitatea de a asigura venituri suficiente tinerilor, pentru a le conferi independență în luarea deciziilor, inclusiv în ceea ce privește decizia de a-și întemeia o familie; |
Sănătate, bunăstare și mediu
58. |
subliniază faptul că schimbările climatice și ecologice și degradarea mediului au efecte defavorabile asupra vieții tinerilor și solicită luarea unor măsuri sustenabile în această privință; |
59. |
solicită statelor membre să includă în programele de învățământ forme potrivite de sensibilizare cu privire la prevenirea riscurilor la adresa sănătății și a mediului; |
60. |
regretă profund faptul că nu se face nici o referire, în cadrul de cooperare, la politicile referitoare la consumatori; consideră că unele probleme de sănătate pot fi legate de producerea și comercializarea alimentelor nesănătoase; |
61. |
subliniază necesitatea luării în considerare a vulnerabilității specifice a tinerilor și copiilor atunci când se elaborează politici referitoare la consumatori și la mediu; subliniază necesitatea de a asigura un nivel ridicat de protecție a tinerilor consumatori prin acțiuni precum campaniile de informare și educare; |
62. |
evidențiază importanța combaterii în continuare a consumului de droguri, a efectelor dăunătoare ale alcoolului și ale tutunului și ale altor forme de dependență, inclusiv cea de jocurile de noroc, în special prin mijloace de prevenire și reabilitare; solicită statelor membre să eficientizeze la maximum Planul de acțiune al UE împotriva drogurilor și Strategia UE de susținere a statelor membre în combaterea efectelor nocive ale alcoolului și a altor forme de dependență; |
63. |
reamintește, de asemenea, că tinerii și copiii sunt expuși la numeroase scene violente transmise de media; sugerează ca această chestiune să fie examinată mai îndeaproape și să se ia toate măsurile necesare în vederea eliminării efectelor acestora asupra sănătății lor mentale; |
64. |
recomandă ghidarea tinerilor în utilizarea noilor tehnologii prin politici de formare în domeniul media și de sensibilizare cu privire la pericolele unei utilizări necontrolate; |
65. |
subliniază rolul informării tinerilor asupra chestiunilor referitoare la educația sexuală pentru protecția sănătății acestora; |
66. |
atrage atenția asupra frecvenței din ce în ce mai mari a sarcinilor înainte de vârsta majoratului și solicită Comisiei și statelor membre să crească gradul de conștientizare și să educe tinerii în această privință; |
67. |
solicită statelor membre să se asigure că tinerii și copiii imigranți au acces la asistența medicală de bază, independent de statutul juridic al familiilor lor; |
68. |
subliniază rolul sportului ca ansamblu de activități care promovează un stil de viață sănătos pentru tineri și care sprijină activitatea în echipă, echitatea și responsabilitatea, precum și rolul informării tinerilor în combaterea violenței pe terenurile de sport; solicită programe speciale pentru tinerii cu dizabilități; |
69. |
solicită statelor membre ca, în cadrul eforturilor lor de a încuraja tinerii să practice sporturi, să ia în considerare aspectele legate de gen și să sprijine sporturile mai puțin populare; |
70. |
subliniază importanța promovării campaniilor educative pentru tineri care să vizeze combaterea dopajului și susținerea unui sport curat; |
Participare
71. |
subliniază importanța menținerii unui dialog și a unei consultări de natură structurată cu tinerii; încurajează în mod ferm promovarea participării tinerilor și a organizațiilor de tineret la toate nivelurile (local, național și internațional) la elaborarea politicilor generale și, în special, la politicile privind tineretul și nu numai, printr-un dialog structurat permanent; |
72. |
subliniază importanța luării în calcul a unei metode de consultare a tinerilor, astfel încât să se poată ține seama de o gamă largă de opinii ale tinerilor; este în favoarea constituirii unor structuri în care toți actorii să poată lucra împreună, influențând în egală măsură politicile și deciziile, și în favoarea asigurării mijloacelor necesare pentru a crea aceste structuri; |
73. |
încurajează statele membre să includă organizațiile de tineret în procesul decizional, inclusiv la nivel local; |
74. |
subliniază importanța implicării unor delegați ai tinerilor cu adevărat reprezentativi în dialogul structurat și recomandă Comisiei să consulte reprezentanții consiliilor naționale de tineret cu privire la temele prioritare pentru tineri; |
75. |
își exprimă acordul față de necesitatea, invocată deseori, de recunoaștere și sprijin a organizațiilor de tineret și a contribuției majore pe care acestea o au la educația neformală; solicită Comisiei și Consiliului să încurajeze statele membre să creeze și să sprijine parlamentele și consiliile locale ale tinerilor și să lanseze programele corespunzătoare; |
76. |
subliniază necesitatea de a implica mai mulți tineri, cu experiențe diverse, în scopul amplificării caracterului reprezentativ; se declară în favoarea încurajării participării de la o vârstă timpurie; în acest context, încurajează o reflecție asupra întăririi legăturilor dintre școli, organizațiile de tineret și alte organizații ale societății civile, și recomandă insistent încurajarea unei recunoașteri mai extinse a educației neformale; |
77. |
sugerează crearea unor sisteme de recompensare a tinerilor care participă activ în societate, cu obiectivul final de a institui o cultură a drepturilor și obligațiilor; |
78. |
subliniază necesitatea unor eforturi deosebite pentru a încuraja tinerii din zonele periferice și rurale și din cartierele sărace să participe activ la activitățile europene; regretă, în acest sens, că nu s-au propus, în cadrul de cooperare, măsuri specifice pentru o mai bună comunicare a programelor UE către tineri, mai ales către cei care locuiesc în regiuni îndepărtate și către cei care nu fac parte din organizații politice, sociale sau neguvernamentale; solicită Comisiei un angajament concret în această privință; |
79. |
subliniază necesitatea intensificării eforturilor de a asigura un schimb tridirecțional eficient de opinii și informații între comunitățile universitare, de afaceri și politice, la nivel local, național, regional și european; |
Creativitate și cultură
80. |
solicită statelor membre favorizarea accesului la noile tehnologii pentru a stimula creativitatea și capacitatea de inovare a tinerilor și pentru a trezi interesul pentru cultură, arte și știință; |
81. |
este surprins de faptul că în Comunicarea Comisiei lipsește cu desăvârșire o referire explicită la implicațiile culturale; adaugă faptul că acestea nu se pot limita la spiritul întreprinzător și la noile tehnologii; |
82. |
salută luarea în considerare, în rezoluția Consiliului, a rolului activităților socio-culturale, care sunt complementare celor din cadrul sistemului educativ și al mediului familial; consideră că aceste activități contribuie cu precădere și de o manieră decisivă la combaterea discriminărilor și a inegalităților și înlesnesc accesul tinerilor la activități recreative, cultură și sport; |
83. |
subliniază importanța susținerii culturii tinerilor și a recunoașterii acesteia atunci când statele membre atribuie fonduri, acest lucru fiind esențial pentru dezvoltarea creativității tinerilor; |
84. |
salută propunerea inclusă în rezoluția Consiliului, vizând promovarea formării specializate a tinerilor lucrători în domeniul culturii, al noilor mijloace de informare și al competențelor interculturale; |
85. |
sugerează includerea unei perspective asupra tinerilor în politicile, programele și acțiunile din domeniul culturii și al media; |
86. |
consideră că instituțiile culturale (muzee, biblioteci, teatre etc.) trebuie încurajate să implice mai mult copiii și tinerii; |
87. |
solicită Comisiei și Consiliului să creeze o legitimație europeană pentru tineri, cu ajutorul căreia aceștia să aibă acces la instituțiile culturale de pe teritoriul UE la un preț foarte scăzut; |
Activitățile de voluntariat
88. |
salută decizia Consiliului prin care anul 2011 este desemnat An european al voluntariatului și măsurile prevăzute în Recomandarea Consiliului privind mobilitatea tinerilor voluntari pe teritoriul Uniunii Europene; |
89. |
consideră că voluntariatul tinerilor ar trebui să fie sprijinit inclusiv prin extinderea programului european de voluntariat și prin ajutarea tinerilor defavorizați, să se angajeze în activități de voluntariat; |
90. |
consideră că, în funcție de rezultatul evaluării acțiunii pregătitoare Amicus, trebuie preconizate alte acțiuni de acest tip; |
91. |
consideră că activitățile de voluntariat nu trebuie să înlocuiască oportunitățile profesionale, de muncă remunerată, ci să constituie o valoare adăugată la nivelul societății; |
92. |
solicită introducerea și recunoașterea reciprocă a unei legitimații europene pentru voluntari, pe lângă actuala legitimație europeană pentru tineret; această legitimație ar oferi o listă a activităților voluntare efectuate de copii și tineri și ar putea fi prezentată potențialilor angajatori ca o dovadă a calificărilor; |
Incluziunea socială
93. |
salută faptul că 2010 este Anul european al luptei împotriva sărăciei și excluderii sociale, în special în contextul crizei economice și financiare, care are un impact negativ pronunțat asupra tinerilor; |
94. |
consideră că, în condițiile îmbătrânirii societăților echitatea intergenerațională este o provocare majoră; solicită statelor membre să ia în considerare interesul tinerilor și al viitoarelor generații atunci când elaborează politici, în special în perioade de criză economică și financiară; |
95. |
subliniază, de asemenea, necesitatea de a dezvolta mai multe programe de informare pentru grupurile marginalizate, precum tinerii imigranți și toate persoanele cu nevoi speciale (persoane cu dizabilități, tineri care trebuie reintegrați în societate după o perioadă de detenție, persoane fără adăpost, în situație precară, etc.); |
96. |
recunoaște necesitatea de a crește gradul de conștientizare cu privire la tinerii cu dizabilități și solicită instituțiilor europene să ia măsuri pentru a asigura pe viitor integrarea deplină a tinerilor cu dizabilități; |
97. |
își reiterează solicitarea de a asigura egalitatea de gen de la o vârstă fragedă și în toate privințele; salută în mod special, de aceea, faptul că rezoluția Consiliului vizează îmbunătățirea serviciilor de îngrijire a copiilor și promovarea împărțirii responsabilităților între părinți, pentru a facilita reconcilierea vieții profesionale cu cea privată în cazul tinerilor și al tinerelor; |
98. |
subliniază necesitatea de a trezi copiilor și tinerilor conștiința faptului că discriminarea sub orice formă și în orice domeniu este inacceptabilă și de a lua măsuri ferme pentru combaterea oricăror forme de extremism; |
99. |
recomandă ca, în fiecare stat membru, asigurarea asistenței sociale pentru toți tinerii minori să devină o prioritate; |
100. |
subliniază importanța incluziunii în ceea ce privește mediul digital; încurajează statele membre să elaboreze, în cadrul învățământului formal și informal, concepte cu ajutorul cărora să se garanteze accesul la informație, educație și cultură și să se amelioreze competența tinerilor în domeniul media; |
Tineretul în lume
101. |
recomandă acordarea de asistență directă pentru dezvoltare măsurilor care avantajează tinerii și care servesc luptei împotriva consumului și traficului de droguri în țările în curs de dezvoltare; |
102. |
este în favoarea încurajării activităților de interes general care dau tinerilor sentimentul responsabilității, precum voluntariatul legat de schimbările climatice, dezvoltare sau ajutor umanitar; în acest sens, salută oportunitățile pe care crearea unui Corp voluntar european de ajutor umanitar le va oferi tinerilor în vederea participării la activitățile umanitare ale UE și invită statele membre să se asigure că existența acestuia este adusă la cunoștința tinerilor; |
103. |
încurajează Comisia să examineze în continuare posibilitatea intensificării activităților de cooperare internațională în domeniul voluntariatului pentru tineret; |
104. |
solicită statelor membre să dezvolte schimburi și înfrățiri cu regiunile și colectivitățile locale din țările terțe, pentru a promova dialogul intercultural și a încuraja tinerii să inițieze proiecte comune; |
105. |
subliniază importanța ameliorării și implementării pe scară largă a programului Erasmus Mundus; |
*
* *
106. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) COM(2009)0200.
(2) SEC(2009)0549.
(3) JO C 311, 19.12.2009, p. 1.
(4) JO C 119, 28.5.2009, p. 2.
(5) 9169/09.
(6) JO C 319, 13.12.2008, p. 8.
(7) 15658/09.
(8) JO C 292, 24.11.2005, p. 5.
(9) 11517/08.
(10) SOC/349.
(11) DCE/2008/2193.
(12) Texte adoptate, P6_TA(2008)0066.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/32 |
Marți, 18 mai 2010
Simplificarea PAC
P7_TA(2010)0172
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la simplificarea PAC (2009/2155(INI))
2011/C 161 E/05
Parlamentul European,
având în vedere Comunicarea Comisiei din 19 octombrie 2005 intitulată „Simplificare și legiferare mai bună pentru politica agricolă comună” (COM(2005)0509),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 18 martie 2009 intitulată „O PAC simplificată pentru Europa - o reușită pentru toți” (COM(2009)0128),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru agricultură și dezvoltare rurală (A7-0051/2010),
A. |
întrucât toate dispozițiile legislative trebuie să fie proporționate în raport cu obiectivul și ar trebui să fie introduse numai după realizarea unui studiu de impact în care să se analizeze povara financiară pe care ar crea-o dispozițiile în cauză și care să includă o analiză detaliată a raportului costuri/beneficii; |
B. |
întrucât simplificarea ar trebui să fie în primul rând în beneficiul agricultorilor și nu numai al autorităților naționale și al organismelor de plată din statele membre, după cum s-a observat în mod predominant; |
C. |
întrucât o nouă PAC ar trebui să permită agricultorilor să se concentreze asupra obiectivului fundamental privind asigurarea siguranței, calității și a trasabilității alimentelor, sprijinindu-i, în același timp, pe aceștia în livrarea de bunuri publice nedestinate comercializării; |
D. |
întrucât obiectivul ar trebui să constea în reducerea costurilor asociate punerii în aplicare a PAC, atât directe, cât și indirecte, reducându-se povara administrativă cu care se confruntă producătorii comunitari și, mai presus de toate, acordând agricultorilor posibilitatea să dedice mai mult timp cultivării terenurilor lor; |
E. |
întrucât noua PAC ar trebui să fie viabilă din punctul de vedere al competitivității; |
F. |
întrucât este necesar să se asigure o legislație clară și inteligibilă care să ofere certitudine juridică autorităților competente și agricultorilor și să se elimine dispozițiile legislative inutile; |
G. |
întrucât distribuția plății unice pe exploatație ar trebui să garanteze echitatea; |
H. |
întrucât este necesar un cadru juridic funcțional pentru gestionarea aspectelor juridice importante pe care le presupune PAC; |
I. |
întrucât o nouă PAC ar trebui să fie orientată mai mult spre piață, în conformitate cu recentele reforme ale PAC, și să se concentreze asupra reducerii protecționismului excesiv, menținând în același timp instrumentele disponibile pentru ajutarea fermierilor în vremuri de volatilitate economică severă; |
J. |
întrucât noua PAC ar trebui să fie mai simplă și să aibă o capacitate mai mare de reacție; |
K. |
întrucât legislația ar trebui să fie mai flexibilă, pentru a-i permite PAC să recunoască anumite regiuni și teritorii fără a pune în pericol caracterul comun al PAC; |
L. |
întrucât ar trebui promovat schimbul de bune practici între statele membre și între autoritățile locale; |
M. |
întrucât politica agricolă comună prezintă o importanță esențială în cadrul UE-27 ca mijloc necesar nu doar în vederea asigurării unei aprovizionări corespunzătoare cu alimente sănătoase, ci și în scopul de a răspunde în continuare unor provocări precum conservarea zonelor rurale, a regiunilor montane, a zonelor dezavantajate, a zonelor ultraperiferice și a multifuncționalității agriculturii europene, |
Principii generale
1. |
subliniază faptul că PAC ar trebui să încerce să armonizeze reglementările prin eliminarea duplicării; de asemenea, solicită Comisiei ca, atunci când introduce noi modificări, să elimine în același timp poverile inutile; |
2. |
îndeamnă Comisia să consulte pe larg și cu regularitate părțile interesate din domeniul agriculturii, pentru a realiza o mai bună evaluare a impactului regulamentului la fața locului și pentru a identifica norme practice, simple și transparente pentru agricultori; |
3. |
subliniază faptul că este necesară simplificarea în continuare a PAC, în vederea reducerii costurilor de punere în aplicare pentru instituțiile UE, statele membre și beneficiarii însuși; în acest mod, politica va fi mai ușor de înțeles pentru agricultori și contribuabili; |
4. |
solicită Comisiei armonizarea reglementărilor PAC prin eliminarea duplicării și reducerea birocrației, în vederea creșterii competitivității sectorului agricol în toate statele membre; |
5. |
subliniază faptul că măsurile PAC ar trebui proporționate în raport cu riscul și ar trebui să se recurgă la calea legislativă doar în cazul în care acest lucru este pe deplin justificabil, împiedicând astfel o construcție juridică dificil de înțeles pentru agricultori; |
6. |
solicită ca PAC să fie orientată mai degrabă spre rezultate decât spre reglementare și ca toate statele membre și autoritățile regionale ale acestora să ofere mai mult ajutor și consultanță agricultorilor prin intermediul instrumentelor consultative și al unor metode de comunicare corespunzătoare; |
7. |
estimează că, în conformitate cu principiile unei mai bune legiferări, toate dispozițiile legislative viitoare vor fi însoțite de o evaluare completă a impactului care să țină seama de sarcinile administrative și de natură normativă, garantând proporționalitatea dintre noile reglementări și obiectivele urmărite; |
8. |
consideră că, ori de câte ori este posibil, statele membre ar trebui să permită autocertificarea; |
9. |
consideră că statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a include în cadrul planurilor de dezvoltare rurală un sistem de plată forfetară pe parcelă de teren, în special în cazul exploatațiilor de mici dimensiuni, cu condiția garantării respectării obligațiilor asumate; |
10. |
recunoaște importanța principiului ecocondiționalității drept unul din conceptele-cheie ale plăților directe din cadrul PAC, dar că se recomandă o simplificare aprofundată, fără a se reduce eficacitatea acestora; |
11. |
subliniază faptul că este necesar ca PAC să fie mai simplă, mai transparentă și mai echitabilă; |
12. |
subliniază faptul că simplificarea PAC nu trebuie să ducă la reducerea sprijinului acordat agricultorilor și la eliminarea progresivă a instrumentelor tradiționale de gestionare a pieței; solicită Uniunii Europene să adopte mecanisme eficiente pentru a opri volatilitatea prețurilor în viitor; |
13. |
subliniază că simplificarea PAC trebuie însoțită de acțiuni corespunzătoare de informare a beneficiarilor și solicită Comisiei extinderea și dezvoltarea acțiunilor de informare în domeniul politicii agricole comune; |
14. |
solicită acordarea posibilității de a efectua o rectificare autonomă a erorilor, ceea ce ar permite beneficiarilor plăților care încalcă în mod neintenționat normele să informeze autoritățile despre acest lucru, fără a fi pasibili de plata unei amenzi drept urmare a acestei acțiuni; |
15. |
subliniază faptul că sistemul de amenzi aplicate agricultorilor pentru comiterea unor erori în ceea ce privește cererile de plată ar trebui să fie proporțional cu gravitatea încălcării și că nu ar trebui să se aplice sancțiuni în cazul unor erori lipsite de importanță și, în special, nu în cazul unor erori care nu au fost comise din vina agricultorului; |
16. |
subliniază faptul că toate amenzile administrative, inclusiv obligația de rambursare a oricărei plăți primită de agricultor, nu ar trebui să se întemeieze pe circumstanțe care nu se află în mod obiectiv sub controlul agricultorului; |
17. |
subliniază chestiunea agricultorilor ai căror soți dețin exploatații agricole separate, care ar trebui, prin urmare, să beneficieze de drepturi și obligații distincte în ceea ce privește cererile de plăți în cadrul PAC; |
Ecocondiționalitatea (EC)
18. |
consideră că inspecțiile au ca scop de bază să ofere consultanță agricultorilor și să le ofere linii directoare pentru o mai bună respectare a cerințelor legislative, cu cât mai puține piedici posibil; prin urmare, inspecțiile ar trebui să fie efectuate în continuare de autoritățile publice, fapt care garantează imparțialitatea și independența acestora; |
19. |
subliniază faptul că, potrivit ONU, producția mondială de alimente trebuie să crească cu 70 % până în 2050 pentru a satisface necesitățile a nouă miliarde de locuitori; |
20. |
consideră că ar trebui identificate obligațiile aferente ecocondiționalității, luându-se în considerare, de asemenea, dimensiunile exploatațiilor în vederea reducerii obligațiilor pentru exploatațiile de mici dimensiuni în cadrul cărora riscul este redus; |
21. |
insistă ca sancțiunile aplicate agricultorilor de către statele membre pentru nerespectarea reglementărilor să respecte o procedură simplă, transparentă și proporționată, care reflectă situația de pe teren; |
22. |
consideră că cerințele de reglementare privind controalele de EC ar trebui să fie ușor de înțeles de către agricultori și de către autoritățile de control; |
23. |
consideră că, dacă în ultimii ani au existat doar câteva încălcări, controalele anuale de EC pentru cerințele de reglementare în materie de gestiune (CRMG) ar putea fi reduse sau înlocuite cu un sistem de control prin sondaj și că obiectivul fundamental al controalelor constă în încurajarea agricultorilor să respecte pe deplin legislația; |
24. |
subliniază faptul că cerința pentru verificările de monitorizare efectuate ca urmare a unor încălcări nesemnificative (limita trivialității) ar trebui redusă la eșantioane la alegere; |
25. |
consideră că utilizarea cerințelor de reglementare în materie de gestiune care nu pot face obiectul unui control simplu și nu sunt cuantificabile ar trebui să fie eliminată; |
26. |
consideră că statele membre sau autoritățile regionale și locale, după caz, ar trebui să aibă posibilitatea de a reduce cotele de inspecții la o limită specifică mai scăzută în cazul în care dispun de un cadru pentru analiza riscurilor care respectă cerințele legislației comunitare, precum și de dovezi privind un nivel ridicat de conformitate; |
27. |
solicită stabilirea unui cadru de analiză a riscurilor cu respectarea legislației comunitare, la nivelul fiecărui stat membru, în vederea reducerii cotelor de inspecții la o limită specifică mai scăzută; |
28. |
consideră că dacă s-ar oferi mai mult sprijin și consultanță prin informații eficiente și instrumente consultative precum o linie de asistență telefonică sau prin intermediul internetului, în acest mod s-ar contribui la împiedicarea încălcării legislației și s-ar pune la dispoziția statelor membre mijloacele necesare pentru reducerea constantă a cotelor de inspecții; |
29. |
consideră necesară coordonarea activităților de control efectuate sau care urmează a fi efectuate în cadrul exploatațiilor agricole de către diverse entități a căror misiune sau funcție legală constă în efectuarea acestor controale în vederea reducerii numărului de inspecții în cadrul exploatațiilor; |
30. |
consideră necesară elaborarea unui plan de comunicare privind ecocondiționalitatea, adresat atât agricultorilor cât și consumatorilor, în vederea furnizării unui număr cât mai mare de informații referitoare la cerințele de ecocondiționalitate și la beneficiile rezultate din producția de bunuri și servicii publice furnizate de agricultori ale căror activități respectă cerințele de ecocondiționalitate; |
31. |
consideră că numărul cerințelor EC ar trebui redus, iar domeniul de aplicare al acestora actualizat; |
32. |
solicită autorizarea unui sistem practic și transparent de indicatori al cărui scop este simplificarea instrumentelor de evaluare pentru controalele de EC și solicită abolirea sistemului actual și a posibilității aplicării a două sau mai multor sancțiuni în cazul comiterii unei singure erori; solicită Comisiei să analizeze disproporția dintre încălcările reglementărilor privind identificarea animalelor, care se ridică la aproape 70 % din toate încălcările, și cele privind alte cerințe și să adopte modificările adecvate; |
33. |
consideră că ar trebui elaborat un text legislativ unic privind ecocondiționalitatea; consideră că efectele externe pozitive ale exploatațiilor agricole, din punctul de vedere al bunurilor și serviciilor publice, ar trebui remunerate în mod echitabil; |
34. |
solicită păstrarea unor reguli precise și constante de EC, care să poată fi cunoscute și respectate de către statele membre; |
Plăți directe
35. |
consideră că agricultorii trebuie să aibă la dispoziție sisteme funcționale care să le permită depunerea facilă și fără cerințe birocratice inutile a cererilor pentru obținerea plăților directe, de regulă în localitatea de domiciliu; |
36. |
consideră că, pentru simplificarea regulilor pentru schema de plată unică, ar trebui eliminată furnizarea acelorași informații detaliate anual; |
37. |
consideră că odată cu depunerea cererilor ar trebui furnizate mai puține informații, întrucât informațiile necesare pot fi găsite la agențiile de plată ale statelor membre; |
38. |
solicită adoptarea unor condiții de plată mai flexibile care să permită efectuarea plăților chiar înaintea finalizării complete a tuturor controalelor; |
39. |
recomandă Comisiei să examineze definiția conceptului de teren eligibil și interpretarea acesteia la nivelul statelor membre; |
40. |
Consideră că definiția actuală a activității agricole eligibile pentru plata unică ar trebui revizuită pentru a garanta că solicitanții care nu sunt agricultori activi nu sunt eligibili; |
41. |
consideră că viitorul sistem ar trebui să respecte principiul simplificării și că simplificarea, transparența și echitatea ar trebui să reprezinte prioritățile-cheie ale reformei PAC; |
42. |
invită Comisia să revizuiască sistemul de control și de lichidare a conturilor; |
43. |
consideră că Comisia ar trebui să adopte o abordare mai proporțională și, în ultimă instanță, bazată pe risc, în ceea ce privește aplicarea controalelor reglementare, desfășurarea auditului de conformitate și impunerea corecțiilor financiare; |
44. |
invită Comisia să prezinte propuneri pentru eventuala îmbunătățire a cadrului de audit și de control pentru PAC; |
45. |
consideră că ar trebui împiedicate disparitățile majore referitoare la sprijinul direct existente între statele membre pentru a asigura tratamentul egal al agricultorilor pe teritoriul Uniunii Europene și pentru a evita denaturările concurenței și ale pieței; |
46. |
recunoaște că pentru a face față problemelor de mediu, inclusiv adaptarea la schimbările climatice și atenuarea efectelor acestora, agricultorii joacă un rol important în definirea măsurilor practice necesare pentru îndeplinirea acestor obiective și consideră că acordurile axate pe rezultate mai degrabă decât pe reglementare reprezintă cele mai adecvate mecanisme în vederea realizării obiectivelor; |
47. |
subliniază faptul că reducerea sarcinilor administrative referitoare la monitorizarea și raportarea impuse organizațiilor de producători din sectorul fructelor și legumelor le-ar face pe acestea mai atrăgătoare pentru agricultori și le-ar încuraja să se asocieze și să lucreze împreună; |
Dezvoltarea rurală
48. |
subliniază faptul că atunci când se efectuează plăți ca urmare a unui sistem de certificare existent (de exemplu, schema de plată pentru producția ecologică și schema de ajutor pentru mediu), este suficient un singur audit; |
49. |
ia notă cu îngrijorare de rata ridicată a erorilor la depunerea cererilor pentru plățile directe, înregistrată în unele state membre; subliniază că aceste erori se datorează în principal materialului ortofotografic utilizat, și nu agricultorilor; solicită, în această privință, să nu fie sancționate decât cazurile de încercare vădită de fraudare; |
50. |
consideră că dispozițiile legislative care prezintă un conflict cu alte dispoziții legislative ar trebui regularizate înainte de a se aplica agricultorilor (de exemplu legislația privind mediul și schema de plăți unice); |
51. |
consideră că definițiile stabilite în legislația privind dezvoltarea rurală ar trebui revizuite și, dacă este cazul, extinse pentru a asigura coerența cu legislația privind plata directă; |
52. |
consideră că transparența cu privire la sancțiunile aplicate agricultorilor și la obligațiile acestora ar trebui să crească; |
53. |
solicită adoptarea unor obligații precise pentru agricultori în vederea eliminării lipsei de transparență cu privire la sancțiunile aplicate; |
54. |
dorește să se utilizeze o perspectivă mai amplă, pe termen lung asupra controlului acestor programe, care să pună accent asupra impactului și rezultatului final și nu asupra ratelor de eroare individuale datorate măsurilor de dezvoltare rurală/de mediu; |
55. |
subliniază faptul că actualul sistem complex de indicatori ar trebui revizuit și simplificat și că sistemul de monitorizare, rapoartele anuale și evaluările ex-ante, la mijloc de termen și ex-post au creat un sistem de indicatori și rapoarte de o complexitate excesivă; |
56. |
solicită Comisiei să examineze modul de utilizare a acordurilor axate pe rezultate ca metodă viitoare mai simplă și mai eficientă de furnizare a bunurilor publice; |
57. |
solicită adoptarea unui sistem de indicatori simplificat și constant, care implicit ar conduce la o mai bună cunoaștere și aplicare a lui, la o evaluare relevantă și la o simplificare a birocrației; |
58. |
consideră că normele referitoare la eligibilitatea TVA pentru finanțarea în cadrul celui de-al doilea pilon al PAC, în special pentru activități întreprinse de organisme reglementate de dreptul public, ar trebui armonizate cu cele utilizate pentru fondurile structurale; |
59. |
subliniază că simplificarea PAC trebuie însoțită de simplificarea punerii în aplicare a acesteia și solicită statelor membre să reducă la minimum formalitățile birocratice cerute beneficiarilor potențiali ai PAC, în special în domeniul dezvoltării rurale; |
60. |
solicită statelor membre ca, în cadrul programelor naționale de dezvoltare rurală, să pună la dispoziția potențialilor beneficiari sisteme care să garanteze transparența și să le acorde timpul necesar pentru pregătirea cererii de finanțare și pentru îndeplinirea diverselor criterii de eligibilitate ale schemelor de ajutoare; solicită Comisiei ca această temă să fie ridicată în mod constant în cadrul discuțiilor bilaterale cu statele membre; |
Identificarea animalelor
61. |
solicită Comisiei să examineze sistemul de identificare a animalelor utilizat în fiecare stat membru și să încerce să stabilească un sistem uniform de identificare a animalelor, garantând eliminarea reglementărilor inutile, în special, examinarea numerelor de producător și a celor de exploatație, a numărului de registre necesare și a diferenței dintre producător și exploatație; |
62. |
solicită armonizarea cuprinzătoare a reglementărilor privind identificarea animalelor, foarte diferite în prezent; |
63. |
consideră că raportarea cu privire la deplasarea oilor și a caprelor și transmiterea informațiilor către bazele de date și către autorități ar trebui simplificate cât mai mult posibil, acceptându-se toate instrumentele de comunicare disponibile, în special tehnologiile noi; |
64. |
consideră că în cazul ovinelor și al caprinelor, precum și al porcinelor, identificarea turmei este suficientă; |
65. |
solicită amânarea obligației de a identifica electronic ovinele si caprinele începând cu 31 decembrie 2009, din cauza costurilor prea mari în contextul crizei economice; |
66. |
solicită o scutire de trei ani în ceea ce privește sancțiunile privind ecocondiționalitatea în legătură cu identificarea electronică a ovinelor și caprinelor, având în vedere că aceasta este o tehnologie nouă și complexă care va necesita o perioadă de timp de familiarizare și testare din partea agricultorilor; solicită, în plus, Comisiei să realizeze o reexaminare completă a regulamentului; |
*
* *
67. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/38 |
Marți, 18 mai 2010
Noi evoluții în achizițiile publice
P7_TA(2010)0173
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la noile evoluții în achizițiile publice (2009/2175(INI))
2011/C 161 E/06
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și îndeosebi modificările aduse de Tratatul de la Lisabona,
având în vedere Directivele 2004/18/CE și 2004/17/CE privind achizițiile publice și Directiva 2007/66/CE privind căile de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziții publice,
având în vedere Comunicarea Comisiei din 19 noiembrie 2009, intitulată „Mobilizarea investițiilor private și publice în vederea relansării economice și realizării unei transformări structurale pe termen lung: dezvoltarea parteneriatelor public-privat” (COM(2009)0615),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 5 mai 2009, intitulată „Contribuind la dezvoltarea durabilă: rolul comerțului echitabil și al sistemelor neguvernamentale de asigurare a durabilității comerciale” COM(2009)0215),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 16 iulie 2008, intitulată „Achiziții publice pentru îmbunătățirea condițiilor de mediu ” (COM(2008)0400),
având în vedere Comunicarea interpretativă a Comisiei din 5 februarie 2008 privind aplicarea dreptului comunitar în domeniul contractelor de achiziții publice și al concesiunilor în cazul parteneriatelor public-privat instituționale (PPPI) (C(2007)6661),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei, intitulat „Codul celor mai bune practici pentru facilitarea accesului întreprinderilor mici și mijlocii la achizițiile publice” (SEC(2008)2193),
având în vedere Comunicarea interpretativă a Comisiei din 1 august 2006 privind dreptul comunitar aplicabil în cazul atribuirii contractelor publice care nu sunt reglementate sau sunt reglementate parțial de directivele privind contractele de achiziții publice (1),
având în vedere următoarele hotărâri ale Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE):
— |
din 19 aprilie 2007 în cauza C-295/05 (Tragsa), |
— |
din 18 decembrie 2007 în cauza C-532/03, Comisia/Irlanda (servicii irlandeze de transport de urgență cu ambulanța), |
— |
din 13 noiembrie 2008 în cauza C-324/07 (Coditel Brabant), |
— |
din 9 iunie 2009 în cauza C-480/06, Comisia/Germania (Stadtwerke Hamburg), |
— |
din 10 septembrie 2009 în cauza C-206/08 (Eurawasser), |
— |
din 9 octombrie 2009 în cauza C-573/07 (Sea S.r.l.), |
— |
din 15 octombrie 2009 în cauza C-196/08 (Acoset), |
— |
din 15 octombrie 2009 în cauza C-275/08, Comisia/Germania (Datenzentrale Baden-Württemberg), |
— |
din 25 martie 2010 în cauza C-451/08 (Helmut Müller), |
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor din 10 februarie 2010 cu privire la documentul „Contribuind la dezvoltarea durabilă: rolul comerțului echitabil și al sistemelor neguvernamentale de asigurare a durabilității comerciale” (RELEX-IV-026),
având în vedere următoarele studii:
— |
„Evaluation of Public Procurement Directives (Evaluarea directivelor privind achizițiile publice): Markt/2004/10/D Final Report”, Europe Economics din 15 septembrie 2006, |
— |
„The Institutional Impacts of EU Legislation on Local and Regional Governments: A Case Study of the 1999/31/EC Landfill Waste and 2004/18/EC Public Procurement Directives” (Impactul instituțional al legislației UE asupra guvernelor locale și regionale: studiu de caz referitor la Directivele 1999/31/CE privind depozitele de deșeuri și 2004/18/CE privind achizițiile publice), European Institute of Public Administration (EIPA), septembrie 2009, |
având în vedere Rezoluția sa din 3 februarie 2009 referitoare la achiziția înainte de comercializare: încurajarea inovației pentru asigurarea unor servicii publice durabile de înaltă calitate în Europa (2),
având în vedere Rezoluția sa din 20 iunie 2007 privind problemele specifice în transpunerea și aplicarea legislației referitoare la achizițiile publice și relația acesteia cu Agenda de la Lisabona (3),
având în vedere Rezoluția sa din 26 octombrie 2006 referitoare la parteneriatele public-privat și dreptul comunitar în domeniul contractelor de achiziții publice și al concesiunilor (4),
având în vedere Rezoluția sa din 6 iulie 2006 privind comerțul echitabil și dezvoltarea (5),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor și avizul Comisiei pentru comerț internațional, precum și cel al Comisiei pentru dezvoltare regională (A7-0151/2010),
A. |
întrucât criza economică și financiară a demonstrat clar importanța economică vitală a domeniului contractelor de achiziții publice, întrucât efectele crizei asupra autorităților locale sunt deja evidente și întrucât administrațiile publice își pot îndeplini corespunzător sarcinile în interesul public numai în condițiile existenței certitudinii juridice necesare și dacă procedurile legate de achizițiile publice nu sunt prea complexe; |
B. |
întrucât o piață a achizițiilor publice care funcționează bine este esențială pentru piața internă, atât pentru a încuraja concurența transfrontalieră, cât și pentru a stimula inovarea, a promova o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon și pentru a atinge un randament optim al cheltuielilor autorităților publice; |
C. |
întrucât legislația privind achizițiile publice are rolul de a se asigura că fondurile publice sunt gestionate în mod corect și eficient și de a oferi întreprinderilor interesate posibilitatea de a le fi atribuite contracte publice, în contextul unei concurențe loiale; |
D. |
întrucât revizuirea din 2004 a directivelor privind achizițiile publice ar trebui să conducă la simplificare, modernizare și flexibilizare, precum și la o mai mare certitudine juridică; |
E. |
întrucât Tratatul de la Lisabona a integrat în legislația primară a Uniunii Europene pentru prima dată recunoașterea dreptului la autonomie administrativă al autorităților locale și regionale, a consolidat principiul subsidiarității și a conferit atât parlamentelor naționale, cât și Comitetului Regiunilor dreptul de a formula o acțiune în justiție în fața CJUE; |
F. |
întrucât Curtea Europeană de Justiție a examinat un număr disproporționat de cazuri de încălcare a dreptului comunitar în acest domeniu, ceea ce indică faptul că multe state membre s-au confruntat cu dificultăți în a se conforma directivelor privind achizițiile publice; |
G. |
întrucât pentru a se asigura că politicile europene evoluează într-un mod care corespunde aspirațiilor cetățenilor Europei, Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene include noțiunea de economie socială de piață, o clauză socială, precum și un protocol privind serviciile de interes general, care definesc valorile comune în cadrul Uniunii; |
H. |
întrucât Convenția OIM nr. 94 prevede că contractele publice generale trebuie să cuprindă clauze care să asigure o remunerație echitabilă și condiții de lucru care să nu fie mai puțin favorabile decât cele prevăzute în acordurile colective, de exemplu, |
Observații generale și recomandări
1. |
regretă faptul că nu au fost realizate până în prezent obiectivele urmărite prin revizuirea din 2004 a directivelor privind achizițiile publice, în special în ceea ce privește simplificarea normelor privind achizițiile publice, precum și asigurarea unei certitudini juridice sporite; speră însă că cele mai recente hotărâri ale CJUE vor contribui la clarificarea chestiunilor juridice aflate în dezbatere și că numărul procedurilor de recurs va scădea; invită Comisia să aibă în vedere și să urmărească în mod activ obiectivele de simplificare și de raționalizare a procedurilor de achiziții publice în cadrul oricărei revizuiri a normelor europene; |
2. |
regretă, de asemenea, faptul că reglementările existente, în combinație cu măsurile incomplete de punere în aplicare la nivel național și regional, cu mulțimea de propuneri legislative neobligatorii ale Comisiei și cu interpretarea dispozițiilor juridice relevante de către instanțele naționale și europene, au condus la un regim juridic complicat și confuz, care pune organismele publice, întreprinderile private și furnizorii de servicii de interes general în fața unor probleme juridice dificile, pe care acestea nu le mai pot depăși fără a suporta costuri administrative substanțiale sau fără a apela la consultanță juridică externă; invită insistent Comisia să soluționeze această problemă și, în cadrul inițiativei pentru o mai bună legiferare, să examineze efectele instrumentelor legislative neobligatorii, să limiteze aceste propuneri la aspectele cheie și să le evalueze din punctul de vedere al principiilor subsidiarității și proporționalității, ținând seama de cele cinci principii stabilite în Cartea albă din 2001 privind guvernarea europeană (deschidere, participare, responsabilitate, eficiență și coerență); |
3. |
subliniază că adesea, ca urmare a acestei evoluții, autoritățile contractante trebuie să acorde prioritate certitudinii juridice în fața necesităților impuse de politici și, având în vedere presiunea asupra bugetelor publice, acestea trebuie să atribuie în numeroase cazuri contractul sau serviciul respectiv ofertei cu cel mai mic preț, mai degrabă decât ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic; își exprimă temerea cu privire la faptul că acest lucru va slăbi baza inovatoare și competitivitatea globală a UE; îndeamnă Comisia să remedieze situația și să elaboreze măsuri strategice prin care încurajează și oferă autorităților contractante posibilitatea de a atribui contractele ofertelor celor mai rentabile și de cea mai bună calitate; |
4. |
subliniază faptul că inițiativele din domeniul achizițiilor publice trebuie să fie coordonate mai bine pentru a nu pune în pericol coerența cu directivele privind achizițiile publice și pentru a nu-i pune pe utilizatori în fața unor probleme juridice; solicită din aceste motive obligativitatea unei coordonări în cadrul Comisiei, sub conducerea Direcției Generale Piața Internă și Servicii, care este responsabilă de achizițiile publice, și cu participarea celorlalte direcții generale relevante; solicită o prezență online unică și o informare regulată a autorităților contractante pentru a îmbunătăți transparența și a facilita utilizarea dispozițiilor juridice relevante; |
5. |
deplânge lipsa de transparență cu privire la alcătuirea și la activitatea Comitetului consultativ intern pentru achiziții publice al Comisiei (ACPP), precum și la rolul și competențele Comitetului consultativ pentru contractele de achiziții publice (CCO) și îndeamnă Comisia să ia măsuri pentru a asigura o activitate transparentă și o alcătuire echilibrată atât în cadrul acestui comitet, cât și în cadrul noului comitet consultativ planificat pentru parteneriatele public-privat, acestea incluzând reprezentanți ai sindicatelor și ai comunității de afaceri, în special ai IMM-urilor; solicită ca Parlamentul European să fie informat în mod corespunzător și să primească toate informațiile disponibile în fiecare etapă și la finalizarea procesului; |
6. |
consideră că, întrucât contractele publice privesc fondurile publice, acestea trebuie să fie transparente și deschise controlului public; solicită Comisiei clarificări pentru a asigura certitudinea juridică necesară pentru autoritățile locale și celelalte autorități publice și pentru a le da posibilitatea de a-și informa cetățenii cu privire la obligațiile lor contractuale; |
7. |
subliniază că contractele de achiziții publice trebuie atribuite în condiții de transparență, în care toate părțile interesate beneficiază de același tratament, iar relația dintre preț și performanța proiectului trebuie să fie criteriul ultim, astfel încât să fie aleasă oferta cea mai bună și nu doar pur și simplu oferta cea mai ieftină; |
8. |
îndeamnă Comisia să efectueze o evaluare ex post a directivelor privind achizițiile publice, ținând cont de opiniile exprimate în acest raport; se așteaptă ca această revizuire să fie realizată cu participarea deplină a tuturor părților interesate și în strânsă cooperare cu Parlamentul European; susține ideea ca orice revizuire să țină seama de întregul cadru și să includă directiva privind căile de atac în materie de atribuie a contractelor de achiziții publice, precum și o analiză a legislațiilor naționale care transpun această directivă pentru a se evita fragmentarea suplimentară a dreptului achizițiilor publice; consideră că efectele practice ale acestei directive nu pot fi evaluate în momentul de față, întrucât aceasta nu a fost încă transpusă în toate statele membre; |
Cooperarea între sectorul public și cel privat
9. |
subliniază faptul că Tratatul de la Lisabona, care a intrat în vigoare la 1 decembrie 2009, recunoaște pentru prima dată în legislația primară a Uniunii dreptul la autonomie administrativă la nivel regional și local [articolul 4 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană]; subliniază faptul că CJUE a invocat deja în mai multe hotărâri dreptul la autonomie administrativă la nivel local și că a indicat deja faptul că „ o autoritate publică își poate îndeplini sarcinile de interes public care îi revin prin propriile mijloace […] și în colaborare cu alte autorități publice” (hotărârea din cauza C-324/07); face referire, de asemenea, la hotărârea Marii Camere a CJUE din 9 iunie 2009 (cauza C-480/06), care a consemnat, în plus, faptul că dreptul comunitar nu impune autorităților publice să utilizeze o anumită formă juridică în vederea îndeplinirii în comun a sarcinilor lor de serviciu public; consideră, prin urmare, că parteneriatele de tip public-public, cum ar fi acordurile de cooperare dintre autoritățile locale și formele de cooperare între state, nu sunt incluse în domeniul de aplicare al directivelor privind achizițiilor publice dacă îndeplinesc toate criteriile următoare:
|
10. |
subliniază că Comisia a clarificat faptul că nu toate acțiunile întreprinse de autoritățile publice intră sub incidența dreptului privind achizițiile publice și că atât timp cât dispozițiile legislației europene nu solicită crearea unei piețe într-un anumit domeniu, rămâne la latitudinea statelor membre să decidă dacă și în ce măsură doresc să îndeplinească ele însele funcții publice; |
11. |
subliniază faptul că concluziile CJUE din hotărârea menționată anterior nu numai că se aplică mod direct cooperării dintre autoritățile locale, dar sunt valabile în general, astfel încât acestea pot fi aplicate și cooperării dintre alte autorități publice contractante; |
12. |
indică faptul că CJUE a constatat în hotărârea sa din 10 septembrie 2009 (cauza C-573/07) că simpla posibilitate de deschidere a capitalului unei societăți publice până la acel moment către investitorii privați nu poate fi luată în considerare ca factor care impune obligativitatea organizării unei proceduri de licitație, cu excepția cazului în care caracterul societății cu capital public se schimbă pe parcursul perioadei pentru care contractul este valabil, modificând astfel condițiile fundamentale ale contractului și impunând organizarea unei noi licitații; observă că au avut loc evoluții majore în ceea ce privește normele din domeniul cooperării dintre autoritățile publice ca rezultat al jurisprudenței CJUE și salută hotărârile recente pronunțate de Curte în acest domeniu; invită deci Comisia și statele membre să ofere informații cu privire la consecințele juridice ale acestor hotărâri; |
Concesionări de servicii
13. |
reamintește faptul că, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) litera (b) din Directiva 2004/17/CE și cu articolul 4 din Directiva 2004/18/CE, concesionările de servicii sunt contracte în legătură cu care „echivalentul financiar pentru prestarea de servicii constă numai în dreptul de a exploata serviciul sau în acel drept însoțit de un preț”; subliniază faptul că concesionările de servicii au fost excluse din domeniul de aplicare al directivelor privind achizițiile publice pentru a oferi autorităților contractante și antreprenorilor mai multă flexibilitate; reamintește faptul că CJUE a confirmat în mai multe hotărâri că concesionările de servicii nu intră în domeniul de aplicare al acestor directive, ci sub incidența principiilor generale prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (interzicerea discriminării, principiul egalității de tratament și transparența), și că este necesar ca autoritățile publice contractante să aibă posibilitatea de a alege ca prestarea serviciilor să se realizeze prin intermediul unei concesionări, în măsura în care apreciază că aceasta este modalitatea optimă de asigurare a serviciului public respectiv, chiar și în cazul în care riscul legat de această operațiune este limitat, dar acesta este complet transferat către deținătorul concesiunii (hotărârea din cauza C-206/08 din 10 septembrie 2009, punctele 72 - 75); |
14. |
ia act de comunicarea Comisiei din 19 noiembrie 2009 privind dezvoltarea parteneriatelor public-privat și așteaptă cu mare interes evaluarea de impact aferentă; așteaptă din partea Comisiei să tragă învățăminte din parteneriatele public-privat (PPP) care au eșuat; subliniază faptul că trebuie să se țină seama în mod corespunzător atât de complexitatea procedurilor, cât și diferențele dintre cultura și practica juridică din statele membre în ceea ce privește concesionările de servicii; consideră că procesul de definire a termenului „concesionare de servicii” și de stabilire a cadrului juridic de reglementare aferent a evoluat ca rezultat al directivelor din 2004 privind achizițiile publice și al jurisprudenței suplimentare a CJUE; insistă asupra faptului că orice propunere de act legislativ referitor la concesionările de servicii ar fi justificată doar în vederea remedierii denaturărilor în funcționarea pieței interne; subliniază că, până în prezent, nu au fost identificate astfel de denaturări și că, prin urmare, un act legislativ privind concesionările de servicii nu este necesar atât timp cât acesta nu este orientat către o îmbunătățire identificabilă a funcționării pieței interne; |
Parteneriatele public-privat
15. |
salută clarificarea juridică a condițiilor în care se aplică dreptul privind achizițiile publice în cazul parteneriatelor instituționalizate public-privat, în special dată fiind importanța deosebită pe care Comisia a acordat-o acestor parteneriate în comunicarea sa din 19 noiembrie 2009 în legătură cu combaterea schimbărilor climatice și cu promovarea energiilor regenerabile și a unui transport durabil; arată faptul că directivele privind achizițiile publice se aplică chiar și atunci când întreprinderea ce obține contractul are o participare privată, oricât de mică; subliniază, totuși, că atât Comisia, în comunicarea sa din 5 februarie 2008, cât și CJUE, în hotărârea sa din 15 octombrie 2009 din cauza C-196/08, au specificat cu claritate că nu este necesară o dublă procedură de licitație în legătură cu atribuirea de contracte sau de sarcini unor parteneriate public-privat nou constituite, dar că toate criteriile prezentate în continuare trebuie îndeplinite înainte de acordarea unei concesionări fără procedură de licitație unei entități mixte publice-private constituite special în scopul respectiv:
consideră deci că problema aplicării dreptului achizițiilor publice în cazul parteneriatelor instituționalizate de tip public-privat este clarificată și solicită Comisiei și statelor membre să facă o declarație în acest sens; |
16. |
subliniază, totuși, faptul că recenta criză financiară a adus o nouă perspectivă asupra felului în care parteneriatele public-private sunt adesea finanțate și asupra modului de repartizare a riscurilor financiare; solicită Comisiei să evalueze în mod corespunzător riscurile financiare pe care le presupune crearea de PPP; |
Planificare urbanistică/dezvoltare urbanistică
17. |
salută hotărârea CJUE din cauza C-451/08; consideră că în interpretarea directivei trebuie să se țină seama de obiectivele largi și ambițioase ale acesteia, dar nu trebuie să se presupună că domeniul său de aplicare poate fi extins la infinit invocând scopul acestui act legislativ; în caz contrar, ar exista pericolul ca toate activitățile de planificare urbanistică să facă obiectul directivei, dat fiind că, prin definiție, dispozițiile privind posibilitatea de a realiza lucrări de construcție modifică substanțial valoarea terenurilor vizate; consideră că, în ultimii ani, legislația privind achizițiile publice a pătruns în domenii care nu pot fi clasificate în mod inerent ca ținând de achizițiile publice și, prin urmare, sugerează ca acest criteriu de achiziționare să fie evidențiat și mai puternic în aplicarea normelor privind achizițiile publice; |
Achiziții publice sub valorile prag
18. |
precizează că Parlamentul European este parte în cauza Germania/Comisia adusă în fața CJUE la 14 septembrie 2006 împotriva comunicării interpretative a Comisiei din 1 august 2006 privind dreptul comunitar aplicabil în cazul atribuirii contractelor publice care nu sunt reglementate sau sunt reglementate parțial de directivele privind contractele de achiziții publice și așteaptă pronunțarea rapidă a hotărârii; |
Microîntreprinderi, întreprinderi mici și mijlocii
19. |
solicită Comisiei să evalueze impactul directivelor privind achizițiile publice asupra microîntreprinderilor, întreprinderilor mici și mijlocii, în special având în vedere rolul de subcontractant al acestora, și să aprecieze în vederea unei viitoare revizuiri a directivelor dacă sunt necesare norme suplimentare pentru atribuirea subcontractelor pentru a evita în mod special ca IMM-urile, în calitate de subcontractanți, să aibă parte de condiții mai nefavorabile decât contractantul principal al contractului de achiziții publice; |
20. |
invită Comisia să simplifice procedurile legate de achizițiile publice, astfel încât administrațiile locale și întreprinderile să facă economii de timp și de bani cheltuiți exclusiv pentru rezolvarea chestiunilor birocratice; subliniază faptul că simplificarea procedurilor va facilita accesul IMM-urilor la aceste tipuri de contract și le va da posibilitatea de a participa la aceste proceduri în condiții mai egale și mai echitabile; |
21. |
consideră că subcontractarea este o formă de organizare a muncii adaptată la aspectele specializate ale executării de lucrări; subliniază că aceste contracte de subcontractare trebuie să respecte toate obligațiile impuse contractanților principali, în special în ceea ce privește legislația și siguranța muncii; consideră că, în acest sens, este recomandabil să se stabilească o relație de responsabilitate între contractant și subcontractant; |
22. |
sprijină admiterea sistematică a ofertelor alternative (variante); subliniază că condițiile de participare la procedura de licitație, în special admiterea de oferte alternative, sunt esențiale pentru promovarea și difuzarea de soluții inovatoare; subliniază că specificațiile referitoare la performanțele și cerințele funcționale, precum și admiterea expresă a variantelor permite ofertanților să propună soluții inovatoare; |
23. |
încurajează crearea unui portal unic de internet pentru toate informațiile referitoare la achizițiile publice, care să reprezinte o rețea în amonte pentru toate licitațiile, observă că obiectivul acestui portal ar trebui să fie formarea, informarea, orientarea întreprinderilor către contracte și clarificarea cadrului legislativ aplicabil, în special pentru IMM-uri (care, în general, nu dispun de numeroase resurse umane și administrative cu expertiză în ceea ce privește terminologia și procedurile legate de licitații); serviciile helpdesk specializate ar putea, de asemenea, să ajute întreprinderile să își evalueze capacitățile reale de a îndeplini în mod real condițiile cererii de oferte și, dacă este cazul, să își completeze dosarele de ofertă; |
24. |
constată că IMM-urile s-au confruntat cu dificultăți în încercările de a obține acces la piețele de achiziții publice și că ar trebui depuse mai multe eforturi pentru dezvoltarea unei „strategii pentru IMM-uri”; prin urmare, ca parte a acestei strategii, invită statele membre să colaboreze cu autoritățile contractante pentru a încuraja posibilitățile de subcontractare acolo unde este cazul, să dezvolte și să disemineze cele mai bune practici, să evite procesele exagerat de stricte de precalificare, să folosească standarde în documentele de licitație pentru a se asigura că furnizorii nu trebuie să pornească de la zero și să creeze un portal centralizat de publicare pentru contracte; de asemenea, invită Comisia să țină seama de inițiativele statelor membre din acest domeniu și să încurajeze difuzarea pe scară mai largă a Codului european de bune practici aferent Small Business Act; |
25. |
încurajează statele membre să promoveze un „program de dezvoltare a furnizorilor”, așa cum este dezvoltat deja în unele țări; constată că un astfel de instrument poate fi folosit pentru a încuraja dialogul dintre furnizori și contractanți, permițând actorilor să intre în contact într-un stadiu timpuriu al procesului de achiziționare; subliniază faptul că un astfel de mecanism este esențial pentru stimularea inovației și îmbunătățirea accesului IMM-urilor la piețele de achiziții publice; |
26. |
îndeamnă Comisia să depună eforturi suplimentare pentru a asigura un rol mai important al IMM-urilor europene în cadrul achizițiilor publice internaționale și să își intensifice eforturile de prevenire a discriminării împotriva IMM-urilor europene prin aplicarea unui regim echivalent celui creat prin dispozițiile specifice ale anumitor state părți la Acordul privind achizițiile publice - AAP (precum Canada și SUA); constată că adoptarea de măsuri pentru sporirea transparenței și îmbunătățirea accesului pe piețele naționale de achiziții publice ar facilita accesul IMM-urilor la aceste piețe; |
27. |
invită Comisia să asigure includerea în Acordul privind achizițiile publice renegociat al OMC a unei clauze care să permită Uniunii Europene să favorizeze IMM-urile la atribuirea de contracte de achiziții publice, după modelul clauzelor aplicate deja de alte state părți la acest acord; |
Achiziții publice ecologice
28. |
subliniază marea importanță a achizițiilor publice pentru protecția climei și a mediului, pentru eficiența energetică, pentru inovație și stimularea concurenței și reiterează faptul că administrațiile publice ar trebui încurajate și ar trebui să dispună de posibilitatea de a utiliza criteriile ecologice, sociale și altele în cadrul achizițiilor publice; salută măsurile practice de ajutor care sprijină autoritățile publice și alte instituții publice în vederea asigurării unor achiziții durabile; invită Comisia să studieze posibilitatea de a folosi contractele publice ecologice ca un instrument de promovare a dezvoltării durabile; |
29. |
reamintește solicitarea anterioară adresată Comisiei în raportul său din februarie 2009 de a elabora un ghid de utilizare privind achizițiile înainte de comercializare, care să ilustreze exemple practice de partajare a riscurilor și beneficiilor în funcție de condițiile de piață; în plus, consideră că drepturile de proprietate intelectuală trebuie să fie păstrate în cadrul societăților participante la achizițiile înainte de comercializare, ceea ce ar favoriza înțelegerea între autoritățile publice și ar încuraja furnizorii să se implice în procedurile de achiziții înainte de comercializare; |
30. |
salută crearea serviciului helpdesk EMAS al Comisiei Europene, care oferă informații practice și sprijin pentru întreprinderi și alte organizații în ceea ce privește evaluarea, raportarea și îmbunătățirea performanțelor de mediu ale acestora în contextul achizițiilor publice; invită Comisia să ia în considerare dezvoltarea unui portal online mai generic care să ofere sfaturi practice și sprijin persoanelor care utilizează procedurile de achiziții publice, vizând în special actorii implicați în procedurile de achiziții publice complexe și colaborative; |
Responsabilitatea socială în achizițiile publice
31. |
subliniază lipsa de claritate din domeniul achizițiilor publice responsabile din punct de vedere social și invită Comisia să ofere sprijin în acest sens prin elaborarea de ghiduri; atrage atenția, în acest context, asupra modificărilor aduse cadrului juridic de Tratatul de la Lisabona și de Carta drepturilor fundamentale și se așteaptă ca dispozițiile relevante să fie puse în aplicare în mod corespunzător de către Comisie; subliniază problema de bază, care derivă din faptul că criteriile sociale sunt legate în special de procesul de producție, motiv pentru care impactul acestora este de cele mai multe ori imperceptibil în produsul final, și subliniază că respectarea criteriilor este dificil de monitorizat în contextul unor sisteme de producție globalizate și al unor lanțuri de distribuție complexe; așteaptă, prin urmare, elaborarea unor criterii precise și verificabile și crearea unei baze de date cu criterii specifice produselor și în ceea ce privește domeniul achizițiilor publice responsabile din punct de vedere social; atrage atenția asupra dificultăților și costurilor suportate de autoritățile contractante în legătură cu verificarea respectării acestor criterii și invită Comisia să ofere un sprijin corespunzător și să susțină instrumentele care pot fi utilizate pentru certificarea fiabilității lanțurilor de distribuție; |
32. |
invită Comisia să clarifice faptul că administrațiile publice pot utiliza criterii sociale cum ar fi plata salariilor standard relevante și altele cerințe asemănătoare în cadrul achizițiilor publice; invită Comisia să elaboreze orientări sau alte tipuri de măsuri practice de sprijin pentru autoritățile publice și alte instituții publice în vederea asigurării unor achiziții durabile și încurajează Comisia și statele membre să organizeze frecvent cursuri de formare și campanii în vederea creșterii gradului de sensibilizare cu privire la acest aspect; susține ideea unui proces transparent, care să implice statele membre și autoritățile locale în elaborarea în continuare a criteriilor relevante; indică faptul că un astfel de proces este promițător îndeosebi în ceea ce privește criteriile sociale; |
33. |
invită Comisia să încurajeze autoritățile publice să utilizeze criteriile comerțului echitabil în achizițiile lor publice și în politicile de achiziționare pe baza definiției comerțului echitabil recunoscută prin Rezoluția Parlamentului European din 6 iulie 2006 referitoare la comerțul echitabil și dezvoltare și prin recenta comunicare a Comisiei din 5 mai 2009; își reiterează solicitarea anterioară adresată Comisiei de a promova utilizarea acestor criterii, de exemplu, prin elaborarea de orientări constructive privind achizițiile publice care promovează comerțul echitabil; salută adoptarea în unanimitate a avizului Comitetului Regiunilor din 11 februarie 2010, prin care se solicită o strategie europeană comună privind comerțul echitabil pentru autoritățile locale și regionale; |
Sprijin practic: o bază de date și cursuri de formare
34. |
sugerează crearea unei baze de date actualizate periodic care să cuprindă standardele în domeniu, inclusiv cele referitoare la criteriile ecologice și sociale, și care să fie pusă la dispoziția autorităților publice pentru a se asigura că autoritățile contractante au acces la o orientare corespunzătoare și beneficiază de un set clar de norme în momentul conceperii licitațiilor, astfel încât să poată verifica cu ușurință conformitatea acestora cu standardele relevante; se așteaptă ca statele membre și toate părțile interesate să se implice pe deplin în acest proces; remarcă faptul că acest proces de jos în sus ar trebui să țină seama de experiența și cunoștințele valoroase care există adesea la nivel local, regional și național; atrage atenția, de asemenea, asupra efectelor negative ale unei piețe fragmentate din cauza diversității și a mulțimii de etichete regionale, naționale, europene și internaționale, mai ales în domeniile inovației și cercetării; |
35. |
observă importanța standardelor pentru achizițiile publice, dată de faptul că acestea pot contribui la îndeplinirea obiectivelor autorităților contractante, permițându-le să utilizeze procese încercate și testate pentru a-și procura produse și servicii, utilizând o procedură de licitație mai rentabilă și garantând faptul că achiziția îndeplinește și alte obiective de politică, precum durabilitatea sau achiziționarea de la întreprinderi mici; |
36. |
recunoaște că formarea și schimbul de experiențe între autoritățile publice și Comisie sunt esențiale în depășirea unor probleme complexe de pe piața achizițiilor publice; cu toate acestea, este preocupat de faptul că, întrucât bugetele publice se restrâng, astfel de inițiative ar putea fi subminate; prin urmare, invită statele membre și Comisia să folosească resursele și mecanismele aflate la dispoziția lor, precum evaluările inter pares prevăzute în Directiva privind serviciile, pentru a încuraja mici echipe de experți în achiziții publice dintr-o anumită regiune să evalueze activitățile desfășurate într-o altă regiune a UE, ceea ce ar putea contribui la stabilirea încrederii și a stabilirii celor mai bune practici pe teritoriul diferitelor state membre; |
37. |
îndeamnă Comisia și statele membre să organizeze cursuri de formare și campanii de sensibilizare pentru autoritățile locale și factorii de decizie și să includă și alte părți interesate, în special furnizori de servicii sociale; |
Dezvoltarea regională
38. |
subliniază că, în raporturile sale anuale privind execuția bugetului UE, precum și în cel mai recent raport anual privind exercițiul financiar 2008, Curtea de Conturi semnalează în mod regulat faptul că nerespectarea normelor UE privind achizițiile publice reprezintă una dintre cele mai frecvente două cauze ale erorilor și neregularităților în implementarea proiectelor europene cofinanțate din fondurile structurale și din Fondul de coeziune; evidențiază, în acest context, faptul că, adesea, neregularitățile sunt cauzate de o transpunere incorectă a normelor UE și de diferențele existente între normele aplicate de statele membre; invită Comisia și statele membre să revizuiască, în cooperare cu autoritățile regionale și locale, ansamblul de norme aplicabile în domeniul achizițiilor publice în scopul uniformizării lor și al simplificării întregului cadru juridic în materie de achiziții publice, în special în vederea reducerii riscului de eroare și a asigurării unei mai mari eficiențe în utilizarea fondurilor structurale; |
39. |
consideră că nu numai costurile și complexitatea pot fi prohibitive, ci și timpul necesar finalizării proceselor de achiziție publică, precum și riscul unor acțiuni în justiție, sub forma unor proceduri de apel îndelungate, care sunt adesea blocate de diferiți actori; salută, prin urmare, faptul că planul de redresare economică permite aplicarea unor versiuni accelerate ale procedurilor descrise în directivele privind achizițiile publice în cazul proiectelor publice majore, în special în 2009 și 2010; invită statele membre să aplice procedurile și să ofere asistență autorităților locale și regionale în implementarea și folosirea acestor proceduri, cu respectarea, în fiecare caz, a normelor și reglementărilor standard privind achizițiile publice; |
40. |
invită Comisia să examineze posibilitatea de a continua să utilizeze, chiar și după 2010, proceduri accelerate în legătură cu fondurile structurale și de a extinde creșterea temporară a valorilor de prag în scopul specific de a accelera investițiile; |
Comerțul internațional
41. |
subliniază faptul că piața internă și piețele internaționale sunt din ce în ce mai interconectate; consideră, în acest context, că legislatorii pieței interne a UE și negociatorii UE din domeniul comerțului internațional ar trebui să aibă în vedere posibilele consecințe reciproce atunci când își desfășoară activitățile și ar trebui să adopte o politică coerentă orientată întotdeauna spre promovarea valorilor Uniunii Europene în ceea ce privește politicile de achiziții publice, inclusiv transparența, o poziție fermă împotriva corupției și progresul în materie de drepturi sociale și de drepturi ale omului; invită Comisia pentru piața internă și protecția consumatorilor și Comisia pentru comerț internațional să organizeze sesiuni comune de informare în scopul promovării sinergiilor; |
42. |
subliniază faptul că un cadru solid privind achizițiile publice este o condiție prealabilă pentru o piață echitabilă, liberă și orientată spre concurență și contribuie la combaterea corupției; |
43. |
subliniază, de asemenea, în contextul angajamentelor asumate de Uniunea Europeană în domeniul achizițiilor publice internaționale, importanța consolidării mecanismelor anticorupție din acest sector și atrage atenția asupra necesității de concentrare a eforturilor pentru asigurarea transparenței și a echității în utilizarea fondurilor publice; |
44. |
îndeamnă cele 22 de state cu statut de observator în cadrul Comitetului AAP să accelereze procesul aderării la AAP; |
45. |
invită Comisia să analizeze posibilitatea includerii în acordurile de achiziții publice încheiate cu partenerii internaționali de dispoziții care să impună respectarea obligațiilor privind drepturile fundamentale ale omului prevăzute în convențiile și acordurile internaționale; |
46. |
adoptă o poziție fermă împotriva măsurilor protecționiste din domeniul achizițiilor publice la nivel mondial și își exprimă totodată credința fermă în principiul reciprocității și al proporționalității în acest domeniu; invită Comisia să ia în considerare impunerea unor restricții specifice și proporționale asupra accesului la anumite segmente ale pieței de achiziții publice a UE pentru partenerii comerciali care beneficiază de deschiderea pieței UE, dar care nu și-au manifestat intenția de a-și deschide propriile piețe pentru întreprinderile europene, pentru a-i încuraja să asigure un acces reciproc și proporțional pe piață pentru întreprinderile din UE; |
47. |
atrage atenția asupra dispozițiilor articolelor 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE; invită statele membre să utilizeze pe deplin posibilitatea de informare a Comisiei cu privire la problemele întâmpinate de întreprinderile lor în ceea ce privește accesul la piețele țărilor terțe și invită Comisia să adopte măsuri eficace pentru a garanta că întreprinderile din UE se bucură de un acces autentic la piețele țărilor terțe; |
*
* *
48. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(2) JO C 67E, 18.3.2010, p. 10.
(3) JO C 146E, 12.6.2008, p. 227.
(4) JO C 313E, 20.12.2006, p. 447.
(5) Texte adoptate, P6_TA(2006)0320.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/47 |
Marți, 18 mai 2010
Coerența politicilor UE în favoarea dezvoltării și conceptul de „asistență oficială pentru dezvoltare plus”
P7_TA(2010)0174
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la coerența politicilor UE în favoarea dezvoltării și conceptul de „asistență oficială pentru dezvoltare plus” (2009/2218(INI))
2011/C 161 E/07
Parlamentul European,
având în vedere articolele 9 și 35 din declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene, declarație intitulată „Consensul european” (1),
având în vedere titlul V din Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 21 alineatul (2) care stabilește principiile și obiectivele Uniunii în domeniul relațiilor internaționale, precum și articolul 208 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (Tratatul de la Lisabona), care reafirmă faptul că UE ține seama de obiectivele cooperării pentru dezvoltare în punerea în aplicare a politicilor care pot afecta țările în curs de dezvoltare,
având în vedere articolul 7 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (Tratatul de la Lisabona), care reafirmă că UE asigură coerența între diferitele sale politici și acțiuni, ținând seama de ansamblul obiectivelor Uniunii,
având în vedere articolul 12 din Acordul de parteneriat ACP-CE (Acordul de la Cotonou),
având în vedere strategia comună Africa-UE, adoptată la Lisabona în decembrie 2007,
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Coerența politicilor în favoarea dezvoltării: accelerarea ritmului progreselor înregistrate în vederea atingerii Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului” (COM(2005)0134 - SEC(2005)0455),
având în vedere primul raport bienal al UE privind coerența politicilor în serviciul dezvoltării (COM(2007)0545) și documentul de lucru aferent al serviciilor Comisiei (SEC(2007)1202),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European, intitulată „Codul de conduită al UE în materie de diviziune a muncii în cadrul politicii de dezvoltare”(COM(2007)0072),
având în vedere raportul UE din 2009 privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării (COM(2009)0461) și documentul de lucru aferent al serviciilor Comisiei (SEC(2009)1137),
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Coerența politicilor în favoarea dezvoltării – Stabilirea cadrului de politică în vederea unei abordări la nivelul întregii Uniuni” (COM(2009)0458),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei, intitulat „Programul de lucru privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării” (SEC(2010)0421), care însoțește Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor,
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, intitulată „Un plan de acțiune al UE în 12 puncte în sprijinul Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului” (COM(2010)0159),
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Ajutarea țărilor în curs de dezvoltare pentru a face față crizei” (COM(2009)0160),
având în vedere Cartea verde a Comisiei privind reforma politicii comune în domeniul pescuitului (COM(2009)0163),
având în vedere rezoluția sa din 25 februarie 2010 referitoare la Cartea verde privind reforma politicii comune în domeniul pescuitului (2),
având în vedere rezoluția legislativă a Parlamentului din 24 aprilie 2009 referitoare la propunerea de directivă a Consiliului de modificare a Directivei 2003/48/CE privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi, în special anexa II (3) la aceasta,
având în vedere concluziile Consiliului din 21 și 22 decembrie 2004 privind agricultura și pescuitul,
având în vedere concluziile Consiliului din 24 mai 2005 referitoare la accelerarea ritmului progreselor în vederea atingerii Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului,
având în vedere concluziile Consiliului din 17 octombrie 2006 referitoare la integrarea preocupărilor legate de dezvoltare în procesul decizional al Consiliului,
având în vedere punctul 49 din concluziile Președinției Consiliului European din 14 și 15 decembrie 2006,
având în vedere concluziile Consiliului din 19 și 20 noiembrie 2007 privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării,
având în vedere punctul 61 din concluziile Președinției Consiliului European din 19 și 20 iunie 2008,
având în vedere concluziile Consiliului „Afaceri Generale și Relații Externe” din 18 mai 2009 privind sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare pentru a face față crizei,
având în vedere concluziile Consiliului din 17 noiembrie 2009 privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării și cadrul operațional al eficacității ajutorului,
având în vedere documentul de strategie al OCDE din 1996 intitulat „Construirea secolului XXI: contribuțiile cooperării pentru dezvoltare” și declarația ministerială a OCDE din 2002, intitulată „Acțiuni pentru o agendă de dezvoltare comună”, precum și raportul său din 2008, intitulat „Elemente fundamentale pentru coerența politicii de dezvoltare”,
având în vedere Declarația de la Paris privind eficacitatea ajutorului și Agenda pentru acțiune de la Accra,
având în vedere declarația ministerială privind coerența politicii de dezvoltare, adoptată de OCDE la 4 iunie 2008,
având în vedere Declarația Mileniului a ONU din 2000 și cel de-al optulea obiectiv de dezvoltare al mileniului,
având în vedere reuniunea ministerială a OMC din noiembrie 2001 și Consensul de la Monterrey din 2002,
având în vedere Summitul mondial privind dezvoltarea durabilă din 2002 și Rezoluția adoptată de Adunarea Generală în cadrul Summitului mondial din 2005,
având în vedere Rezoluția privind rolul Acordului de parteneriat de la Cotonou în abordarea crizei alimentare și financiare în țările ACP, adoptată în cadrul celei de-a 17-a Adunări Parlamentare Paritare ACP-UE (4), organizate la Praga în perioada 4-9 aprilie 2009,
având în vedere rezoluțiile sale care se bazează pe rapoarte întocmite de Comisia pentru dezvoltare: Rezoluția Parlamentului European din 23 martie 2006 referitoare la impactul acordurilor de parteneriat economic (APE) asupra dezvoltării (5); Rezoluția Parlamentului European din 1 februarie 2007 privind integrarea durabilității în politicile de cooperare pentru dezvoltare (6); Rezoluția Parlamentului European din 25 octombrie 2007 privind situația relațiilor UE-Africa (7); Rezoluția Parlamentului European din 17 iunie 2008 privind coerența politicilor de dezvoltare și efectele exploatării de către UE a anumitor resurse naturale biologice asupra dezvoltării Africii de Vest (8); Rezoluția Parlamentului European din 29 noiembrie 2007 referitoare la dezvoltarea agriculturii africane - propunere pentru dezvoltarea agriculturii și siguranța alimentară în Africa (9); și Rezoluția Parlamentului European din 22 mai 2008 referitoare la acțiunile întreprinse în urma Declarației de la Paris din 2005 privind eficacitatea ajutorului (10),
având în vedere rezoluțiile sale care se bazează pe rapoarte întocmite de Comisia pentru comerț internațional: Rezoluția Parlamentului European din 23 mai 2007 privind ajutorul pentru comerț acordat de UE (11) și Rezoluția Parlamentului European din 1 iunie 2006 referitoare la comerț și sărăcie: conceperea unor politici comerciale care să maximizeze contribuția comerțului la reducerea sărăciei (12),
având în vedere raportul CONCORD din 2009, intitulat „Evidențierea coerenței politicilor”,
având în vedere studiul ActionAid din 2003, intitulat „(In)coerența politicilor Uniunii Europene de ajutor pentru țările în curs de dezvoltare: studiu de caz privind trei țări”,
având în vedere studiul din 2006 al lui Guido Ashoff, intitulat „Consolidarea coerenței politicilor în favoarea dezvoltării: aspecte conceptuale, abordări instituționale și învățăminte în urma datelor comparative”,
având în vedere raportul din 2007 al Centrului european pentru gestionarea politicilor de dezvoltare, intitulat „Mecanismele instituțiilor și statelor membre ale UE de promovare a coerenței politicilor în favoarea dezvoltării - raport final”,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare și avizul Comisiei pentru comerț internațional (A7-0140/2010),
A. |
întrucât OCDE a propus definirea conceptului de „coerență a politicilor în favoarea dezvoltării” (CPD), care presupune „depunerea de eforturi pentru a se garanta că obiectivele și rezultatele politicilor de dezvoltare ale unui guvern nu sunt subminate de alte politici ale guvernului respectiv, cu impact asupra țărilor în curs de dezvoltare, și că aceste politici sprijină obiectivele de dezvoltare, în măsura în care acest lucru este posibil” (13); întrucât UE a elaborat un concept de CPD care vizează crearea de sinergii între politicile UE și întrucât lipsa de acțiune politică în acest sens poate avea un impact negativ asupra rezultatelor preconizate ale cooperării pentru dezvoltare; |
B. |
reamintind angajamentul Uniunii Europene de a lua măsuri pentru a promova coerența politicilor de dezvoltare, în conformitate cu concluziile adoptate de Consiliul European în 2005 (14); |
C. |
întrucât există o diferență între coerența dintre politici (evitarea contradicțiilor dintre diferite domenii de politică externă) și coerența pentru dezvoltare (obligația ca toate politicile comunitare care au un impact asupra țărilor în curs de dezvoltare să țină seama de obiectivele de dezvoltare); |
D. |
întrucât articolul 208 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că reducerea și, pe termen lung, eradicarea sărăciei reprezintă obiectivul principal al politicii de dezvoltare a UE; întrucât CPD vizează îndeplinirea obiectivelor de cooperare pentru dezvoltare ale Uniunii prin intermediul tuturor politicilor sale; |
E. |
întrucât există incoerențe evidente în politicile comerciale, agricole, legate de pescuit, mediu, drepturile de proprietate intelectuală, migrație, finanțe, arme și materii prime ale UE; întrucât coerența politicilor în favoarea dezvoltării poate duce la reducerea sărăciei prin găsirea unor sinergii fundamentale între politicile UE; |
F. |
întrucât lipsa sprijinului politic, mandatele neclare, resursele insuficiente, absența unor instrumente și indicatori eficace de monitorizare, precum și absența prioritizării CPD în cazul conflictelor de interese reprezintă constrângeri pentru CPD; |
G. |
întrucât contribuțiile financiare acordate de către Uniune în cadrul acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului (APDP) nu au contribuit la consolidarea politicilor în domeniul pescuitului în țările partenere, acest lucru fiind cauzat, în mare parte, de lipsa de monitorizare a punerii în aplicare a acestor acorduri, de acordarea lentă a sprijinului sau chiar de neutilizarea acestui sprijin în unele cazuri; |
H. |
întrucât primul Obiectiv de dezvoltare al mileniului vizează reducerea la jumătate a numărului de persoane care suferă de foame până în 2015, dar întrucât aproximativ un miliard de persoane suferă de lipsa hranei zilnice, deși planeta produce suficientă hrană pentru a satisface nevoile întregii populații; |
I. |
întrucât subvențiile Uniunii pentru exporturile de produse agricole europene au un efect dezastruos asupra securității alimentare și asupra dezvoltării unui sector agricol viabil în țările în curs de dezvoltare; |
J. |
întrucât UE s-a angajat să atingă obiectivul ONU de a acorda 0,7 % din venitul național brut (VNB) pentru asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) până în 2015, iar obiectivul interimar de ajutor al Uniunii, în ansamblul său, este de 0,56 % până în 2010; |
K. |
întrucât hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE) din noiembrie 2008 statuează că operațiunile Băncii Europene de Investiții (BEI) în țările în curs de dezvoltare trebuie să acorde prioritate dezvoltării, înaintea oricărui alt obiectiv economic sau politic; |
L. |
întrucât criza a demonstrat că asistența pentru dezvoltare este un instrument unic prin faptul că vizează țările cele mai sărace și acordă finanțare pentru dezvoltare într-un mod mai previzibil și mai fiabil decât alte fluxuri financiare; |
M. |
întrucât numeroase studii au arătat că, anual, fluxuri financiare ilicite în valoare de aproximativ 900 de miliarde de euro părăsesc țările în curs de dezvoltare, ceea ce subminează grav veniturile fiscale ale acestora și, în consecință, le subminează capacitățile proprii de dezvoltare, |
1. |
salută atenția sporită și angajamentul Comisiei, al Consiliului și al statelor membre față de coerența politicilor în favoarea dezvoltării, așa cum reiese din raportul bienal; |
2. |
își reafirmă propriul angajament de a consolida CPD în cadrul UE și în activitatea sa parlamentară; |
3. |
subliniază faptul că Uniunea Europeană este de departe cel mai mare donator de ajutor din lume (asistența acordată de UE s-a ridicat la 49 de miliarde de euro în 2008, reprezentând 0,40 % din VNB) și că se așteaptă o creștere a volumului asistenței până la suma de 69 de miliarde de euro în 2010, în vederea îndeplinirii promisiunii colective făcute în 2005, la Summitul G8 de la Gleneagles, de a acorda un procent de 0,56 % din VNB-ul UE sub formă de asistență pentru dezvoltare; subliniază că acest fapt ar debloca o sumă suplimentară de 20 de miliarde de euro în favoarea obiectivelor de dezvoltare; |
4. |
reamintește adoptarea strategiei UE privind ajutorul pentru comerț în octombrie 2007, în care UE își asuma angajamentul de a majora asistența colectivă pentru comerț la 2 miliarde de euro anual până în 2010 (1 miliard de euro din partea Comunității și 1 miliard de euro din partea statelor membre); |
5. |
invită țările în curs de dezvoltare, în special cele care beneficiază în cea mai mare măsură de asistența UE, să asigure buna guvernanță în toate sectoarele publice și în special în ceea ce privește gestionarea asistenței primite și solicită Comisiei să adopte toate măsurile necesare pentru a asigura implementarea transparentă și eficientă a asistenței; |
6. |
salută programul de lucru 2010-2013 privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării ca instrument de orientare pentru instituțiile UE și statele membre și recunoaște rolul acestuia de sistem de avertizare timpurie în legătură cu viitoarele inițiative în materie de politici; salută, de asemenea, conexiunile realizate între diversele domenii de politică; |
7. |
reamintește responsabilitatea Uniunii Europene în ceea ce privește luarea în considerare a intereselor țărilor în curs de dezvoltare și ale cetățenilor acestora; |
8. |
consideră că toate politicile UE cu impact extern trebuie să fie concepute pentru a sprijini și nu pentru a submina combaterea sărăciei și realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului, precum și pentru a promova respectarea drepturilor omului, inclusiv egalitatea de gen, drepturile sociale, economice și de mediu; |
9. |
subliniază nevoia de a ține seama de aspectele relevante ale coerenței politicilor în favoarea dezvoltării în cadrul acordurilor comerciale bilaterale și regionale și al acordurilor comerciale multilaterale, ferm ancorate în sistemul OMC bazat pe norme, și îndeamnă în acest sens Comisia și statele membre să se angajeze în mod activ, alături de toți ceilalți parteneri relevanți din cadrul OMC care își pot aduce contribuția la obținerea unor rezultate echilibrate, ambițioase și orientate spre dezvoltare în urma negocierilor din cadrul Rundei Doha în viitorul foarte apropiat; |
10. |
subliniază faptul că așa-numitele „probleme de la Singapore”, cum ar fi liberalizarea serviciilor, investițiile și achizițiile publice, introducerea unor norme de concurență și un control mai strict al respectării drepturilor de proprietate intelectuală, nu servesc scopului de realizare a celor opt Obiective de dezvoltare ale mileniului; |
11. |
solicită insistent ca Uniunea Europeană, statele membre și BEI să își asume un rol de prim-plan în acest cadru și să ia măsuri pentru a se asigura că investițiile efectuate prin intermediul paradisurilor fiscale devin mai puțin atractive, adoptând în acest scop norme privind achizițiile publice și acordarea de fonduri publice care interzic tuturor întreprinderilor, băncilor sau altor instituții înregistrate într-un paradis fiscal să beneficieze de fonduri publice; în acest sens, solicită Comisiei și statelor membre să profite de evaluarea intermediară a activităților de creditare externă ale BEI pentru a-și îmbunătăți în mod concret capacitățile de evaluare a beneficiarilor împrumuturilor, precum și pentru a se asigura că investițiile făcute în țările în curs de dezvoltare contribuie în mod efectiv la eradicarea sărăciei, elaborând un raport anual cu privire la progresul acestor țări; |
12. |
solicită Comisiei și statelor membre să realizeze o evaluare globală a acordurilor în domeniul pescuitului încheiate cu țările terțe, astfel încât politica externă a Uniunii în domeniul pescuitului să fie în întregime coerentă cu politica sa de dezvoltare, crescând capacitatea țărilor partenere ale UE de a garanta un pescuit sustenabil în apele lor, ceea ce va consolida securitatea alimentară și ocuparea forței de muncă la nivel local în acest sector; |
13. |
reamintește că accesul UE la rezervele piscicole din țările terțe nu trebuie să reprezinte, în niciun caz, o condiție pentru acordarea de asistență pentru dezvoltare țărilor respective; |
14. |
îndeamnă Comisia să includă în toate APDP, în plus față de clauzele sociale, clauze privind drepturile omului, pentru a permite Uniunii Europene să ia măsuri adecvate în caz de încălcări dovedite ale drepturilor omului în țările terțe care au încheiat APDP cu Uniunea; |
15. |
reamintește că, deși 75 % din populația săracă a planetei trăiește în zone rurale, un procent de numai 4 % din AOD este dedicat agriculturii; prin urmare, invită Comisia, statele membre și țările în curs de dezvoltare să abordeze cu prioritate problema agriculturii în cadrul politicilor lor de dezvoltare; |
16. |
este îngrijorat de impactul negativ asupra dezvoltării pe care îl au în țările terțe instituțiile financiare care urmăresc în principal evaziunea fiscală; în acest sens, solicită Comisiei să își intensifice cooperarea în materie de guvernare fiscală, în special cu țările menționate în anexa 1 la propunerea sa legislativă din 24 aprilie 2009 (A6-0244/2009), care beneficiază de fonduri europene pentru dezvoltare; |
17. |
salută recomandările conținute în concluziile reuniunii Consiliului din 14 mai 2008, care urmăresc includerea unei clauze privind buna guvernare fiscală în acordurile comerciale, întrucât acest lucru constituie un prim pas în lupta împotriva măsurilor și practicilor fiscale care încurajează evaziunea și frauda fiscală; solicită Comisiei să includă imediat o clauză de acest tip în negocierile sale privind viitoare acorduri comerciale; |
18. |
solicită Comisiei și țărilor ACP să își continue dialogul pe teme de migrație în vederea consolidării principiului migrației circulare și a facilitării acesteia prin acordarea vizelor circulare; subliniază că respectul pentru drepturile omului și tratamentul echitabil al resortisanților țărilor ACP sunt grav compromise de acordurile bilaterale de readmisie cu țările de tranzit într-un context de externalizare de către Europa a gestionării migrației, care nu garantează respectarea drepturilor migranților și care poate avea ca rezultat readmisii „în lanț”, punând în pericol siguranța și viața acestora; |
19. |
solicită Consiliului să ajungă rapid la un acord cuprinzător asupra propunerii de modificare a Directivei privind impozitarea veniturilor din economii, în special cu privire la țările incluse în anexa 1 la propunerea sa legislativă menționată anterior, care beneficiază de fonduri europene pentru dezvoltare; |
20. |
subliniază necesitatea de a include Fondul european de dezvoltare (FED), principalul instrument de finanțare de către UE a cooperării pentru dezvoltare, în cadrul CPD; își confirmă sprijinul pentru finanțarea completă din buget a FED în contextul controlului democratic parlamentar și al transparenței în implementarea acestui fond, ținând seama în special de importanța în creștere a implementării politicilor UE în materie de dezvoltare prin care se creează instrumente specifice (ca în cazul strategiei UE-Africa); |
21. |
invită Comisia nu numai să monitorizeze obiectivele de creștere economică, ci și să acorde o atenție deosebită reducerii inegalităților în repartizarea veniturilor, atât la nivelul țărilor în curs de dezvoltare în mod individual, cât și la nivel mondial; solicită acordarea unei atenții deosebite intensificării proceselor participative de dezvoltare durabilă proprie prin intermediul unor forme de asociere de tip cooperativ și a metodologiilor de cooperare PRA („Participatory Reflection and Action”) care, bazate fiind pe consens și pe participarea comunităților locale, asigură modele de organizare mai eficace și cu impact de mai lungă durată, promovând rolul economiei sociale în dezvoltare; |
22. |
invită Comisia să promoveze măsuri de asistență pentru dezvoltare, care, ținând seama de efectele crizei financiare, pot preveni creșterea insecurității și intensificarea conflictelor, a instabilității politice și economice mondiale, precum și dezvoltarea migrației forțate („refugiații foamei”); |
23. |
solicită țărilor în curs de dezvoltare să asigure servicii publice de bază și să garanteze accesul la terenuri, inclusiv acordarea de credite pentru micii agricultori, pentru a promova securitatea alimentară și combaterea sărăciei, contribuind la reducerea concentrării exploatațiilor agricole de mari dimensiuni și a exploatării intensive a resurselor în vederea speculei, care distrug ecosistemele; solicită, de asemenea, Comisiei să sprijine politicile menționate anterior; |
24. |
invită Comisia să evalueze impactul decalajului digital dintre țările bogate și cele sărace, acordând o atenție deosebită riscurilor legate de tehnologiile informației care se dovedesc a fi un instrument de discriminare, întrucât îi marginalizează pe cei care, din motive sociale, economice și politice, nu pot avea acces la aceste produse noi, care reprezintă baza noii revoluții în domeniul informației; |
25. |
solicită mandate clare pentru a evalua CPD, scopuri operaționale clare și precise și proceduri detaliate pentru a desfășura acest exercițiu; |
26. |
subliniază necesitatea fundamentală de a aborda CPD ca un efort pe termen lung pentru a garanta un sprijin continuu pentru CPD; subliniază importanța unei evaluări la timp a politicilor pentru a se evita efectele negative asupra țărilor în curs de dezvoltare; în acest scop, solicită evaluarea impactului activităților actorilor din sectorul privat din Europa și din afara Europei, acordându-se o atenție deosebită companiilor multinaționale; |
27. |
solicită evaluarea, cu ajutorul unei analize comparative, a abordării, metodologiei și rezultatelor politicilor de cooperare și de asistență aplicate în afara Europei, precum și a nivelului de cooperare internațională, acordându-se o atenție deosebită intervenției Chinei în Africa; |
28. |
subliniază că decizia Consiliului de a se concentra pe cinci mari domenii pentru exercițiul CPD din 2009 nu trebuie să înlocuiască monitorizarea celor 12 domenii tradiționale de politici: comerț, mediu, schimbări climatice, securitate, agricultură, acorduri bilaterale în domeniul pescuitului, politici sociale (ocuparea forței de muncă), migrație, cercetare/inovare, tehnologiile informației, transport și energie; solicită de asemenea Comisiei să identifice incoerențele ori de câtre ori politicile europene au un impact negativ asupra dezvoltării și să propună soluții; solicită Comisiei să creeze mecanisme de includere a noi domenii de politică ce nu se încadrează satisfăcător în cele 12 domenii existente, un exemplu în acest sens fiind materiile prime; |
29. |
reamintește angajamentele sale internaționale pentru atingerea obiectivului de 0,7 % de asistență pentru dezvoltare din PNB până în 2015, asistență care trebuie să fie consacrată exclusiv eradicării sărăciei; este preocupat de faptul că abordarea de tip „asistență oficială pentru dezvoltare plus” poate dilua asistența pentru dezvoltare acordată de UE în vederea combaterii sărăciei; își exprimă îngrijorarea că fondurile colectate prin abordarea „asistență oficială pentru dezvoltare plus” (AOD+) nu sunt asociate unui angajament juridic de eradicare a sărăciei sau de contribuție la atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului; |
30. |
constată cu îngrijorare că fluxurile de capital dinspre țările în curs de dezvoltare către UE, cauzate de politici incoerente aplicate în temeiul abordării AOD+, nu sunt menționate și că daunele aduse țărilor în curs de dezvoltare prin concurența fiscală neloială și prin fluxurile ilegale de capital nu sunt luate în considerare; |
31. |
este preocupat de faptul că abordarea AOD+ se concentrează numai asupra fluxurilor financiare din UE către Sud și trece cu vederea fluxurile financiare în sens invers, ceea ce oferă o imagine deformată asupra direcțiilor fluxurilor financiare; |
32. |
solicită Comisiei să clarifice mai bine abordarea la nivelul întregii Uniuni și impactul acesteia asupra politicii de dezvoltare a UE; își exprimă îngrijorarea că această abordare ar putea fi inclusă în următoarele perspective financiare; |
33. |
invită membrii europeni ai CAD al OCDE să respingă orice încercare de a extinde definiția AOD, care ar putea include abordarea „la nivelul întregii Uniuni” și conceptul „AOD+”, propuse recent de Comisia Europeană, precum și elemente care nu privesc ajutorul, cum ar fi fluxurile financiare, cheltuielile militare, anularea datoriilor, în special anularea datoriilor de credit la export, sau fondurile cheltuite în Europa în favoarea studenților și a refugiaților; |
34. |
recunoaște că îndeplinirea angajamentelor în materie de AOD este imperios necesară, dar nu suficientă pentru a soluționa problema urgentă a dezvoltării și reiterează solicitarea adresată Comisiei de a identifica de urgență surse inovatoare suplimentare de finanțare pentru dezvoltare și de a prezenta propuneri privind introducerea unei taxe supra tranzacțiilor financiare internaționale, care să genereze resurse suplimentare ce pot fi folosite în atenuarea celor mai grave consecințe ale crizei și în continuarea eforturilor de atingere a Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului; |
35. |
reamintește cu fermitate Comisiei și statelor membre că AOD trebuie să rămână coloana vertebrală a politicii europene de cooperare pentru dezvoltare, urmărind eradicarea sărăciei; prin urmare, subliniază că, dacă sursele inovatoare de finanțare vor fi încurajate pe scară largă, acestea trebuie să vină în completarea AOD și să fie utilizate în cadrul unui demers care vizează persoanele sărace; ele nu pot fi utilizate, în niciun caz, pentru a înlocui AOD; |
36. |
își exprimă temerea că, în majoritatea țărilor în curs de dezvoltare, cele mai multe dintre țintele propuse de Obiectivele de dezvoltare ale mileniului nu vor fi atinse până în 2015; prin urmare, îndeamnă statele membre să își atingă obiectivul colectiv, să adopte legislația obligatorie și să elaboreze calendare anuale pentru îndeplinirea promisiunilor făcute; salută, în acest sens, proiectul de lege privind dezvoltarea internațională (Draft International Development Bill) prezentat de guvernul Marii Britanii în ianuarie 2010; |
37. |
reamintește că, în conformitate cu cadrul instituțional al UE, propune numirea unui raportor permanent pentru „coerența politicilor în favoarea dezvoltării”, cu mandatul de a urmări incoerențele de la nivelul politicilor UE și de a informa Comisia DEVE în acest sens; |
38. |
solicită Comisiei să utilizeze valori de referință sistematice și clare și indicatori actualizați periodic pentru a evalua CPD, de exemplu indicatorii de dezvoltare durabilă, precum și să consolideze transparența față de Parlamentul European, de statele care beneficiază de asistență și față de societatea civilă; |
39. |
solicită țărilor în curs de dezvoltare să elaboreze indicatori specifici pentru fiecare țară în materie de CPD, în spiritul indicatorilor generali folosiți de UE, pentru a evalua nevoile reale și realizările în materie de dezvoltare; |
40. |
consideră că, în cazul în care acțiunile și măsurile din cadrul politicii de dezvoltare a UE nu respectă principiile și obiectivele menționate la articolul 208 din Tratatul de la Lisabona și politica externă a Uniunii Europene descrisă la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană, acest lucru constituie un caz de nerespectare a unei obligații, care poate fi adus în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene, în temeiul articolelor 263 și 265 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
41. |
subliniază importanța coerenței dintre politica comercială și politica de dezvoltare pentru o dezvoltare mai eficace și pentru o implementare vizibilă și, în acest sens, salută Raportul UE din 2009 privind coerența politicilor în favoarea dezvoltării (COM(2009)0461); |
42. |
reamintește nevoia asigurării coerenței între politica comercială și celelalte politici (de mediu și socială), în special cu referire la acordurile comerciale care conțin stimulente în favoarea producției de biocombustibili în țările în curs de dezvoltare; |
43. |
reamintește importanța coerenței între politica comercială și politica de dezvoltare și subliniază faptul că punerea în aplicare a dispozițiilor capitolelor referitoare la dezvoltarea durabilă din acordurile comerciale ar trebui să constituie o oportunitate pentru Comisia Europeană de a promova buna guvernanță și aplicarea valorilor europene fundamentale; |
44. |
consideră că decizia recentă a UE de a reintroduce subvențiile la export în cazul laptelui praf și al altor produse lactate, prin care este subvenționată de fapt industria agroalimentară din Europa în detrimentul agricultorilor săraci din țările în curs de dezvoltare, reprezintă o încălcare flagrantă a principiilor de bază ale coerenței politicilor în favoarea dezvoltării și solicită Consiliului și Comisiei să revoce imediat decizia respectivă; |
45. |
solicită încetarea subvențiilor la export; în acest sens, reamintește angajamentul asumat la Doha în 2001 de toți membrii OMC de a încheia o rundă de negocieri dedicată dezvoltării cu scopul de a rectifica dezechilibrele existente în sistemul comercial și de a pune comerțul în slujba dezvoltării, contribuind la eradicarea sărăciei și la realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului; |
46. |
pentru a se asigura că DG Comerț dispune de un mandat coerent pentru negocierile comerciale, invită Comisia să țină seama în mod corespunzător de condițiile prealabile impuse de Parlament pentru aprobarea încheierii de acorduri comerciale; |
47. |
solicită Comisiei să ia toate măsurile posibile pentru a se asigura că, în condițiile încetării aplicării Protocolului privind zahărul și în contextul reformei UE referitoare la regimul zahărului, partenerii relevanți sunt protejați în cazul unei eventuale bulversări temporare a pieței; |
48. |
propune dezvoltarea în continuare a instrumentelor comunitare existente pentru reducerea tarifelor vamale, precum sistemul SGP/SGP+ și capitolele din acordurile de liber schimb și de parteneriat economic, precum și integrarea în continuare în aceste instrumente a standardelor convenite la nivel internațional în materie de muncă și de mediu; |
49. |
invită încă o dată Comisia să utilizeze în totalitate mecanismele SGP și SGP+ pentru dezvoltarea capacității instituționale în țările în curs de dezvoltare în vederea consolidării coerenței lor interne în elaborarea strategiilor de dezvoltare; |
50. |
subliniază faptul că o consultare sistematică a organizațiilor de muncă și a sindicatelor în ceea ce privește punerea în aplicare a standardelor sociale și de mediu în țările care nu sunt membre ale UE, în special înainte de încheierea APE sau de includerea în SGP+, ar asigura o mai mare coerență a politicilor comerciale și ar contribui la dezvoltarea durabilă a țărilor în curs de dezvoltare; |
51. |
recunoaște că, potrivit Raportului de monitorizare a ajutorului pentru comerț, elaborat de Comisie în 2009 (COM(2009)0160, p. 30), creditele de angajament aferente ajutorului pentru comerț acordat de UE statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) au scăzut de la 2 975 de milioane de euro în 2005 la 2 097 de milioane de euro în 2007, că procentajul alocat statelor ACP din totalul creditelor de angajament acordate de UE drept ajutor pentru comerț a scăzut de la 50 % la 36 % în aceeași perioadă și că acest fapt nu respectă promisiunile anterioare de a acorda prioritate eradicării sărăciei și dezvoltării; |
52. |
salută, în acest sens, toate inițiativele existente în domeniul comerțului cu țările în curs de dezvoltare la nivelul UE și al OMC, în special inițiativa „Totul în afară de arme” (EBA), SGP și SGP+, asimetria și perioadele de tranziție din toate acordurile de parteneriat economic existente și Programul de lucru privind ajutorul pentru comerț 2010-2011, și solicită revizuirea acestuia din urmă pentru a contribui în mai mare măsură la stimularea creșterii durabile; |
53. |
recunoaște rolul important pe care îl poate juca sistemul SGP+ al UE pentru stimularea bunei guvernanțe și a dezvoltării durabile în țările în curs de dezvoltare și încurajează Comisia să se asigure că acest instrument este eficace și că ansamblul convențiilor OIM și ale ONU este aplicat în mod adecvat pe teren; |
54. |
reafirmă că UE ar trebui să sprijine țările în curs de dezvoltare care utilizează facilitățile din Acordul TRIPS pentru a putea furniza medicamente la prețuri rezonabile în cadrul programelor lor naționale de sănătate publică; |
55. |
salută includerea unei clauze de salvgardare privind securitatea alimentară în acordurile de parteneriat economic și încurajează Comisia să asigure aplicarea efectivă a acesteia; |
56. |
regretă că dispozițiile din TRIPS+ incluse în Acordul de parteneriat economic CARIFORUM-CE și în acordurile în curs de negociere cu țările Comunității Andine și din America Centrală creează bariere în calea accesului la medicamente esențiale; |
57. |
îndeamnă Comisia să nu mai utilizeze abordarea TRIPS+ în negocierile APE în ceea ce privește produsele farmaceutice și medicamentele pentru a permite țărilor în curs de dezvoltare să furnizeze medicamente la prețuri rezonabile în cadrul programelor naționale de sănătate publică; |
58. |
subliniază faptul că orice măsuri luate în cadrul negocierii acordului comercial împotriva contrafacerii în vederea consolidării competențelor legate de inspecția transfrontalieră și de confiscarea mărfurilor nu ar trebui să dăuneze accesului global la medicamente legale, accesibile și sigure; |
59. |
este preocupat de cazurile recente din statele membre ale UE, în care autoritățile vamale au confiscat medicamente generice în tranzit în porturile și aeroporturile europene, și subliniază că un astfel de comportament subminează Declarația OMC privind accesul la medicamente; solicită statelor membre respective să pună imediat capăt acestei practici; solicită Comisiei să asigure Parlamentul că acordul comercial împotriva contrafacerii aflat în curs de negociere nu împiedică accesul țărilor în curs de dezvoltare la medicamente; |
60. |
consideră că provocarea reprezentată de schimbările climatice trebuie abordată prin reforme structurale și solicită o evaluare sistematică a riscurilor prezentate de schimbările climatice în toate aspectele legate de planificarea politicilor și luarea deciziilor, inclusiv în domenii precum comerțul, agricultura și siguranța alimentară; solicită ca rezultatul acestei evaluări să fie utilizat pentru a elabora documente de strategie națională și regională clare și coerente, precum și în toate programele și proiectele de dezvoltare; |
61. |
salută recentele observații ale Comisiei, conform cărora aceasta va reexamina Regulamentul (CE) nr. 1383/2003, care a avut consecințe nedorite asupra tranzitului pe teritoriul UE al medicamentelor generice având drept destinație finală țările în curs de dezvoltare; |
62. |
consideră că inițiative precum cea referitoare la fondul comun de brevete UNITAID pentru medicamentele anti-HIV/SIDA pot asigura coerența politicilor UE în domeniul sănătății și al proprietății intelectuale; |
63. |
salută sprijinul Comisiei pentru propunerile care vizează acordarea de asistență comunităților indigene pentru a exploata și a beneficia de cunoștințele lor tradiționale și de resursele lor genetice; |
64. |
salută observațiile Comisiei, potrivit cărora UE ar putea să reducă taxele vamale pentru produsele ecologice în cadrul schimburilor comerciale cu țări care aplică o politică asemănătoare, în cazul în care nu se poate ajunge la un acord în cadrul OMC; |
65. |
sprijină efortul Comisiei de facilitare a transferului de tehnologie către țările în curs de dezvoltare, în special tehnologii cu emisii scăzute de dioxid de carbon și rezistente la schimbările climatice, acestea fiind esențiale pentru procesul de adaptare la schimbările climatice; |
66. |
recunoaște importanța economică a transferurilor de fonduri către țările în curs de dezvoltare, dar subliniază nevoia de a aborda problema „exodului de creiere” în implementarea acordurilor comerciale bilaterale, în special în sectorul sănătății; |
67. |
subliniază contribuția multor organizații ale societății civile la combaterea practicilor de evaziune fiscală ale companiilor multinaționale din UE în țările în curs de dezvoltare și solicită Comisiei să țină seama de recomandările acestor organizații în negocierile viitoare; |
68. |
salută introducerea mecanismelor de consolidare a CPD în cadrul Comisiei, și anume sistemul de consultare interdepartamental, procesul de evaluare a impactului, evaluarea impactului asupra dezvoltării durabile, Grupul interdepartamental pentru îmbunătățirea calității și, după caz, evaluarea strategică de mediu; dorește să știe totuși ce criterii a aplicat DG Dezvoltare atunci când a decis să respingă inițiativele politice incoerente și solicită mai multă transparență în ceea ce privește rezultatul consultărilor interdepartamentale; solicită ca informațiile colectate prin evaluările de impact să fie puse la dispoziția Parlamentului European într-o formă mai inteligibilă; solicită, de asemenea, ca Parlamentul European, parlamentele naționale și parlamentele țărilor în curs de dezvoltare să fie implicate mai îndeaproape în aceste mecanisme; |
69. |
solicită ca toate țările în curs de dezvoltare să beneficieze de strategia privind „ajutorul pentru comerț”, și nu doar cele care sunt de acord cu o mai mare liberalizare a piețelor lor; în cursul negocierilor comerciale, în special în contextul acordurilor de parteneriat economic, solicită Comisiei să nu impună, împotriva dorinței țărilor în curs de dezvoltare, deschiderea capitolelor de negociere privind „problemele de la Singapore” și serviciile financiare și să nu încheie acorduri de acest tip dacă țările respective nu au stabilit în prealabil un cadru național adecvat în materie de reglementare și supraveghere; |
70. |
solicită Comisiei să includă în mod sistematic norme sociale și de mediu obligatorii din punct de vedere juridic în acordurile comerciale negociate de Uniunea Europeană cu scopul de a promova obiectivul unui comerț aflat în serviciul dezvoltării; |
71. |
solicită Comisiei să demareze evaluările de impact mai devreme, și anume înainte ca procesul de elaborare a inițiativelor de politică să fie deja foarte avansat, să recurgă la studii documentate existente sau desfășurate în mod special în acest sens și să includă sistematic dimensiunea socială, de mediu și a drepturilor omului, întrucât o analiză prospectivă este cea mai utilă și mai practică metodă, având în vedere lipsa de date și complexitatea procesului de măsurare a CPD; solicită Comisiei să includă rezultatele evaluărilor de impact în documentele de strategie regională și națională ale Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD), împreună cu propuneri de monitorizare; |
72. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la faptul că, din cele 82 de evaluări de impact efectuate în 2009 de către Comisie, numai una a fost consacrată dezvoltării; subliniază necesitatea unei abordări sistematice pentru măsurarea performanței CPD; prin urmare, invită Comisia să acorde unității care se ocupă de studii de perspectivă și coerența politicilor în cadrul DG DEVE un rol central în consolidarea luării în considerare a CPD; |
73. |
invită Comisia să implice Parlamentul European în procesul de elaborare a raportului Comisiei privind CPD, de exemplu în ceea ce privește chestionarele, un calendar mai bun și luarea în considerare a rapoartelor din proprie inițiativă ale Parlamentului; |
74. |
solicită Comisiei să implice delegațiile UE în activitatea sa legată de CPD prin crearea unor puncte centrale responsabile de CPD în cadrul fiecărei delegații pentru a monitoriza impactul politicilor UE la nivelul țarilor partenere; solicită includerea CPD în activitățile de formare a personalului; solicită Comisiei să publice anual rezultatele consultărilor din domeniu desfășurate de delegațiile UE; în acest sens, solicită Comisiei să se asigure că delegațiile UE dispun de suficiente capacități pentru a organiza consultări cu guvernele și parlamentele locale și solicită garantarea posibilității de participare activă a actorilor nestatali și a societății civile în ceea ce privește CPD; |
75. |
sugerează ca personalul Comisiei Europene și membrii delegațiilor Consiliului care lucrează în domeniul CPD să beneficieze de formare în vederea sensibilizării lor la acest obiectiv de politică; |
76. |
invită Comisia să acorde comisarului pentru dezvoltare responsabilitatea unică pentru alocațiile pentru fiecare țară, pentru documentele de strategie tematică națională și regională, pentru programele indicative multianuale naționale, pentru programele anuale de acțiune și pentru punerea în aplicare a ajutorului în toate țările în curs de dezvoltare, în strânsă cooperare cu Înalta Reprezentantă și comisarul pentru ajutor umanitar, pentru a evita abordările incoerente în cadrul colegiului și al Consiliului; |
77. |
invită statele membre și parlamentele naționale ale acestora să promoveze CPD prin intermediul unui program specific de lucru, cu calendare obligatorii, cu scopul de a îmbunătăți programul de lucru privind CPD, precum și eforturile pentru acordarea de asistență, asigurându-se în același timp de faptul că această agendă nu intră în contradicție cu strategiile de dezvoltare ale țărilor partenere; |
78. |
sugerează includerea CPD în revizuirea la jumătatea perioadei a Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare, în special în programele tematice relevante; |
79. |
sugerează includerea angajamentelor specifice referitoare la CPD în programul de lucru al fiecărei președinții; |
80. |
sugerează Consiliului să îmbunătățească activitatea structurilor existente pentru consolidarea CPD, de exemplu prin organizarea mai multor reuniuni comune ale grupurilor de lucru și publicând programul de lucru; |
81. |
sugerează să se elaboreze un raport bienal al Parlamentului European referitor la CPD; propune tuturor comisiilor sale să elaboreze proiecte de raport în care să își expună propriile perspective asupra dezvoltării; |
82. |
subliniază importanța cooperării dintre comisii în cadrul Parlamentului European; în acest sens, sugerează ca, atunci când o comisie discută un subiect sensibil privind CPD, celelalte comisii relevante să fie implicate îndeaproape, iar când o comisie organizează o audiere de specialitate cu privire la un subiect sensibil legat de CPD, celelalte comisii relevante să ia parte la organizarea audierii; |
83. |
solicită o clarificare din partea instituțiilor cu privire la Comunicarea Comisiei privind coerența politicilor (COM(2009)0458) în ceea ce privește un parteneriat și un dialog intensificat cu țările în curs de dezvoltare pe tema CPD; dorește să știe dacă acest parteneriat sporit va include și un mecanism pentru consilierea țărilor în curs de dezvoltare asupra a ceea ce ele pot face pentru a promova CPD, precum și un plan de consolidare a capacităților la nivel național pentru a realiza evaluări ale PCD; |
84. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(2) Texte adoptate, P7_TA(2010)0039.
(3) Texte adoptate, P6_TA(2009)0325.
(4) ACP-EU/100.568/09/fin.
(5) JO C 292 E, 1.12.2006, p. 121.
(6) JO C 250 E, 25.10.2007, p. 77.
(7) JO C 263 E, 16.10.2008, p. 633.
(8) JO C 286 E, 27.11.2009, p. 5.
(9) JO C 297 E, 20.11.2008, p. 201.
(10) JO C 279 E, 19.11.2009, p. 100.
(11) JO C 102E, 24.4.2008, p. 291.
(12) JO C 298E, 8.12.2006, p. 261.
(13) Coerența politicilor în favoarea dezvoltării: abordări instituționale - atelier tehnic. Atelier al OCDE organizat la Paris la 13 octombrie 2003.
(14) Punctul 35 din Declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, al Parlamentului European și al Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene, declarație intitulată „Consensul european”, (2006/C 46/01).
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/58 |
Marți, 18 mai 2010
Sancțiunile pentru încălcările grave ale normelor sociale în transportul rutier
P7_TA(2010)0175
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la sancțiunile pentru încălcările grave ale normelor sociale în domeniul transportului rutier (2009/2154(INI))
2011/C 161 E/08
Parlamentul European,
având în vedere raportul Comisiei „de analizare a sancțiunilor prevăzute în legislația statelor membre pentru încălcările grave ale normelor sociale în transportul rutier” (COM(2009)0225),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru transport și turism (A7-0130/2010),
A. |
întrucât Uniunea Europeană a creat în ultimii ani un sistem de norme sociale în domeniul transportului rutier prin adoptarea Regulamentului (CEE) nr. 3821/85 și a Regulamentului (CE) nr. 561/2006, cât și a Directivei 2006/22/CE, pentru a garanta siguranța și securitatea rutieră și o concurență loială; |
B. |
constatând faptul că sistemele de sancțiuni din statele membre ale Uniunii Europene au evoluat gradual și prezintă, prin urmare, diferențe esențiale, precum amenzi care, în cazuri extreme, pot fi de până la zece ori mai mari într-un anumit stat decât în altul; |
C. |
întrucât situația juridică în domeniul transportului internațional a devenit foarte complicată pentru antreprenori și, în special, pentru conducătorii auto; întrucât statele membre se confruntă cu mari provocări în privința punerii în aplicare a normelor și, de asemenea, situația actuală nu este compatibilă cu piața comună; |
D. |
exprimându-și îngrijorarea cu privire la informațiile referitoare la deficiențele tahigrafelor digitale, care le fac foarte vulnerabile în momentul manipulării, |
Observații generale
1. |
salută raportul Comisiei de analizare a sancțiunilor prevăzute în legislația statelor membre pentru încălcările grave ale normelor sociale în transportul rutier; regretă faptul că, din cauza lipsei de date din anumite state membre, raportul nu prezintă o analiză completă a situației actuale din Europa; invită Comisia să solicite statelor membre informațiile lipsă; |
2. |
constată că raportul Comisiei se bazează pe clasificarea diferitelor încălcări în conformitate cu noua anexă III la Directiva Comisiei 2006/22/CE, fără a lua în considerare perioada de punere în aplicare în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Directiva Comisiei 2009/5/CE; |
3. |
invită, prin urmare, Comisia să prezinte înainte de sfârșitul anului 2010 un raport actualizat și complet privind punerea în aplicare a noii anexe III la Directiva 2006/22/CE; |
4. |
atrage atenția asupra faptului că, în perioadele precedente, au apărut întârzieri considerabile, astfel încât, de exemplu, raportul actual din 3 august 2009 (al 24-lea Raport al Comisiei de analizare a sancțiunilor prevăzute pentru încălcările grave ale normelor sociale în transportul rutier) se referă exclusiv la datele corespunzătoare anilor 2005 și 2006 și, prin urmare nu s-au putut trage concluzii privind stadiul actual al procesului de armonizare a dispozițiilor sociale pentru conducătorii auto în domeniul transportului rutier; |
5. |
invită Comisia și statele membre să facă tot posibilul pentru a garanta îndeplinirea în cel mai scurt termen a obiectivelor prevăzute la articolul 17 din Regulamentul (CE) nr. 561/2006, astfel încât, pentru măsurile de armonizare viitoare, să fie disponibile mai multe statistici recente; |
6. |
subliniază că și în anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 1071/2009 există o listă a încălcărilor grave în conformitate cu Regulamentul în cauză; astfel, consideră că este deosebit de necesară o clasificare uniformă a încălcărilor grave ale normelor sociale; |
Diferențele considerabile dintre statele membre
7. |
constată că sancțiunile prevăzute în legislația statelor membre pentru încălcările grave ale normelor sociale în transportul rutier diferă atât în valorile amenzilor cât și în natura și clasificarea sancțiunilor; |
8. |
subliniază că aceste diferențe se explică prin condițiile geografice și economice, precum și prin sistemele juridice diferite din statele membre în ceea ce privește urmărirea cazurilor penale și prin abordările politice diferite privind siguranța rutieră; |
9. |
constată că normele sociale din domeniul transportului rutier, în special Regulamentul (CEE) nr. 3821/85 și Regulamentul (CE) nr. 561/2006, cât și Directiva 2006/22/CE, lasă statelor membre foarte mult loc de interpretare; regretă faptul că numeroasele formulări imprecise din cadrul normelor europene vor duce, în mod obligatoriu, la o aplicare incoerentă a acestora în statele membre; consideră că, pentru a continua armonizarea, este mai întâi nevoie de o interpretare uniformă și obligatorie a acestor regulamente și a directivei; |
10. |
regretă faptul că unele state membre nu prevăd eșalonarea sancțiunilor în raport cu gravitatea infracțiunii; invită, prin urmare, statele membre, să adopte legi naționale care au un efect eficient, proporționat și disuasiv și care iau în considerare gravitatea infracțiunii; |
O mai bună armonizare
11. |
subliniază că un sistem de sancțiuni eficient, echilibrat și cu efect disuasiv se poate baza doar pe sancțiuni clare, transparente și comparabile între statele membre; invită statele membre să găsească soluții legislative și practice pentru a reduce diferențele, în parte foarte mari, privind tipul și nivelul sancțiunilor; |
12. |
invită Comisia Europeană, după consultarea autorităților de control și a reprezentanților sectorului transporturilor, să stabilească o interpretare uniformă și obligatorie a regulamentului privind durata de conducere și perioadele de repaus; autoritățile de control ar trebui să țină cont de această interpretare; |
13. |
consideră că trebuie stabilite atât sancțiuni minime și maxime în cadrul încălcărilor individuale ale normelor sociale din domeniul transportului rutier, cât și clasificarea amenzilor în conformitate cu tipurile de sancțiuni, în vederea unei convergențe ulterioare a tipurilor de sancțiuni și a valorilor amenzilor; subliniază faptul că, în procesul de armonizare a sancțiunilor, necesitatea stabilirii de amenzi proporționate în diferitele state membre în funcție de criterii obiective (de exemplu PNB) trebuie compensată printr-o măsură disuasivă eficientă împotriva încălcărilor grave; |
14. |
subliniază că anexa III la Directiva 2006/22/CE, introdusă prin Directiva 2009/5/CE a Comisiei, trebuie considerată drept fundamentul unei abordări unitare a clasificării încălcărilor normelor sociale din domeniul transportului rutier, prevăzute de legislația statelor membre; îndeamnă statele membre să aprobe actele necesare cu putere de lege și actele administrative în vederea transpunerii rapide a Directivei 2009/5/CE a Comisiei; |
15. |
reamintește, de asemenea, că Tratatul de la Lisabona a adăugat la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene articolul 83, alineatul (2) referitor la armonizarea legislațiilor penale ale statelor membre; solicită Comisiei să examineze aceste noi acte legislative din domeniul cooperării judiciare în materie penală și să prezinte în termen de 12 luni Consiliului și Parlamentului European un raport cu privire la posibilele măsuri de armonizare, inclusiv aspectele legate de siguranța rutieră și de aplicarea transfrontalieră a amenzilor, în cazul în care acestea nu au fost aplicate anterior; |
16. |
salută pregătirea de către Comisie, în conformitate cu articolul 22 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 561/2006, de orientări care să sprijine statele membre în interpretarea și aplicarea acestui regulament; cu toate acestea, constată că acestea nu au un caracter obligatoriu din punct de vedere juridic și, prin urmare, nu și-au atins scopul de aplicare uniformă în statele membre; |
17. |
consideră că, pentru realizarea unei piețe interne a transporturilor și pentru a le asigura conducătorilor auto și întreprinderilor de transport o mai mare siguranță juridică, este nevoie de armonizarea aplicării legislației sociale; invită Comisia, în acest context, în colaborare cu Corte, Tispol și Euro Contrôle Route, să prezinte propuneri pentru a pune capăt aplicării discriminatorii a legislației sociale în domeniul transportului rutier; subliniază, în acest sens, necesitatea interpretării comune, articol cu articol, a punerii în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 și a Regulamentului (CEE) nr. 3821/85; |
18. |
invită statele membre să ia în considerare aceste orientări la punerea în aplicare a normelor sociale, cu scopul de a realiza o punere în aplicare uniformă; |
Controale
19. |
indică în mod explicit faptul că numai prin punerea în aplicare consecventă și nediscriminatorie a legislației în vigoare poate fi evitată concurența neloială și garantată siguranța rutieră; insistă asupra faptului că punerea în aplicare a normelor sociale în transportul rutier necesită un sistem de control uniform și eficient; |
20. |
atrage atenția asupra faptului că situația circulației, din punct de vedere al infrastructurii, volumului traficului și congestionării traficului, diferă foarte mult de la un stat membru la altul și prin urmare consideră că, printre altele, acești factori ar putea fi avuți în vedere pentru determinarea frecvenței controalelor, reținând că unul dintre obiectivele lor principale este asigurarea respectării reglementărilor sociale; |
21. |
consideră că, în vederea depășirii obstacolelor din cadrul pieței interne europene și consolidării siguranței rutiere, Comisia Europeană ar trebui să dezvolte și să promoveze un sistem armonizat de control și să adopte măsuri de reglementare; invită Comisia să instituie un instrument eficient și corespunzător de coordonare la nivel european, în vederea realizării acestor obiective; |
22. |
solicită Comisiei să elaboreze recomandări și standarde europene minime pentru formarea profesională a autorităților de control și să coordoneze cooperarea dintre aceste autorități de control; solicită Comisiei să îmbunătățească procesul de colectare a datelor statistice pentru o analiză mai clară a punerii eficiente în aplicare și să promoveze o abordare uniformă a statelor membre cu privire la problemele legate de punerea în aplicare; |
23. |
invită statele membre să își instruiască în permanență personalul de control cu privire la progresele din domeniul culegerii de date și să coopereze îndeaproape cu Comisia Europeană în vederea punerii în aplicare a standardelor comune pentru a promova un concept de control armonizat și, astfel, să îmbunătățească certitudinea juridică; |
24. |
consideră că ar trebui efectuate controale mai frecvente și mai detaliate pe stradă și la sediile întreprinderilor; invită Comisia să se asigure că statele membre respectă numărul de controale pe care trebuie să le efectueze în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din Directiva 2006/22/CE; invită Comisia să informeze Parlamentul European în privința acțiunilor viitoare privind aceste controale; |
25. |
solicită Comisiei să prezinte cât mai curând posibil un raport privind verificarea deficiențelor tahigrafelor digitale și măsurile luate pentru a evita vulnerabilitatea acestora; |
26. |
subliniază faptul că, în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 3821/85, tahigraful digital ar trebui îmbunătățit ca instrument de control: Comisia ar trebui să examineze modul în care autoritățile de control ar putea descărca mai repede informațiile de pe un tahigraf digital; |
27. |
atrage atenția asupra Biroului de reclamații împotriva sancțiunilor disproporționate, înființat de Euro Contrôle Route, și invită conducătorii auto și întreprinderile de transport să apeleze la acesta în cazul aplicării disproporționate și discriminatorii a prevederilor legislației sociale în domeniul transportului rutier; |
Alte inițiative
28. |
consideră că ar fi utilă o broșură clară pentru întreprinderi și pentru conducătorii de camioane, care să fie publicată în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene; subliniază că această broșură ar trebui să informeze mai bine conducătorii auto și întreprinderile în cauză despre normele sociale și sancțiunile aferente din diferitele state membre; consideră că astfel de informații ar trebui să fie disponibile și pentru întreprinderile și conducătorii auto din țările terțe; subliniază interesul de a utiliza sisteme de transport inteligente pentru a furniza conducătorilor în timp real această informație; |
29. |
își exprimă convingerea că, în contextul utilizării tehnologiilor moderne de informare și comunicare, precum și al sistemelor de transport inteligente, întreprinderile și conducătorii auto ar trebui să aibă posibilitatea de a obține informații despre normele sociale în vigoare și sancțiunile prevăzute pentru nerespectarea acestora; |
30. |
îndeamnă toate statele membre să intensifice cooperarea pe baza structurilor deja existente, cum ar fi Euro Contrôle Route, și să îmbunătățească astfel coordonarea controalelor comune, schimbul de cele mai bune practici și organizarea de programe de formare destinate organelor de control; |
31. |
consideră că toată tehnologia disponibilă, de exemplu sistemele GPS sau alte instrumente disponibile, ar trebui folosită în vederea informării în timp real a conducătorilor de camioane, inclusiv a celor venind din țările vecine, cu privire la normele sociale relevante și la sancțiunile aplicate în statele membre pentru încălcări; |
32. |
îndeamnă statele membre să asigure o infrastructură adecvată a rețelei rutiere europene, cu un număr suficient de spații de parcare și de servicii, astfel încât conducătorii auto să poată într-adevăr respecta normele referitoare la orele de conducere și de repaus, iar controalele să poată fi derulate în mod eficient; subliniază faptul că securitatea trebuie să aibă un rol foarte important în cazul acestor infrastructuri; solicită Comisiei să publice periodic, în formatul cel mai potrivit, facilitățile disponibile, atât publice, cât și private, care se află de-a lungul rețelei rutiere europene, oferind informații cu privire la serviciile disponibile pentru conducătorii profesioniști; |
33. |
solicită Comisiei și statelor membre să încurajeze și să finanțeze proiectele pentru construcția de parcări sigure, element indispensabil pentru ca șoferii să respecte prevederile Regulamentului (CE) nr. 561/2006; |
*
* *
34. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/62 |
Marți, 18 mai 2010
Eforturile Uniunii Europene de combatere a corupției
P7_TA(2010)0176
Declarația Parlamentului European din 18 mai 2010 privind eforturile Uniunii de combatere a corupției
2011/C 161 E/09
Parlamentul European,
având în vedere articolul 123 din Regulamentul său de procedură,
A. |
exprimându-și preocuparea că fenomenul corupției subminează statul de drept, conduce la deturnarea fondurilor contribuabililor UE și denaturează piața, ținând seama de faptul că a jucat un rol în criza economică actuală; |
B. |
întrucât Uniunea a ratificat Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției, iar 78 % din cetățenii Uniunii sunt de acord că, în țara lor, corupția reprezintă o preocupare majoră (Eurobarometru, decembrie 2009); |
C. |
având în vedere accentul pe care îl pune Parlamentul European pe combaterea corupției în rezoluția sa referitoare la programul de la Stockholm cu privire la libertate, securitate și justiție; |
D. |
luând act de Ziua internațională împotriva corupției (9 decembrie), data la care se transmite prezenta declarație, |
1. |
îndeamnă instituțiile europene să adopte o politică anticorupție de anvergură și să elaboreze un mecanism clar de monitorizare periodică a situației din statele membre; |
2. |
invită Comisia să acorde toate resursele necesare pentru a pune în aplicare mecanismul de monitorizare și pentru a se asigura că se dau curs în mod eficient concluziilor și constatărilor acestuia; |
3. |
invită Comisia și agențiile relevante ale Uniunii să adopte toate măsurile necesare, inclusiv alocând resurse suficiente, pentru a se asigura că fondurile UE nu sunt afectate de corupție, precum și să adopte sancțiuni descurajatoare în cazuri de corupție și de fraudă; |
4. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta declarație, însoțită de numele semnatarilor (1), Consiliului, Comisiei și statelor membre. |
(1) Lista semnatarilor este publicată în anexa 1 la procesul-verbal din 18 mai 2010 (P7_PV(2010)05-18(ANN1)).
Miercuri, 19 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/63 |
Miercuri, 19 mai 2010
Aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii (trombina bovină și/sau porcină)
P7_TA(2010)0182
Rezoluția Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la proiectul de directivă a Comisiei de modificare a anexelor la Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii și de abrogare a Deciziei 2004/374/CE
2011/C 161 E/10
Parlamentul European,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind aditivii alimentari (1), în special articolul 31 și articolul 28 alineatul (4),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (2),
având în vedere Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii (3) și Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman (4) care au fost abrogate și înlocuite cu Regulamentul sus-menționat (CE) nr. 1333/2008,
având în vedere proiectul de directivă a Comisiei de modificare a anexelor la Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii și de abrogare a Deciziei 2004/374/CE,
având în vedere articolul 5a alineatul(3) litera (b) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (5),
având în vedere articolul 88 alineatul (2) și alineatul (4) litera (b) din Regulamentul său de procedură,
A. |
întrucât, în temeiul articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008, Comisia poate, până la întocmirea listelor comunitare de aditivi alimentari prevăzute la articolul 30 din regulamentul respectiv, să adopte măsuri de modificare a anexelor, inclusiv cele ale Directivei 95/2/CE; |
B. |
întrucât anexa IV la Directiva 95/2/CE conține o listă de aditivi alimentari care pot fi utilizați în Uniunea Europeană și prescrie condițiile de utilizare a acestora; |
C. |
întrucât, în plus, criteriile generale de utilizare a aditivilor alimentari au fost enunțate în anexa II la Directiva 89/107/CEE și întrucât directiva respectivă a fost abrogată și înlocuită de Regulamentul (CE) nr. 1333/2008, criteriile aplicabile regăsindu-se acum, printre altele, la articolul 6 din regulamentul respectiv, care vizează condițiile generale de includere și de utilizare a aditivilor alimentari în listele comunitare; |
D. |
întrucât articolul 6 din regulamentul menționat prevede autorizarea utilizării unui aditiv alimentar în UE numai dacă îndeplinește anumite condiții printre care, potrivit alineatului (1) litera (c), aceea că nu induce în eroare consumatorul și că, potrivit alineatului (2), prezintă avantaje și un interes pentru consumatori; |
E. |
întrucât articolul 6 din regulamentul respectiv prevede, de asemenea, la alineatul (1) litera (a) că un aditiv alimentar este autorizat numai în cazul în care nu pune nici o problemă de siguranță pentru sănătatea consumatorului; |
F. |
întrucât, în plus, Regulamentul (CE) nr. 178/2002 (cunoscut și sub numele de „legislația generală în domeniul alimentar”) și, îndeosebi, articolul 8 din acesta, prevede, printre altele că legislația în domeniul alimentar are drept obiectiv protejarea intereselor consumatorilor și asigură o bază care le permite acestora să facă o alegere în cunoștință de cauză în legătură cu produsele alimentare pe care le consumă și că are drept scop prevenirea practicilor care pot induce în eroare consumatorul; |
G. |
întrucât proiectul de directivă a Comisiei, îndeosebi considerentul 25 și punctul 3 litera (h) din anexa la aceasta, prevede includerea în anexa IV la Directiva 95/2/CE a unui preparat enzimatic pe bază de trombină cu fibrinogen ca aditiv alimentar pentru reconstituirea alimentelor; |
H. |
întrucât trombina, chiar dacă este derivată din părțile comestibile ale animalelor, are o funcție de „lipici pentru carne” scopul său fiind acela de a uni bucăți de carne separate pentru a produce un singur produs pe bază de carne; |
I. |
întrucât scopul utilizării trombinei este deci acela de a prezenta bucăți disparate de carne sub forma unui produs din carne unic, fiind evident, așadar, riscul de a induce în eroare consumatorii; |
J. |
întrucât considerentul 25 din proiectul de directivă a Comisiei recunoaște că utilizarea trombinei cu fibrinogen ar putea induce în eroare consumatorii în legătură cu starea alimentului final; |
K. |
întrucât punctul 3 litera (h) din proiectul de directivă a Comisiei prevede includerea trombinei bovine și/sau porcine în lista aditivilor alimentari autorizați în anexa IV la Directiva 95/2/CE în preparate și produse din carne preambalate destinate consumatorului final într-o concentrație de maximum 1 mg/kg, urmând să fie utilizată împreună cu fibrinogenul și cu condiția ca alimentul să poarte informația „bucăți de carne combinate” în apropierea denumirii sale comerciale; |
L. |
întrucât, deși proiectul de directivă a Comisiei nu permite utilizarea trombinei ca aditiv alimentar în produsele din carne servite la restaurante sau la alte unități de restaurație colectivă, există totuși un risc evident ca acea carne care conține trombină să pătrundă în produsele din carne servite la restaurante sau la alte unități de restaurație colectivă, având în vedere prețul mai mare care poate fi obținut pentru bucățile de carne servite ca fiind un unic produs din carne; |
M. |
întrucât, în consecință, nu este clar dacă interzicerea utilizării trombinei în produsele din carne servite la restaurante sau la alte unități de restaurație colectivă ar avea ca efect în practică împiedicarea utilizării acestor produse din carne în restaurante sau alte unități de restaurație colectivă și a vânzării lor ca și când ar fi produse dintr-o singură bucată de carne; |
N. |
întrucât condițiile sus-menționate cuprinse în proiectul de directivă a Comisiei nu ar reuși să ofere protecție împotriva creării unei impresii false și înșelătoare în rândul consumatorilor în legătură cu existența unui singur produs din carne, existând deci riscul de a induce în eroare consumatorii și de a-i împiedica pe aceștia să facă o alegere în cunoștință de cauză în legătură cu consumul de produse din carne care conțin trombină; |
O. |
întrucât nu au fost demonstrate avantajele consumului de trombină pentru consumatori; |
P. |
întrucât procesul de unire a mai multor bucăți de carne separate mărește în mod semnificativ suprafața care poate fi infectată cu agenți patogeni (precum clostridium și salmonella) care, în urma unui astfel de proces, pot supraviețui și se pot reproduce fără oxigen; |
Q. |
întrucât riscul infectării cu bacterii patogene este deosebit de grav întrucât procesul de unire se poate derula la rece fără adaos de sare și fără niciun fel de proces de încălzire ulterior și, drept urmare, siguranța produsului final nu poate fi garantată; |
R. |
întrucât proiectul de directivă a Comisiei nu îndeplinește în aceste privințe criteriile de includere a aditivilor alimentari în anexa IV la Directiva 95/2/CE, |
1. |
consideră că acest proiect de directivă a Comisiei nu este compatibil cu scopul și conținutul Regulamentului (CE) nr. 1333/2008; |
2. |
se opune adoptării proiectului de directivă a Comisiei de modificare a anexelor la Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind aditivii alimentari, alții decât coloranții și îndulcitorii și de abrogare a Deciziei 2004/374/CE; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) JO L 354, 31.12.2008, p. 16.
(4) JO L 40, 11.2.1989, p. 27.
(5) JO L 184, 17.7.1999, p. 23.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/65 |
Miercuri, 19 mai 2010
Planul de acțiune privind donarea și transplantul de organe (2009-2015)
P7_TA(2010)0183
Rezoluția Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la Comunicarea Comisiei: Planul de acțiune privind donarea și transplantul de organe (2009-2015): consolidarea cooperării dintre statele membre (2009/2104(INI))
2011/C 161 E/11
Parlamentul European,
având în vedere articolul 184 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,
având în vedere propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului (COM(2008)0818),
având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Planul de acțiune privind donarea și transplantul de organe (2009-2015): consolidarea cooperării dintre statele membre” (COM(2008)0819),
având în vedere Directiva 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane (1),
având în vedere Principiile Directoare ale Organizației Mondiale a Sănătății privind transplanturile de organe umane,
având în vedere Convenția Consiliului Europei privind drepturile omului și biomedicina și protocolul adițional la aceasta privind transplantul de organe și țesuturi de origine umană,
având în vedere Conferința privind siguranța și calitatea în ceea ce privește donarea și transplantul de organe în Uniunea Europeană, care a avut loc la Veneția între 17 și 18 septembrie 2003,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară și avizul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0103/2010),
A. |
întrucât în UE există în prezent 56 000 de pacienți care așteaptă un donator de organe compatibil și se estimează că în fiecare zi 12 persoane decedează în așteptarea unui transplant de organ solid; |
B. |
întrucât nevoile de transplant ale pacienților din Europa nu sunt satisfăcute din cauza numărului limitat de organe disponibile, provenite atât de la donatorii decedați, cât și din partea donatorilor altruiști în viață; |
C. |
întrucât există diferențe importante între statele membre în ceea ce privește ratele de donare de organe provenite de la persoane decedate, diferențe cuprinse între 34,2 donatori la un milion de locuitori în Spania și 1,1 în Bulgaria, și întrucât penuria de organe reprezintă un factor major care afectează programele de transplantare; |
D. |
întrucât politicile naționale și cadrul normativ pentru donări și transplant diferă substanțial de la un stat membru la altul, în funcție de diferiți factori de natură juridică, culturală, administrativă și organizațională; |
E. |
întrucât donarea și transplantul de organe sunt chestiuni delicate și complexe, care prezintă o importantă dimensiune etică, pentru dezvoltarea lor fiind necesară participarea întregii societăți, precum și implicarea tuturor părților interesate; |
F. |
întrucât transplantul de organe permite salvarea de vieți omenești, asigură o calitate superioară a vieții și (în cazul transplantului de ficat) are cel mai bun raport cost/beneficii în comparație cu alte tratamente de înlocuire și crește capacitatea pacienților de a participa la viața socială și de a exersa o profesiune; |
G. |
întrucât schimbul de organe între statele membre reprezintă deja o practică curentă, deși există diferențe semnificative între numărul de organe schimbate la nivel transfrontalier între statele membre; întrucât schimbul de organe între statele membre a fost facilitat de diferite organizații internaționale de schimb de organe, precum Eurotransplant și Scandiatransplant; |
H. |
întrucât, în prezent, nu există nici o bază de date comună la nivelul Uniuni Europene care să conțină informații privind organele destinate donării și transplantului sau privind donatorii în viață sau decedați, nici un sistem paneuropean de certificare care să permită demonstrarea legalității organelor și țesuturilor umane; |
I. |
întrucât doar Spania și un număr restrâns de alte state membre au reușit să mărească în mod semnificativ numărul de donări de la persoane decedate și întrucât s-a dovedit că astfel de creșteri sunt legate de introducerea unor anumite practici organizaționale care permit sistemelor să identifice donatorii potențiali și să maximizeze numărul de organe prelevate de la persoanele decedate; |
J. |
întrucât Directiva 2004/23/CE va oferi un cadru legal clar privind donarea și transplantul de organe în Uniunea Europeană, care va avea ca rezultat crearea sau desemnarea în fiecare stat membru a unei autorități naționale competente, cu sarcina de a asigura respectarea standardelor UE de calitate și siguranță; |
K. |
întrucât traficul de organe și traficul de persoane în scopul prelevării de organe constituie o încălcare gravă a drepturilor omului; |
L. |
întrucât există o legătură puternică între traficul ilegal de organe și traficul de persoane în scopul prelevării de organe, pe de o parte, și sistemul legal al donării de organe, pe de altă parte, deoarece, în primul rând, indisponibilitatea organelor în sistemul legal acționează ca un stimulent pentru activități ilegale și, în al doilea rând, activitățile ilegale subminează grav credibilitatea sistemului legal al donării de organe; |
M. |
întrucât ratele de refuzare a donării de organe variază considerabil de la un stat membru la altul, o astfel de variabilitate putând fi explicată prin nivelul de pregătire și de calificare a profesioniștilor în materie de comunicare și de asistență acordată familiei, prin diferențele existente în cadrul legislațiilor naționale privind consimțământul de a dona organe și aplicarea practică a acestora, precum și prin alți factori importanți de natură culturală, economică sau socială, care exercită influență asupra percepției societății cu privire la beneficiile donării și transplantării de organe; |
N. |
întrucât donarea de organe de la persoane în viață poate constitui o măsură suplimentară utilă pentru pacienții care nu pot obține organele de care au nevoie prin transplant post-mortem, dar trebuie subliniat, în același timp, că donarea de organe de la persoane în viață nu poate fi avută în vedere decât dacă au fost eliminate toate activitățile ilegale și toate remunerările pentru donare; |
O. |
întrucât o intervenție medicală poate fi efectuată numai în momentul în care persoana în cauză și-a dat consimțământul liber și în cunoștință de cauză; întrucât persoanei în cauză ar trebui să i se furnizeze dinainte informațiile necesare cu privire la scopul și natura intervenției, precum și la consecințele și riscurile acesteia; întrucât persoana în cauză are dreptul de a-și retrage consimțământul în mod liber în orice moment; |
P. |
întrucât statele membre trebuie să se asigure că organele destinate transplantului nu provin de la o persoană decedată al cărei deces nu a fost constatat în conformitate cu legislația națională; |
Q. |
întrucât donările de la persoanele vii ar trebui să fie complementare celor de la persoane decedate; |
R. |
întrucât utilizarea organelor în scop terapeutic implică riscul transmiterii de boli infecțioase și de altă natură; |
S. |
întrucât creșterea speranței de viață are drept consecință reducerea calității organelor disponibile, care, la rândul său, implică, adesea, o diminuare a numărului de transplanturi, inclusiv în statele membre în care numărul donatorilor este în creștere; |
T. |
întrucât sensibilizarea populației și a opiniei publice joacă un rol foarte important pentru creșterea ratei donării; |
U. |
întrucât activitățile organizațiilor caritabile și ale altor organizații de voluntari din statele membre sporesc gradul de sensibilizare cu privire la donarea de organe și întrucât eforturile lor contribuie, în cele din urmă, la creșterea numărului de persoane din registrele donatorilor de organe, |
1. |
salută Planul de acțiune privind donarea și transplantul de organe (2009-2015), adoptat de Comisie în decembrie 2008, care stabilește o strategie de cooperare între statele membre, sub forma unui set de acțiuni prioritare bazate pe fixarea și dezvoltarea de obiective comune și pe evaluarea activităților de donare și transplantare, prin intermediul unor indicatori comuni, care ar putea contribui la identificarea criteriilor de referință și a celor mai bune practici; |
2. |
își exprimă preocuparea în legătură cu insuficiența organelor umane disponibile în vederea efectuării de transplanturi pentru a satisface nevoile pacienților; recunoaște că lipsa acută de donatori de organe rămâne un obstacol major în calea dezvoltării depline a serviciilor de transplantare și reprezintă principala provocare cu care se confruntă statele membre UE în domeniul transplanturilor de organe; |
3. |
constată succesul sistemului prin care cetățenii au posibilitatea de a se înscrie direct într-un registru al donatorilor de organe atunci când realizează anumite formalități administrative, precum cererea în vederea obținerii unui pașaport sau a unui permis de conducere; solicită statelor membre să aibă în vedere adoptarea unor astfel de sisteme, cu scopul de a spori numărul persoanelor din registrele de donatori; |
4. |
consideră că este important, pentru a se evita risipa de organe disponibile în scopuri terapeutice, să existe un cadru juridic bine definit privind utilizarea acestora și societatea să aibă încredere în sistemele de donare și de transplantare; |
5. |
constată importanța aspectelor organizaționale legate de obținerea de organe și subliniază faptul că schimburile de informații și de cele mai bune practici între statele membre vor ajuta țările care au disponibilități reduse de organe să își îmbunătățească ratele de donare, așa cum s-a demonstrat, de exemplu, prin implementarea de elemente ale modelului spaniol în diferite țări din UE sau din afara acesteia, care au reușit astfel să își mărească rata de donare de organe; |
6. |
subliniază importanța existenței unor coordonatori ai donatorilor și importanța numirii în spitale a unor coordonatori ai donatorilor; rolul coordonatorului donatorului ar trebui recunoscut ca un element esențial pentru a spori nu numai eficiența procedurii de donare și transplant, ci și calitatea și siguranța transplantului de organe care urmează să fie efectuat; |
7. |
subliniază faptul că schimbările în organizarea donării și a obținerii de organe pot duce la creșterea semnificativă și menținerea ratelor donării; |
8. |
evidențiază faptul că identificarea de donatori potențiali a fost considerată unul dintre mijloacele esențiale în procesul de donare de la persoane decedate; subliniază faptul că numirea în spitale a unei persoane responsabile cu donarea de organe (coordonator de transplanturi), a cărei principală responsabilitate este de a dezvolta un program proactiv de detectare a donatorilor și de a optimiza întregul proces de donare de organe, reprezintă cel mai important pas spre ameliorarea ratelor de detectare a donatorilor și a donării de organe; |
9. |
constată importanța schimburilor transfrontaliere de organe, având în vedere necesitatea de a asigura compatibilitatea donatorului cu cea a pacientului, și, în consecință, importanța unei rezerve mari de donatori pentru acoperirea nevoilor tuturor pacienților aflați pe listele de așteptare; consideră că, în cazul în care nu există schimburi de organe între statele membre, primitorii care necesită o compatibilitate rară ar avea foarte puține șanse de a găsi un organ, în timp ce, în absența unor primitori compatibili pe listele de așteptare, unii donatori specifici nu vor fi luați în considerare; |
10. |
salută activitățile Eurotransplant și Scandiatransplant, însă constată că schimburile de organe în afara acestor sisteme și între aceste sisteme pot fi îmbunătățite substanțial, în special în beneficiul pacienților din țările mici; |
11. |
subliniază că stabilirea de norme comune cu caracter obligatoriu privind calitatea și siguranța va constitui singurul mijloc care poate asigura un nivel înalt de protecție a sănătății în întreaga UE; |
12. |
subliniază că donarea ar trebui să fie voluntară și neremunerată și să aibă loc într-un context juridic și etic bine definit; |
13. |
invită statele membre să garanteze alocarea de organe primitorilor pe baza unor criterii transparente, nediscriminatorii și de natură științifică; |
14. |
invită statele membre să definească în mod clar temeiul juridic care să permită exprimarea validă a consimțământului sau a refuzului de a dona organe al persoanei decedate sau/și al familiei acesteia și să garanteze că organele nu sunt prelevate de la persoana decedată decât în cazul în care aceasta a fost declarată decedată în conformitate cu legislația națională; |
15. |
susține măsurile care își propun să protejeze donatorii în viață și să asigure că donarea de organe este efectuată în mod altruist și voluntar, fără alte remunerări decât compensația limitată strict la rambursarea cheltuielilor aferente donării unui organ, precum costuri de călătorie, de îngrijire a copiilor, de pierdere de venituri sau costuri de recuperare, interzicând orice stimulente sau dezavantaje financiare pentru un donator potențial; îndeamnă statele membre să definească condițiile în care se pot acorda aceste compensații; |
16. |
invită Comisia să evalueze posibilitatea de a garanta că donatorii în viață sunt asigurați legal în toate statele membre; invită Comisia să analizeze diferitele asigurări medicale ale donatorilor în viață din toate statele membre în vederea identificării celor mai bune practici pe teritoriul UE; |
17. |
subliniază că statele membre trebuie să se asigure că donatorii în viață sunt selectați în funcție de sănătatea lor și de istoricul medical, inclusiv pe baza unei evaluări psihologice, dacă se consideră necesar acest lucru, realizate de către profesioniști calificați sau formați și competenți; |
18. |
subliniază că instituirea unor sisteme operaționale bine structurate și promovarea modelelor de succes la nivel național sunt de o importanță primordială; sugerează că sistemele operaționale ar trebui să cuprindă un cadru legal adecvat, infrastructura tehnică și logistică adaptată, sprijinul organizatoric necesar, precum și un sistem de distribuire eficient; |
19. |
solicită statelor membre să promoveze dezvoltarea de programe de îmbunătățire a calității donării de organe în toate spitalele unde există potențial de donare de organe, într-o primă fază, pe baza unei autoevaluări a întregului proces de donare de organe de către specialiști în terapie intensivă și de către coordonatorul de transplanturi din fiecare spital, care ar trebui completată, atunci când este necesar și posibil, cu rezultatele analizelor externe de audit; |
20. |
subliniază că educația continuă ar trebui să constituie o parte esențială a strategiei de comunicare a tuturor statelor membre pe această temă; în special, sugerează că persoanele ar trebui să fie mai bine informate și încurajate să vorbească despre donarea de organe și să își comunice dorințele în legătură cu aceasta rudelor; ia notă de faptul că numai 41 % dintre cetățenii europeni par a fi discutat despre donarea de organe cu familiile lor; |
21. |
încurajează statele membre să permită persoanelor în viață să facă mai ușor o declarație de voință expresă de a dona organe, oferindu-le posibilitatea unei înscrieri on-line într-un registru național și/sau european al donatorilor, în vederea accelerării procedurilor de verificare a consimțământului de a dona organe; |
22. |
invită Comisia să examineze, în strânsă cooperare cu statele membre, Parlamentul European și părțile interesate, posibilitatea creării unui sistem în cadrul căruia să fie luate în considerare, în cât mai multe state membre cu putință, dorințele exprimate de cetățenii care își dau consimțământul pentru donarea de organe după decesul lor; |
23. |
invită statele membre să garanteze crearea unor sisteme și registre aferente ușor accesibile în scopul înregistrării dorințelor viitorilor donatori; |
24. |
invită, de asemenea, statele membre să ia măsuri pentru a facilita aplicarea, pe cărțile de identitate naționale sau pe permisele de conducere, a unor mențiuni sau simboluri care să permită identificarea posesorului ca fiind un donator de organe; |
25. |
invită, în consecință, statele membre să îmbunătățească cunoștințele și competențele de comunicare ale personalului medical și al grupurilor de sprijinire a pacienților în ceea ce privește transplantul de organe; solicită Comisiei, statelor membre și organizațiilor societății civile să ia parte la acest efort de sensibilizare a publicului cu privire la posibilitatea de a dona organe, ținând seama totodată de particularitățile culturale ale fiecărui stat membru; |
26. |
solicită statelor membre să exploateze la maximum potențialul donărilor de la persoane decedate prin instituirea unui sistem eficient de identificare a donatorilor de organe și prin promovarea coordonatorilor de transplanturi în spitalele din Europa; solicită statelor membre să evalueze și să utilizeze mai frecvent organele de la donatori „marginali” (de exemplu donatori în vârstă sau donatori care suferă de anumite afecțiuni), menținând cele mai înalte standarde de calitate și siguranță, exploatând, în special, recentele progrese biotehnologice care reduc riscul respingerii organelor transplantate; |
27. |
consideră că este necesar să se asigure un echilibru adecvat între, pe de o parte, protecția donatorului în cea ce privește anonimatul și confidențialitatea și, pe de altă parte, posibilitatea de a determina originea de organelor donate în scopuri medicale, în vederea împiedicării remunerării, legale sau ilegale, a donării de organe; |
28. |
subliniază faptul că donatorii în viață ar trebui să fie tratați conform celor mai înalte standarde medicale, fără să fie supuși vreunei sarcini financiare în cazul în care se confruntă cu probleme medicale, cum ar fi hipertensiune, insuficiență renală și consecințele acestora, care sunt eventual cauzate de transplant, fără să își piardă din venituri în urma transplantului și evitând orice problemă medicală; donatorii ar trebui protejați împotriva discriminării în sistemul social; |
29. |
consideră că toate normele pentru sistemele de transplant (distribuirea, accesul la serviciile de transplant, datele privind activitatea etc.) ar trebui publicate și controlate temeinic, în vederea evitării oricărei discriminări nejustificate în privința accesului la listele de așteptare pentru transplant și/sau la tratament; |
30. |
constată că, deși mai multe state membre au introdus înregistrarea obligatorie a procedurilor de transplant și, deși există, de asemenea, anumite registre întocmite pe bază voluntară, nu există un sistem exhaustiv care să colecteze datele privind diferitele tipuri de transplant și rezultatele acestora; |
31. |
în consecință, sprijină în mod deosebit crearea de registre la nivel național și european, precum și stabilirea unei metodologii de comparare a rezultatelor registrelor existente pentru monitorizarea post-transplant a primitorilor de organe, în conformitate cu cadrul juridic european existent privind protecția datelor cu caracter personal; |
32. |
sprijină crearea de protocoale speciale la nivelul UE care să prevadă procedurile pentru etapele operatorii și postoperatorii, sub responsabilitatea echipelor respective de chirurgi, de medici patologi și alți medici specialiști din domenii pertinente; |
33. |
sprijină crearea la nivel național și european de registre de observație ulterioară a donatorilor în viață, în scopul asigurării unei mai bune protecții a sănătății acestora; |
34. |
pune în evidență faptul că orice exploatare comercială a organelor care împiedică accesul echitabil la transplanturi este contrară eticii, contravine celor mai elementare valori umane, încalcă articolul 21 din Convenția privind drepturile omului și biomedicina și este interzisă în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Carta drepturilor fundamentale a UE; |
35. |
indică faptul că penuria de organe este legată în două moduri de traficul de organe și de traficul de persoane în scopul prelevării de organe: în primul rând, creșterea numărului de organe disponibile în statele membre poate contribui la o mai bună monitorizare a acestor practici, evitând situația în care cetățenii UE să fie nevoiți să caute un organ în afara UE și, în al doilea rând, activitățile ilegale subminează grav credibilitatea sistemului legal al donării de organe; |
36. |
reiterează recomandările privind combaterea comerțului cu organe, cuprinse în Raportul Adamou referitor la donarea și transplantul de organe (2) și este de părere că aceste recomandări ar trebui luate integral în considerare de către Comisie în elaborarea planului de acțiune; insistă asupra faptului că este necesar să se mărească gradul de sensibilizare privind această problemă în cadrul Comisiei și al Europol; |
37. |
subliniază importanța Adunării Mondiale a Sănătății care va avea loc în mai 2010 și îndeamnă Comisia și Consiliul să susțină cu tărie la nivelul OMC principiul donării voluntare și neremunerate; |
38. |
salută studiul comun realizat de Consiliul Europei și de Națiunile Unite referitor la traficul de organe, țesuturi și celule și traficul de ființe umane în vederea prelevării de organe; |
39. |
ia act de Raportul prezentat de David Matas și David Kilgour referitor la uciderea practicanților Falun Gong pentru organele lor și solicită Comisiei să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport referitor la acuzațiile aduse în respectiva carte, precum și la alte cazuri similare; |
40. |
îndeamnă statele membre să stabilească mecanisme pentru a evita situațiile în care personalul medical, instituții sau companii de asigurare încurajează cetățeni ai Uniunii să obțină un organ din țări terțe cu ajutorul unor practici care implică traficul de organe sau de persoane în scopul prelevării de organe; îndeamnă statele membre să monitorizeze astfel de cazuri identificate pe teritoriul lor; îndeamnă statele membre să ia în considerare introducerea de măsuri legislative, inclusiv de sancțiuni, aplicabile persoanelor care contribuie și/sau participă la astfel de activități; |
41. |
condamnă cu fermitate comportamentul anumitor organizații de asigurări de sănătate care încurajează pacienții să participe la turismul pentru transplanturi și solicită statelor membre să monitorizeze strict și să pedepsească un astfel de comportament; |
42. |
atrage atenția asupra faptului că pacienților care au primit un organ în condiții ilegale nu li se poate interzice accesul la asistență medicală în Uniunea Europeană; subliniază că ar trebui, ca și în alte cazuri, să se facă distincția între pedeapsa pentru o activitate ilegală și nevoia de tratament; |
43. |
subliniază că statele membre ar trebui să își intensifice cooperarea sub auspiciile Interpol și Europol în scopul soluționării problemei legate de traficul de organe într-un mod mai eficient; |
44. |
recunoaște că îmbunătățirea calității și siguranței donării și transplantului de organe este de o importanță vitală; subliniază că această îmbunătățire va avea un impact asupra reducerii riscurilor asociate transplantului, reducând astfel efectele adverse; recunoaște că acțiunile în direcția calității și siguranței ar putea avea un efect asupra numărului de organe disponibile și viceversa; solicită Comisiei să sprijine statele membre să își dezvolte capacitatea de a crea și ameliora cadre de reglementare pentru creșterea calității și siguranței; |
45. |
evidențiază faptul că este necesară buna cooperare dintre personalul medical și autoritățile naționale sau alte organizații legitime și că aceasta asigură valoare adăugată; |
46. |
recunoaște rolul important în succesul transplanturilor al îngrijirilor din perioada ulterioară transplantului, inclusiv utilizarea adecvată a terapiilor de combatere a respingerii; recunoaște că utilizarea optimă a terapiilor de combatere a respingerii pot duce la îmbunătățirea sănătății pe termen lung a pacienților, a ratei de supraviețuire și, prin urmare, la creșterea numărului de organe disponibile, datorită reducerii numărului de noi transplanturi necesare, și susține că statele membre ar trebui să se asigure că pacienții au acces la cele mai bune terapii disponibile; |
47. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) JO L 102, 7.4.2004, p. 48.
(2) Rezoluția Parlamentului European din 22 aprilie 2008 privind donarea și transplantul de organe: acțiuni politice la nivelul Uniunii Europene (Texte adoptate, P6_TA(2008)0130).
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/72 |
Miercuri, 19 mai 2010
Aspecte instituționale ale aderării Uniunii Europene la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale
P7_TA(2010)0184
Rezoluția Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la aspectele instituționale ale aderării Uniunii Europene la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale (2009/2241(INI))
2011/C 161 E/12
Parlamentul European,
având în vedere articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 216 alineatul (2) și articolul 218 alineatele (6), (8) și (10) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, precum și Protocolul cu privire la articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană referitor la aderarea Uniunii la Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale(CEDO),
având în vedere decizia din 14 ianuarie 2010 a Conferinței președinților de autorizare a aplicării articolului 50 din regulament (procedura comisiilor asociate) (1),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri constituționale și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și al Comisiei pentru afaceri externe (A7-0144/2010),
A. |
întrucât, în jurisprudența care a rămas constantă încă de la pronunțarea hotărârilor din 17 decembrie 1970 (2), Internationale Handelsgesellschaft și din 14 mai 1974 (3), Nold, Curtea de Justiție a susținut că drepturile fundamentale sunt parte integrantă din principiile juridice generale pe care Curtea le aplică; |
B. |
întrucât procedând astfel, Curtea de Justiție a Uniunii Europene se inspiră din tradițiile constituționale comune ale statelor membre, precum și din instrumentele internaționale privind protecția drepturilor omului la care statele membre au aderat, cum ar fi CEDO; |
C. |
întrucât baza acestei jurisprudențe a fost inclusă în dreptul primar prin Tratatul privind Uniunea Europeană de la Maastricht din 1993; |
D. |
întrucât Curtea de Justiție a Uniunii Europene acordă o atenție deosebită evoluției jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului, astfel cum o demonstrează numărul în creștere de hotărâri care fac referire la dispozițiile CEDO; |
E. |
întrucât Curtea Europeană a Drepturilor Omului instituie, în principiu, o „prezumție de compatibilitate” a comportamentului unui stat membru al Uniunii cu CEDO, având în vedere faptul că acel stat pune în aplicare dreptul Uniunii; |
F. |
întrucât Curtea de Justiție a Uniunii Europene, într-un aviz din 28 martie 1996, a constatat faptul că, fără o modificare prealabilă a tratatului, Comunitatea Europeană nu dispunea de capacitatea de a adera la CEDO, deoarece nu dispunea de competențe explicite sau implicite pentru realizarea acestui lucru; |
G. |
întrucât, în momentul aderării, limitele prevăzute de Tratatul de la Lisabona și de protocoalele la acesta trebuie respectate și, mai precis, articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană și Protocolul nr. 8 la Tratatul de la Lisabona; întrucât aceste dispoziții nu constituie doar o opțiune care permite aderarea Uniunii, dar și o obligație pentru instituțiile Uniunii de a acționa în consecință și întrucât acordul referitor la aderarea Uniunii la CEDO trebuie să reflecte necesitatea de a păstra caracteristicile specifice ale Uniunii și ale dreptului Uniunii; |
H. |
întrucât în urma încheierii Protocolului nr. 14 de modificare a CEDO, condițiile pentru aderarea Uniunii sunt în prezent îndeplinite în ceea ce privește statele membre CEDO și întrucât condițiile și modalitățile de aderare trebuie să fie convenite cu această ocazie între Uniune, pe de o parte, și statele membre CEDO, pe de altă parte; |
I. |
întrucât un astfel de acord ar trebui să abordeze, de asemenea, chestiuni administrative și tehnice, cum ar fi principiul unei contribuții din partea Uniunii la cheltuielile de funcționare ale Curții Europene a Drepturilor Omului; întrucât ar trebui avută în vedere, în acest context, stabilirea unui buget autonom al Curții Europene a Drepturilor Omului pentru a facilita stabilirea contribuțiilor respective; |
J. |
întrucât, prin aderarea la CEDO, Uniunea va fi integrată în sistemul acesteia de protecție a drepturilor fundamentale și va dispune, pe lângă protecția internă a acestor drepturi de către jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, de un organism de protecție extern cu caracter internațional; |
K. |
întrucât CEDO are la bază nu numai protocoale adiționale ci și alte convenții, carte și acorduri, rezultatul fiind un sistem de protecție a drepturilor omului și a libertăților fundamentale aflat într-o evoluție continuă, |
1. |
subliniază principalele argumente în favoarea aderării Uniunii la CEDO, care pot fi rezumate după cum urmează:
|
2. |
reamintește faptul că aderarea, conform articolului 6 din TUE și Protocolului nr. 8, nu implică extinderea competențelor Uniunii și, în special, nu creează o competență generală a Uniunii în materie de drepturile omului și că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) și articolul 6 alineatul (3) din TUE, tradițiile și identitățile constituționale ale statelor membre trebuie respectate; |
3. |
afirmă că, în conformitate cu articolul 2 din Protocolul nr. 8 la Tratatul de la Lisabona, acordul de aderare a Uniunii la CEDO trebuie să garanteze faptul că aderarea nu aduce atingere situației specifice din statele membre cu privire la CEDO și la protocoalele sale în general, precum și cu privire la eventualele derogări și rezerve ale anumitor state membre, în special, și că astfel de circumstanțe nu ar trebui să influențeze poziția Uniunii față de CEDO; |
4. |
constată că sistemul CEDO a fost completat de o serie de protocoale suplimentare privind protecția drepturilor care nu intră sub incidența CEDO și recomandă acordarea unui mandat Comisiei pentru a negocia, de asemenea, aderarea la toate protocoalele privind drepturile prevăzute în Carta drepturilor fundamentale, indiferent dacă acestea au fost ratificate sau nu de către statele membre ale Uniunii; |
5. |
subliniază că, deoarece aderarea UE la CEDO reprezintă aderarea unei părți nestatale la un instrument conceput pentru state, aceasta ar trebui realizată fără a schimba caracteristicile CEDO, iar modificările aduse sistemului său juridic ar trebui să fie minime; consideră că este important, în interesul justițiabililor, atât cei din Uniune, cât și cei din țările terțe, să privilegieze modalitățile de aderare care au cel mai scăzut impact asupra volumului de muncă al Curții Europene a Drepturilor Omului; |
6. |
evidențiază faptul că, în paralel cu angajamentul politic, este foarte important să se găsească răspunsuri și soluții adecvate la principalele chestiuni de ordin tehnic, astfel încât aderarea UE la Convenție să acționeze în beneficiul cetățenilor; remarcă faptul că detaliile neclare și nesoluționate pot crea confuzie și pot pune în pericol obiectivul însuși al aderării. subliniază, cu toate acestea, faptul că impedimentele de ordin tehnic nu trebuie să întârzie procesul; |
7. |
subliniază faptul că aderarea la CEDO nu transformă Uniunea într-un membru al Consiliului Europei, dar că un anumit grad de participare al Uniunii la organismele asociate Convenției este necesar pentru a asigura o bună integrare a Uniunii în sistemul Convenției și că, din acest motiv, Uniunii ar trebui să i se acorde anumite drepturi în aceste organisme, în special:
|
8. |
consideră că statele membre ar trebui să-și asume angajamentul, în momentul aderării la CEDO, între ele și în cadrul relațiilor reciproce cu Uniunea, de a nu introduce acțiuni interstatale privind o posibilă nerespectare a obligațiilor în sensul articolului 33 din CEDO, în cazul în care actul sau omisiunea care face obiectul litigiului aparține sferei de aplicare a dreptului Uniunii, având în vedere că acest fapt ar fi în contradicție cu articolul 344 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene; |
9. |
consideră că principala valoare adăugată privind aderarea UE la CEDO constă în posibilitatea pe care o au cetățenii de a introduce o acțiune individuală împotriva actelor prin care dreptul Uniunii este pus în aplicare de instituțiile sale sau de statele membre și că, prin urmare, orice acțiune introdusă de o persoană fizică sau juridică privind o acțiune sau o abținere de a acționa din partea unei instituții sau al unui organism al Uniunii ar trebui îndreptată doar împotriva acestei instituții sau acestui organism; în mod similar, orice acțiune având ca obiect o măsură prin care un stat membru pune în aplicare dreptul Uniunii ar trebui îndreptată exclusiv către statul membru, fără a exclude principiul conform căruia, în cazul în care există îndoieli cu privire la împărțirea responsabilității, o acțiune poate fi introdusă simultan împotriva Uniunii și a statului membru; |
10. |
consideră că, pentru a respecta cerințele prevăzute la articolul 35 din CEDO privind epuizarea căilor de recurs interne, solicitantul trebuie să fi epuizat căile de atac judiciare ale statului în cauză, inclusiv să fi trimis Curții de Justiție din Luxemburg o cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare. se consideră că această din urmă procedură a fost respectată dacă, în ciuda înaintării unei cereri în acest sens de către solicitant, instanța națională nu consideră potrivită înaintarea unei astfel de cereri; |
11. |
constată că, în urma aderării UE la Convenția Europeană a Drepturilor Omului, este posibil ca atât Curtea Europeană a Drepturilor Omului (CEDO) cât și Curtea de Justiție a Uniunii Europene să aibă jurisdicție în anumite cazuri și subliniază faptul că posibilitatea de a deferi o astfel de cauză spre soluționare în fața a două instanțe nu va fi permisă; |
12. |
consideră că este adecvat ca, în interesul unei bune administrări a justiției, fără a aduce atingere articolului 36 alineatul (2) din CEDO, în orice acțiune în fața Curții Europene a Drepturilor Omului, care ar putea ridica o problemă privind dreptul Uniunii, introdusă împotriva unui stat membru, Uniunii să i se permită să intervină în calitate de co-pârât și ca în orice acțiune introdusă împotriva Uniunii, în aceleași condiții, orice stat membru să poată interveni drept co-pârât; această posibilitate trebuie să fie definită prin dispozițiile incluse în tratatul de aderare într-un mod clar, dar, de asemenea, suficient de amplu; |
13. |
consideră că adoptarea statutului de co-pârât („co-defendant”) nu constituie un obstacol în calea utilizării altor posibilități indirecte pe care le oferă CEDO (articolul 36, I), precum dreptul Uniunii de a interveni ca parte terță în orice acțiune a unui cetățean al Uniunii; |
14. |
consideră că, întrucât Curtea Europeană a Drepturilor Omului a recunoscut aplicabilitatea extrateritorială a CEDO, Uniunea trebuie să aibă ca obiectiv respectarea pe deplin a acestei obligații în relațiile și activitățile sale externe; |
15. |
consideră că nu ar fi util ca relațiile dintre Curtea de Justiție a Uniunii Europene și Curtea Europeană a Drepturilor Omului să se formalizeze prin introducerea în cadrul acestei din urmă instanțe a unei proceduri preliminare sau prin crearea unui organism sau a unui „comitet” care ar lua decizii atunci când una dintre cele două curți intenționează să adopte o interpretare a CEDO diferită de interpretarea adoptată de către cealaltă curte; reamintește, în acest context, Declarația nr. 2 privind articolul 6 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană, care constată existența unui dialog constant între Curtea de Justiție a Uniunii Europene și Curtea Europeană a Drepturilor Omului, dialog care ar trebui consolidat în momentul aderării Uniunii la CEDO; |
16. |
este în mod clar conștient de faptul că Curtea Europeană a Drepturilor Omului poate descoperi o încălcare într-un caz soluționat în prealabil de Curtea Europeană de Justiție și subliniază că acest lucru nu pune în niciun caz sub semnul întrebării credibilitatea acesteia în calitate de instanță supremă în cadrul sistemului juridic european; |
17. |
subliniază faptul că, în urma aderării, Convenția va constitui standardul minim de protecție a drepturilor omului și a libertăților fundamentale în Europa și se va aplica în mod obligatoriu, în special în situațiile în care protecția acordată de UE este inferioară celei oferite în cadrul Convenției; subliniază faptul că CEDO consolidează protecția drepturilor recunoscute de Carta Drepturilor Fundamentale care se găsesc în cadrul domeniului său de aplicare și că aceasta din urmă recunoaște și alte drepturi și principii care nu sunt incluse în CEDO, ci în protocoalele adiționale și în instrumentele conexe ale acesteia; |
18. |
reamintește că promovarea respectării drepturilor omului, o valoare fundamentală a UE, astfel cum a fost aceasta consacrată în tratatul său fondator, constituie baza comună pentru relațiile dintre UE și țările terțe; consideră, prin urmare, că aderarea va consolida și mai mult încrederea cetățenilor în Uniunea Europeană și credibilitatea acesteia în dialogul cu țările terțe cu privire la drepturile omului; subliniază, de asemenea, că aplicarea uniformă și deplină a Cartei Drepturilor Fundamentale la nivelul UE este, de asemenea, esențială pentru garantarea credibilității Uniunii în acest dialog; |
19. |
constată că CEDO are o funcție importantă în cadrul interpretării Cartei drepturilor fundamentale în măsura în care drepturile garantate prin Cartă, care corespund drepturilor recunoscute de către CEDO, trebuie să fie interpretate în conformitate cu aceasta și că CEDO constituie, în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, o sursă de inspirație pentru Curtea de Justiție a Uniunii Europene atunci când aceasta formulează principiile generale ale dreptului Uniunii; constată, de asemenea, că, în conformitate cu articolul 53 din Convenție, nu se poate interpreta că CEDO restrânge sau afectează în mod negativ drepturile recunoscute prin Carta drepturilor fundamentale, astfel încât aceasta din urmă își păstrează deplina valoare juridică; |
20. |
subliniază importanța CEDO și a jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului în elaborarea cadrului juridic și a principiilor fundamentale pentru acțiunile prezente și viitoare ale Uniunii Europene în domeniul libertăților civile, justiției și afacerilor interne, ținând seama de noile forme de integrare și armonizare ale acestora inițiate de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona și adoptarea Programului de la Stockholm; |
21. |
subliniază că, înainte de toate, aderarea va contribui la crearea unui sistem intern mai coerent în materie de drepturi ale omului în cadrul Uniunii Europene; consideră că aderarea va spori credibilitatea UE în ochii propriilor săi cetățeni în domeniul apărării drepturilor omului, garantând respectarea deplină și efectivă a drepturilor fundamentale ori de câte ori este adus în discuție dreptul comunitar; |
22. |
subliniază faptul că, după aderare, competența Curții Europene a Drepturilor Omului în judecarea cauzelor care relevă de CEDO nu va mai putea fi contestată în temeiul structurilor interne a legislației UE; subliniază, de asemenea, faptul că competența Curții Europene a Drepturilor Omului nu trebuie să fie limitată la cetățenii europeni sau la teritoriul geografic al Uniunii Europene (de exemplu, în cazul misiunilor sau delegațiilor); |
23. |
remarcă faptul că aderarea UE la CEDO va introduce un mecanism suplimentar pentru exercitarea drepturilor omului, și anume posibilitatea de a depune o plângere la Curtea Europeană a Drepturilor Omului, în legătură cu o acțiune sau inacțiune a unei instituții UE sau a unui stat membru privind punerea în aplicare a legislației europene și care face parte, de asemenea, din competențele CEDO; subliniază, în schimb, faptul că acest lucru nu modifică sistemul actual privind competența judiciară a Curții de Justiție a Uniunii Europene și nici pe cel al Curții Europene a Drepturilor Omului și că cerința ca toate căile de atac judiciare interne să se fi epuizat va rămâne o condiție pentru admisibilitatea oricărei cereri; solicită ca cererile și plângerile să fie tratate în cursul unei perioade de timp rezonabile; încurajează Comisia să ofere, în consultare cu Curtea de Justiție a Uniunii Europene și Curtea Europeană a Drepturilor Omului, orientări cu privire la căile de atac adecvate la nivel național în cadrul Uniunii, precum și cu privire la hotărârile preliminare în legislația Uniunii; subliniază, în acest context, necesitatea asigurării faptului că instanțele statelor membre deferă Curții de Justiție a Uniunii Europene cauzele în care este vorba despre anumite aspecte controversate legate de drepturile fundamentale; |
24. |
subliniază faptul că aderarea va necesita, în același timp, o cooperare mai strânsă între instanțele naționale, Curtea de Justiție a Uniunii Europene și Curtea Europeană a Drepturilor Omului în ceea ce privește apărarea drepturilor fundamentale; remarcă faptul că cooperarea dintre cele două instanțe europene va contribui la dezvoltarea unui sistem de jurisprudență coerent în domeniul drepturilor omului; |
25. |
salută, de asemenea, faptul că articolul 1 din CEDO nu garantează doar protecția cetățenilor UE și a altor persoane de pe teritoriul UE, ci și a oricărei persoane care cade sub incidența jurisdicției Uniunii, în afara teritoriului acesteia; |
26. |
este conștient de faptul că aderarea în sine nu va rezolva problemele extrem de grave cu care se confruntă sistemul CEDO, cum ar fi volumul de lucru excesiv datorită unei creșteri exponențiale a acțiunilor individuale, pe de o parte, și reforma structurii și a funcționării Curții pentru a face față volumului de lucru, pe de altă parte; observă că Curtea Europeană a Drepturilor Omului recunoaște faptul că funcționează într-un mediu juridic și politic complex și constată că intrarea în vigoare a Protocolului nr. 14, la 1 iunie 2010, va contribui cu siguranță la reducerea numărului de proceduri nefinalizate, însă nu le va elimina în totalitate; subliniază, în contextul reformei Curții Europene a Drepturilor Omului, importanța Declarației de la Interlaken, în special a articolului 4, în care se reamintește, pe bună dreptate, faptul că criteriile privind admisibilitatea și jurisdicția Curții trebuie să fie aplicate în mod uniform și riguros; |
27. |
consideră esențială menținerea independenței Curții Europene a Drepturilor Omului în ceea ce privește personalul și politica bugetară; |
28. |
atrage atenția asupra faptului că, având în vedere importanța constituțională a aderării Uniunii la CEDO, Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede condiții exigente, Consiliul având obligația să adopte cu unanimitate decizia de încheiere a acordului, după aprobarea Parlamentului European, iar acordul intră în vigoare doar după aprobarea statelor membre, în conformitate cu normele constituționale respective ale acestora; |
29. |
încurajează parlamentele naționale ale statelor membre ale UE să-și exprime în mod clar hotărârea și voința de a facilita procesul de aderare prin implicarea instanțelor și ministerelor de justiție naționale; |
30. |
observă că aderarea Uniunii la CEDO implică recunoașterea de către UE a ansamblului sistemului de protecție a drepturilor omului, astfel cum a fost dezvoltat și codificat în numeroase documente și organisme ale Consiliului Europei; în acest sens, aderarea Uniunii la CEDO constituie un prim pas esențial care ar trebui ulterior completat, printre altele, prin aderarea Uniunii la Carta Socială Europeană, semnată la Torino la 18 octombrie 1961 și revizuită la Strasbourg la 3 mai 1996, în conformitate cu principiile deja înscrise în Carta drepturilor fundamentale, precum și în legislația socială a Uniunii; |
31. |
solicită, de asemenea, ca Uniunea să adere la organele Consiliului Europei, precum Comitetul pentru Prevenirea Torturii (CPT), Comisia Europeană împotriva Rasismului și Intoleranței (ECRI) și Comisia Europeană pentru eficientizarea justiției (CEPEJ); subliniază, de asemenea, necesitatea ca UE să se implice în activitatea Comisarului pentru drepturile omului, a Comitetului european al drepturilor sociale (CEDS), a Comitetului guvernamental al Cartei sociale și a Comitetului european pentru migrație și solicită ca aceasta să fie informată în mod corespunzător cu privire la concluziile și deciziile acestor organisme; |
32. |
consideră că ar trebui consolidată cooperarea dintre instituțiile Uniunii Europene și organele specializate ale Consiliului Europei, în beneficiul cetățenilor, al democrației și al drepturilor omului în Europa și în UE și pentru a garanta respectarea și protejarea acestora, pentru a contribui la creșterea coerenței și a complementarității în sfera drepturilor omului la nivel paneuropean; |
33. |
sugerează că, pentru a sensibiliza cetățenii cu privire la valoarea adăugată a aderării, Consiliul Europei și UE ar trebui să aibă în vedere elaborarea unor orientări care să conțină explicații clare referitoare la ansamblul implicațiilor și efectelor pe care le presupune aderarea; reafirmă faptul că Comisia și statele membre ar trebui să informeze cetățenii Uniunii Europene, asigurându-se că aceștia înțeleg pe deplin semnificația mecanismelor suplimentare și modul utilizării adecvate ale acestora; |
34. |
subliniază importanța instituirii unui organism informal în vederea coordonării procesului de comunicare reciprocă a informațiilor între Parlamentul European și Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei; |
35. |
subliniază că, din moment ce aderarea la CEDO nu are implicații doar pentru instituțiile UE, ci și pentru cetățenii Uniunii, Parlamentul European trebuie să fie consultat și implicat pe întreg parcursul procesului de negociere și informat de îndată și pe deplin pe durata tuturor etapelor negocierilor, în conformitate cu prevederile articolului 218 alineatul (10) din Tratatul privind Uniunea Europeană; |
36. |
salută angajamentul arătat de actuala Președinție spaniolă în tratarea aderării ca pe o „chestiune de urgență”, precum și atitudinea pozitivă și cooperantă a Consiliului Europei în acest sens; invită Președinția belgiană și cea maghiară să depună toate eforturile pentru finalizarea aderării cu cea mai apropiată ocazie și într-un mod cât mai simplu și accesibil pentru ca resortisanții Uniunii să poată beneficia cât mai curând posibil de aderarea Uniunii la CEDO; |
37. |
insistă, în vederea rolului important pe care Tratatul de la Lisabona îl conferă Parlamentului European în ceea ce privește încheierea acordului de aderare, ca acesta să fie informat în mod corespunzător cu privire la definirea mandatului de negociere pentru aderarea la CEDO și implicat îndeaproape în discuțiile preliminare și în desfășurarea negocierilor cu privire la acest text, în conformitate cu dispozițiile articolului 218 din Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene; |
38. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) Procesul-verbal al reuniunii Conferinței președinților, PE 432.390/CPG, punctul 9.1.
(2) Culegere de jurisprudență, 1970, p. 1125.
(3) Culegere de jurisprudență, 1974, p. 491.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/78 |
Miercuri, 19 mai 2010
Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale ce a avut loc în Kampala, Uganda
P7_TA(2010)0185
Rezoluția Parlamentului European din 19 mai 2010 privind Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale, de la Kampala, Uganda
2011/C 161 E/13
Parlamentul European,
având în vedere decizia Adunării statelor părți, adoptată la ce-a de-a 8-a reuniune plenară din 26 noiembrie 2009 (1), de a convoca Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale în Kampala, Uganda, între 31 mai și 11 iunie 2010,
având în vedere rezoluțiile și rapoartele anterioare privind Conferința de revizuire, în special Rezoluția ICC-ASP/7/Res.2 privind procedura de numire și alegere a judecătorilor, a procurorului și a procurorilor adjuncți ai CPI,
având în vedere rezoluțiile sale anterioare privind Curtea Penală Internațională, în special cele din 19 noiembrie 1998 (2), 18 ianuarie 2001 (3), 28 februarie 2002 (4), 4 iulie 2002 (referitoare la proiectul de act privind protecția membrilor serviciilor americane (APSE) (5) și din 26 septembrie 2002 (6), precum și rezoluția sa din 22 mai 2008 (7),
având în vedere Statutul de la Roma al Curții Penale Internaționale (CPI) și intrarea acestuia în vigoare la 1 iulie 2002,
având în vedere declarația Președinției Consiliului de la 1 iulie 2002, în numele Uniunii Europene, privind Curtea Penală Internațională,
având în vedere importanța acordată atât de CPI, cât și de UE consolidării statului de drept și respectării drepturilor omului și a dreptului umanitar internațional, precum și menținerii păcii și consolidării securității internaționale, în conformitate cu Carta Organizației Națiunilor Unite și cu articolul 21 alineatul (2) litera (b) din Tratatul privind Uniunea Europeană,
având în vedere faptul că Consiliul UE a adoptat Poziția comună 2003/444/PESC privind Curtea Penală Internațională la 16 iunie 2003 (8), în care se declară că delictele grave din cadrul jurisdicției CPI sunt în atenția tuturor statelor membre și că acestea sunt hotărâte să coopereze pentru a preveni aceste delicte și pentru a pune capăt impunității celor care le comit, cu obiectivul de a contribui la funcționarea eficientă a Curții și a promova susținerea universală a acestuia prin încurajarea unei participări cât mai extinse la Statut,
având în vedere planul de acțiune conceput în urma poziției comune (9) finalizate de către UE la 4 februarie 2004, vizând coordonarea activităților UE, universalitatea și integritatea Statutului de la Roma și independența și eficiența funcționării CPI,
având în vedere adoptarea de către UE a unui set de „principii orientative” (10), care stabilesc o serie de repere minimale ce trebuie respectate de către statele părți la CPI în cazul în care încheie acorduri bilaterale de nepredare,
având în vedere o serie de decizii (11) adoptate de către Consiliul UE în domeniul justiției, libertății și securității, vizând consolidarea cooperării între statele membre în anchetarea și punerea sub acuzare la nivel național în caz de genocid, crime împotriva umanității și crime de război,
având în vedere Programul de la Stockholm, prin care instituțiile UE sunt invitate să susțină și să promoveze activitățile Uniunii și ale statelor membre de combatere a impunității și a crimelor de genocid, a crimelor împotriva umanității și a crimelor de război și, „în acest context, [să] promoveze cooperarea dintre statele membre […] și CPI”,
având în vedere progresele considerabile realizate de la alegerea primilor judecători și a primului procuror și faptul că Curtea desfășoară în prezent anchete în cinci țări (Kenya, RD Congo, Sudan/Darfur, Uganda și Republica Centrafricană),
având în vedere faptul că Conferința de revizuire a CPI este un moment oportun pentru a reflecta la progresele Curții și la activitățile sale în vederea descurajării și soluționării conflictelor armate, atrăgând atenția în special la Rezoluția nr. 1325 privind femeile, pacea și securitatea a Consiliului de Securitate al ONU,
având în vedere Expunerea de motive a Statutului de la Roma, în care se definește jurisdicția CPI, care recunoaște drept crime împotriva umanității violul, sclavia sexuală, prostituția forțată, sterilizarea forțată și „alte forme de violență sexuală de o gravitate comparabilă”,
având în vedere declarațiile Consiliului și Comisiei cu privire la Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale, din Kampala, Uganda,
având în vedere articolul 110 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură,
A. |
întrucât UE este un susținător major al CPI, promovând universalitatea și apărând integritatea Statutului de la Roma, în vederea protejării și consolidării independenței, legitimității și eficienței procesului judiciar internațional; |
B. |
întrucât ratificarea și implementarea pe scară cât mai largă a Statutului de la Roma a constituit, de asemenea, unul dintre obiectivele UE în cursul negocierilor de extindere și în cadrul procesului de aderare a noilor state membre, și întrucât ratificarea și implementarea Statutului de la Roma trebuie să constituie un obiectiv important și pentru UE în cadrul relațiilor sale cu alți parteneri, mai ales cu SUA, China și Israel; |
C. |
întrucât UE urmărește în mod sistematic includerea clauzei CPI în mandatele de negociere și în acordurile cu țările terțe; |
D. |
întrucât respectarea, promovarea și garantarea universalității drepturilor omului fac parte integrantă din acquis-ul etic și juridic al Uniunii Europene și reprezintă una din pietrele de temelie ale unității și integrității europene (12); |
E. |
întrucât rolul UE ca actor global a câștigat în amploare în ultimele decenii; |
F. |
întrucât Reprezentanții speciali promovează politicile și interesele UE în regiunile și țările cu probleme și joacă un rol activ în procesul de consolidare a păcii, stabilității și statului de drept; |
G. |
întrucât, în aprilie 2006, UE a devenit prima organizație regională care a semnat un acord de cooperare și asistență cu CPI (13); |
H. |
întrucât UE a alocat peste 40 milioane EUR în ultimii 10 ani, în cadrul instrumentului financiar IEDDO, pentru proiecte vizând susținerea CPI și a justiției penale internaționale; |
I. |
întrucât Adunarea Parlamentară paritară ACP-UE a avut un rol activ în includerea justiției penale internaționale în Acordul de parteneriat ACP-UE (Acordul de la Cotonou) și a adoptat câteva rezoluții în vederea integrării luptei împotriva impunității în cadrul cooperării internaționale pentru dezvoltare și al dialogului politic din acest domeniu; |
J. |
întrucât Conferința de revizuire reprezintă o ocazie importantă pentru statele părți, dar și pentru celelalte state, pentru societatea civilă și pentru alți actori, de a-și reafirma cu tărie angajamentul în direcția dreptății și a responsabilității; |
K. |
întrucât statele părți profită de ocazia oferită de Conferința de revizuire pentru a nu se limita la amendamentele propuse la Statutul de la Roma și a merge mai departe, trecând în revistă activitatea CPI la peste 10 ani de la înființarea acestuia și evaluând, într-o perspectivă mai extinsă, justiția penală internațională în funcție de patru axe principale: complementaritatea, cooperarea, impactul sistemului Statutului de la Roma asupra victimelor și a comunităților afectate, pacea și justiția; |
L. |
întrucât, numărul statelor părți la CPI fiind de 111, unele regiuni, precum Orientul Mijlociu, Africa de Nord și Asia, sunt încă subreprezentate; |
M. |
întrucât cooperarea dintre state, organizațiile internaționale și CPI este esențială pentru eficiența și succesul sistemului de justiție penală internațională, în special în privința capacității de asigurare a aplicării legii; |
N. |
întrucât, la 19 aprilie 2010, pentru prima oară de la crearea sa, a fost înaintată CPI o sesizare privind constatarea necooperării din partea unui stat; |
O. |
întrucât premiza care stă la baza principiului complementarității, fundament al Statutului de la Roma, este că statul respectiv trebuie să investigheze și, atunci când este cazul, să trimită în judecată persoanele suspecte de a fi săvârșit crime ce intră sub incidența dreptului internațional; |
P. |
întrucât, în majoritatea situațiilor conflictuale în care justiția nu a fost integrată ca parte a procesului de instaurare a păcii, s-a constatat o revenire la violență, |
1. |
își reiterează susținerea fermă față de CPI și față de obiectivele sale; subliniază faptul că Statutul de la Roma a fost ratificat de către toate statele membre UE, ca o componentă esențială a principiilor și valorilor democratice ale Uniunii, și solicită, prin urmare, statelor membre să respecte deplin Statutul ca parte a acquis-ului UE; |
2. |
subliniază importanța alegerii unei țări africane, Uganda, pentru a găzdui Conferința de revizuire, și își exprimă sprijinul pentru solicitarea Curții de a deschide un birou de legătură cu Uniunea Africană la Addis Abeba, recunoscând dimensiunea universală a „sistemului Statutului de la Roma”; |
3. |
subliniază importanța principiului universalității Statutului de la Roma și solicită Vicepreședintei Comisiei/Înaltă Reprezentantă a Uniunii pentru Afaceri externe și politica de securitate să promoveze activ aderarea la Statut și ratificarea acestuia; |
4. |
își reafirmă poziția sa cu privire la faptul că niciun acord referitor la imunitate nu ar trebui să permită impunitatea niciunei persoane acuzate de crime de război, crime împotriva umanității sau de genocid; salută anunțul administrației SUA cu privire la faptul că nu va mai încheia niciun acord nou referitor la imunitate și invită SUA și partenerii săi să renunțe la cele existente; |
5. |
solicită statelor membre să participe la Conferința de revizuire la un nivel cât mai înalt, inclusiv de șefi de stat și de guvern, și să își reafirme public angajamentul față de CPI; |
6. |
încurajează statele membre să prezinte declarații în care să-și reafirme implicarea în cauza CPI și să sublinieze etapele practice preconizate pentru a o concretiza, luându-și angajamentul, printre altele, de a implementa Statutul de la Roma, de a ratifica și implementa Acordul privind privilegiile și imunitățile Curții (APIC), de a conlucra cu alte state care au capabilități mai reduse pentru a promova acceptarea universală a Curții, și să-și aducă contribuția la consolidarea sistemului complementarității și cooperării, în special în ceea ce privește impactul asupra victimelor și comunităților afectate, precum și în alte domenii ale Statutului de la Roma; |
7. |
susține ferm includerea în articolul 5.1 din Statutul de la Roma a infracțiunii de agresiune care intră în sfera competenței materiale a CPI, a cărui definiție a fost stabilită de Grupul special de lucru al Adunării Statelor Părți la Statutul de la Roma astfel: în sensul Statutului, „infracțiunea de agresiune” înseamnă „planificarea, pregătirea, inițierea sau executarea, de către o persoană aflată într-o poziție care îi permite exercitarea efectivă a controlului asupra acțiunilor politice sau militare a unui stat, ori conducerea acestora, a unui act de agresiune care, prin natura, gravitatea și amploarea sa, constituie o încălcare manifestă a Cartei Organizației Națiunilor Unite”; |
8. |
afirmă cu hotărâre că orice decizie asupra definiției infracțiunii de agresiune trebuie să respecte independența Curții; recomandă statelor să adopte propunerea, care nu necesită nici un filtru jurisdicțional, de a determina dacă un act de agresiune a fost săvârșit sau nu înainte ca procurorul CPI să înceapă cercetările; recomandă ca, în cazul în care la Conferința de revizuire se hotărăște că este necesar un filtru jurisdicțional, statele membre să solicite ca pronunțarea asupra comiterii sau necomiterii unui act de agresiune să fie efectuată de către Camera competentă în cadrul procedurilor penale deja instituite prin Statutul de la Roma; |
9. |
solicită statelor membre să se implice consistent în bilanțul activității, prin participarea la mesele rotunde oficiale și la evenimentele organizate de societatea civilă (și de alți actori) în marginea conferinței oficiale; |
10. |
solicită, de asemenea, statelor membre să profite de ocazia oferită de Conferința de revizuire pentru a-și reafirma angajamentul față de Curte prin asumarea unor obligații specifice cu privire la cele patru teme ale bilanțului activității și prin onorarea acestor obligații; |
11. |
susține CPI în cadrul Conferinței de revizuire, în procesul de evaluare a fiecărei etape a implementării și a impactului Statutului de la Roma, luând întotdeauna în considerare perspectiva victimelor și a comunităților afectate; |
12. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la impactul Statutului de la Roma asupra victimelor - persoane sau comunități - crimelor ce intră în jurisdicția CPI; consideră că este esențial ca victimele și comunitățile afectate să aibă acces la informații și să înțeleagă activitatea Curții, și ca drepturile și interesele victimelor să constituie preocuparea principală a comunității Statutului de la Roma, fără a neglija faptul că CPI este o instituție judiciară care completează rolul prim al statelor de a oferi protecție și a facilita accesul victimelor, individual sau colectiv, la justiție și la reparații efective; consideră că statele membre ar trebui:
|
13. |
își reiterează solicitarea către statele membre de a asigura cooperarea deplină între statele părți, statele semnatare și Curte, în conformitate cu articolul 86 din Statutul de la Roma, astfel încât să se respecte obiectul și scopul acesteia - stipulat în preambulul la Statut - ca „infracțiunile cele mai grave care afectează comunitatea internațională în ansamblu nu ar trebui să rămână nepedepsite”, prin intermediul următoarelor:
|
14. |
salută revizuirea și discutarea articolului 124 („dispoziții tranzitorii”) din Statutul de la Roma, care permite statelor să opteze pentru ca cetățenii lor să nu intre sub jurisdicția Curții pentru crime de război timp de șapte ani de la ratificare, și solicită eliminarea acestuia din Statut, astfel încât legea să fie aplicată în mod egal tuturor suspecților de crime de război care se presupune că au fost comise pe teritoriile sau de către resortisanții statelor părți la Statut; |
15. |
solicită statelor membre să acorde o poziție prioritară includerii în jurisdicția Curții, ca și crimă de război, a utilizării anumitor arme în cadrul unor conflicte armate fără caracter internațional, în conformitate cu propunerile belgiene de modificare a articolului 8 din Statutul de la Roma, prezentate la cea de-a 8-a sesiune a Adunării Statelor Părți, care extind caracterul penal și în cazul conflictelor armate fără caracter internațional al utilizării otrăvurilor, armelor otrăvite, asfixierii, gazelor otrăvitoare sau a altor gaze și a tuturor lichidelor, materialelor și dispozitivelor de natură similară, precum și al folosirii gloanțelor care se extind sau se aplatizează în corp; |
16. |
subliniază eficacitatea principiului complementarității, care constituie baza sistemului cuprinzător al justiției penale internaționale (sistemul Statutului de la Roma) și conform căruia sarcina fundamentală a statelor părți de cercetare și urmărire penală în cazul crimelor internaționale este evident ușurată prin jurisdicția complementară (subsidiară) a CPI; |
17. |
își exprimă convingerea profundă că, în cursul discuțiilor de la Kampala, statele membre trebuie:
|
18. |
solicită insistent statelor părți la Statutul de la Roma, în special statelor membre UE, să promulge sau să implementeze legi naționale care să le asigure cooperarea deplină cu CPI; |
19. |
solicită statelor părți la Statutul de la Roma să încheie acorduri cu Curtea privind relocarea victimelor și a martorilor și executarea sentințelor; |
20. |
solicită Uniunii, statelor membre și altor donatori internaționali să susțină procesele de reformă și eforturile de construire a capacităților naționale care vizează consolidarea sistemului judiciar, al celui de aplicare a legii și al celui penitenciar în toate țările în curs de dezvoltare direct afectate de crimele ca fac obiectul comisiei Statutului de la Roma, asigurând astfel implementarea efectivă a principiului complementarității și, în egală măsură, respectarea deciziilor Curții de către state; |
21. |
solicită statelor părți să adopte o rezoluție, pe baza discuțiilor de la Kampala, în care să sublinieze importanța faptului de a face efectiv dreptate victimelor, în cadrul unor procese corecte și imparțiale; |
22. |
solicită statelor membre să-și reînnoiască angajamentul față de CPI pe viitor; |
23. |
sprijină propunerea înaintată de reprezentanții la nivel înalt ai statelor părți la Statutul de la Roma al CPI de a adopta ca Zi a Justiției Penale Internaționale data de 17 iulie, dată la care a fost adoptat în 1998 Statutul de la Roma; |
24. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Vicepreședintei Comisiei/Înaltă Reprezentantă a Uniunii pentru Afaceri externe și politica de securitate, Consiliului, Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre și ale statelor candidate. |
(1) Rezoluția ICC-ASP/8/Res. 6.
(2) JO C 379, 7.12.1998, p. 265.
(3) JO C 262, 18.9.2001, p. 262.
(4) Texte adoptate, P5_TA(2002)0082.
(5) Texte adoptate, P5_TA(2002)0367.
(6) Texte adoptate, P5_TA(2002)0449.
(7) Texte adoptate, P6_TA(2008)0238.
(8) JO L 150, 18.6.2003, p. 67.
(9) Documentul 5742/04 al Consiliului.
(10) Principiile orientative referitoare la Acordurile dintre statele părți la Statutul de la Roma al CPI și Statele Unite privind condițiile de predare a persoanelor pentru a fi deferite Curții.
(11) Decizia 2002/494/JAI din 13 iunie 2002 (JO L 167, 26.6.2002, p. 1) de înființare a unei rețele europene de puncte de contact cu privire la persoane vinovate de genocid, crime împotriva umanității și crime de război; Decizia-cadru 2002/584/JAI din 13 iunie 2002 (JO L 190, 18.7.2002, p. 1) privind mandatul european de arestare și procedurile de predare între statele membre; Decizia 2003/335/JAI din 8 mai 2003 (JO L 118, 14.5.2003, p. 12) privind cercetarea și urmărirea penală în cazul faptelor de genocid, al crimelor împotriva umanității și al crimelor de război.
(12) Articolul 2, articolul 3 alineatul (5) și articolul 6 din TUE.
(13) JO L 115, 28.4.2006, p. 50.
Joi, 20 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/84 |
Joi, 20 mai 2010
Crearea unei piețe unice pentru consumatori și cetățeni
P7_TA(2010)0186
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la oferirea unei piețe unice consumatorilor și cetățenilor (2010/2011(INI))
2011/C 161 E/14
Parlamentul European,
având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliul European, intitulată „EUROPA 2020, o strategie europeană pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii” COM(2010)2020),
având în vedere raportul profesorului Mario Monti adresat Comisiei cu privire la revitalizarea pieței unice (1),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu, intitulată „Un proiect pentru cetățeni – obținerea de rezultate pentru Europa” (COM(2006)0211),
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „O piață unică pentru Europa secolului XXI” (COM(2007)0724) și documentul de lucru aferent al serviciilor Comisiei, intitulat „Piața unică: bilanțul realizărilor” (SEC(2007)1521), Rezoluția Parlamentului din 4 septembrie 2007 privind reexaminarea pieței unice (2) și documentul de lucru al serviciilor Comisiei, intitulat „Reexaminarea pieței unice: după un an” (SEC(2008)3064),
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Oportunități, acces și solidaritate: către o nouă viziune socială pentru Europa secolului 21” COM(2007)0726) și Comunicarea Comisiei intitulată „Servicii de interes general, inclusiv servicii sociale de interes general: un nou angajament european” (COM(2007)0725), precum și Rezoluția Parlamentului European din 27 septembrie 2006 referitoare la Cartea albă a Comisiei privind serviciile de interes general (3),
având în vedere Recomandarea Comisiei din 29 iunie 2009 privind măsurile pentru îmbunătățirea funcționării pieței unice (4) și Recomandarea Comisiei din 12 iulie 2004 privind transpunerea în legislația națională a directivelor care privesc piața internă (5),
având în vedere Tabloul de bord al pieței interne din iulie 2009 (SEC(2009)1007) și rezoluțiile Parlamentului din 9 martie 2010 (6) și 23 septembrie 2008 (7) referitoare la Tabloul de bord al pieței interne,
având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu, Parlamentul European și Comitetul Economic și Social European, intitulată „Strategia UE pentru politica de protecție a consumatorilor 2007-2013 — Mai multă putere consumatorilor, bunăstare crescută și protecție eficientă a acestora” (COM(2007)0099) și Rezoluția Parlamentului din 20 mai 2008 privind „Strategia UE pentru politica de protecție a consumatorilor aferentă perioadei 2007-2013” (8),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 ianuarie 2009, intitulată „Monitorizarea rezultatelor privind consumatorii în interiorul pieței unice: a doua ediție a tabloului de bord al piețelor de consum” (COM(2009)0025) și documentul de lucru aferent al serviciilor Comisiei intitulat „Al doilea tablou de bord al piețelor de consum” (SEC(2009)0076),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 2 iulie 2009 privind aplicarea acquis-ului în domeniul protecției consumatorilor (COM(2009)0330) și raportul Comisiei din 2 iulie 2009 cu privire la aplicarea Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 octombrie 2004 privind cooperarea dintre autoritățile naționale însărcinate să asigure aplicarea legislației în materie de protecție a consumatorului („Regulamentul privind cooperarea în materie de protecție a consumatorului”) (COM(2009)0336),
având în vedere Rezoluția sa din 9 martie 2010 referitoare la protecția consumatorilor (9),
având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată „Comerțul electronic transfrontalier dintre întreprinderi și consumatori în Uniunea Europeană” (COM(2009)0557),
având în vedere raportul Comitetului Economic și Social European, Secțiunea pentru piața unică, producție și consum, intitulat „Obstacolele în calea pieței unice europene în 2008” (10),
având în vedere raportul anual pe 2008 al SOLVIT cu privire la dezvoltarea și performanța rețelei SOLVIT (SEC(2009)0142), documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 8 mai 2008 cu privire la un plan de acțiune referitor la o abordare integrată pentru furnizarea de servicii de asistență pe piața unică cetățenilor și întreprinderilor (SEC(2008)1882) și Rezoluția Parlamentului din 9 martie 2010 referitoare la SOLVIT (11),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor, care vizează crearea unui cadru general de norme și principii referitoare la acreditare și supravegherea pieței,
având în vedere articolul 26 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care prevede că „piața internă cuprinde un spațiu fără frontiere interne, în care libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalului este asigurată în conformitate cu dispozițiile tratatelor”,
având în vedere articolul 3 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), prin care Uniunea se angajează să acționeze pentru „o economie socială de piață cu grad ridicat de competitivitate, care tinde spre ocuparea deplină a forței de muncă și spre progres social, precum și pe un nivel înalt de protecție și de îmbunătățire a calității mediului”,
având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, așa cum a fost încorporată în tratate prin articolul 6 din TUE,
având în vedere articolul 9 din TFUE, care prevede că „în definirea și punerea în aplicare a politicilor și acțiunilor sale, Uniunea ține seama de cerințele privind promovarea unui nivel ridicat al ocupării forței de muncă, garantarea unei protecții sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și de cerințele privind un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane”,
având în vedere articolul 11 din TFUE, care prevede că „cerințele de protecție a mediului trebuie integrate în definirea și punerea în aplicare a politicilor și acțiunilor Uniunii, în special pentru promovarea dezvoltării durabile”,
având în vedere articolul 12 din TFUE, care prevede că „cerințele din domeniul protecției consumatorilor se iau în considerare în definirea și punerea in aplicare a celorlalte politici și acțiuni ale Uniunii.”,
având în vedere articolul 14 din TFUE și Protocolul 26 la acesta privind serviciile de interes (economic) general,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor (A7-0132/2010),
A. |
întrucât prea multe obstacole, rezultate din lipsa de informații cu privire la drepturi și oportunități, reglementarea fragmentată, o lipsă de inițiative legislative în unele domenii cheie, transpunerea redusă, aplicarea și controlul inadecvat al respectării normelor, precum și lipsa coordonării și cooperării administrative, stau în calea cetățenilor, a consumatorilor și a IMM-urilor care doresc să se deplaseze, să cumpere, să vândă sau să desfășoare activități comerciale peste granițe, bucurându-se de același sentiment de siguranță și încredere pe care îl au în propriile lor state membre; |
B. |
întrucât, în același timp, eforturile de a armoniza legislația în vederea depășirii acestor obstacole au condus uneori la o reglementare excesivă din cauza căreia majoritatea IMM-urilor, în special microîntreprinderile, nu vor să desfășoare activități pe piața europeană, ci preferă să rămână active pe plan local, iar organele guvernamentale locale au înregistrat efecte negative și, prin urmare, este nevoie de o mai bună reglementare care să implice o sarcină administrativă minimă; |
C. |
întrucât numai un mic procent de lucrători, furnizori de servicii și profesioniști decid să se mute într-un alt stat membru deoarece, printre altele, birocrația și riscul de a-și pierde drepturile de asigurări sociale fac acest proces prea complicat și costisitor; |
D. |
întrucât puțini antreprenori și IMM-uri își comercializează bunurile și serviciile în afara piețelor interne din cauza barierelor lingvistice, a lipsei de certitudine cu privire la investiții, plăți și răspundere, precum și din cauza diferențelor dintre tradițiile juridice, administrative, sociale și culturale ale diferitelor state membre; |
E. |
întrucât piața unică nu trebuie considerată izolat de celelalte domenii de politică orizontală, cum ar fi sănătatea, protecția socială și protecția consumatorilor, dreptul muncii, mediul, dezvoltarea durabilă și politicile externe; |
F. |
întrucât strategia UE 2020 ar trebui să stabilească obiective realiste pentru realizarea unei economii ecologice și sociale de piață, bazate pe cunoaștere, și a unei dezvoltări durabile până în 2020, precum și pentru crearea de locuri de muncă, inclusiv în domeniul mediului; întrucât piatra de temelie a strategiei UE 2020 ar trebui să fie piața unică europeană, abordând provocările justiției sociale și ale creșterii economice și concentrându-se pe beneficiile pentru cetățeni, protecția consumatorilor și IMM-uri; |
G. |
întrucât, din ce în ce mai mult, aspectele legate de piața unică și comerțul internațional sunt interdependente și se influențează reciproc; |
H. |
întrucât numeroși cetățeni europeni nu sunt conștienți de beneficiile practice pe care ei înșiși le pot obține din piața unică, deoarece prea puține informații privind piața unică sunt disponibile, iar acestea nu sunt explicate în mod adecvat, |
Observații generale
1. |
consideră că Uniunea se confruntă cu un moment extrem de problematic din istoria integrării pieței unice europene; crede că actualele și viitoarele provocări trebuie abordate cu coerență, hotărâre, angajament și fermitate, toate acestea asociate în mod necesar cu sensibilitatea și pragmatismul, în spiritul cooperării și al solidarității; subliniază faptul că acest demers va avea nevoie de o autoritate fermă și de o mare capacitate de inițiativă din partea Comisiei Europene, precum și de voință politică din partea Consiliului, a statelor membre și a Parlamentului European; |
2. |
subliniază că piața unică nu este doar o structură economică, iar legislația privind piața unică protejează și apără drepturi fundamentale specifice ale cetățenilor, cum ar fi securitatea și dreptul la viață privată și că, din acest motiv, buna funcționare a pieței unice este în interesul cetățenilor europeni, al consumatorilor și al IMM-urilor, având în vedere numeroasele provocări de natură economică și nu numai cu care se confruntă UE în prezent; |
3. |
evidențiază că, indiferent de deficiențele economice, tehnologice și legislative din structura sa, piața unică europeană, alături de zona euro, ilustrează cel mai bine ceea ce înseamnă cu adevărat integrarea și unitatea economică a UE și este, desigur, cea mai vizibilă realizare a integrării europene pentru cetățenii UE; |
4. |
subliniază faptul că piața unică ar trebui să deschidă orizonturi noi în sectorul cercetării și inovării, făcând mai multe eforturi în direcția promovării dezvoltării bunurilor și serviciilor, punând accentul pe cunoaștere și tehnologie care constituie o forță motrice a dezvoltării economice viitoare; |
5. |
salută și sprijină fără rezerve intenția Comisiei de a readuce în centrul pieței interne pe aceia care trăiesc în ea și o utilizează zilnic, precum și angajamentul Comisiei de a apăra cu fermitate piața internă făcând uz la maximum de competențele sale executorii și de a elabora o viziune socială și ecologică asupra pieței unice, pe baza obligațiilor prevăzute prin Tratatul de la Lisabona; |
Procesul de integrare a pieței unice nu este ireversibil
6. |
subliniază că integrarea pe piața unică nu este un proces ireversibil și că existența continuă a acesteia nu ar trebui considerată implicită; |
7. |
își exprimă preocuparea față de faptul că reapariția protecționismului economic la nivel național ar putea cel mai probabil duce la fragmentarea pieței unice și, prin urmare, trebuie evitat; este îngrijorat că actuala criză economică și financiară ar putea fi utilizată pentru a justifica reapariția măsurilor protecționiste în diferite state membre, pe când această criză impune în schimb recurgerea la mecanisme de protecție comune; |
8. |
consideră că această criză a afectat în mod semnificativ procesul de integrare a pieței unice și că antagonismul și neîncrederea față de aceasta au crescut ca rezultat al deficiențelor și inegalităților de la nivelul sistemelor economice ale statelor membre; |
9. |
reamintește că politicile de soluționare a crizei nu ar trebui să dăuneze procesului de integrare a pieței unice, ci, dimpotrivă, ar trebui să ofere ocazia de a reforma, consolida și îmbunătăți structura actuală a pieței unice, de a realiza potențialul de creare de locuri de muncă al unei economii ecologice și de a recâștiga încrederea cetățenilor, în special a consumatorilor și a IMM-urilor; |
10. |
subliniază că relansarea pieței unice nu ar trebui să fie dictată în întregime de recenta criză financiară și că revitalizarea acesteia trebuie să depășească lecțiile fundamentale învățate în urma crizei; |
11. |
subliniază faptul că relansarea pieței unice ar trebui să atingă obiective concrete, măsurabile, realizabile, relevante și cu termen stabilit ce trebuie realizate prin instrumente politice adecvate și eficiente, bazate pe cele patru libertăți de circulație la care au dreptul toți cetățenii UE; |
12. |
subliniază faptul că piața unică europeană are absolută nevoie de un nou impuls și că este nevoie de o atitudine fermă de lider din partea instituțiilor europene, în special din partea Comisiei, și de inițiativă politică din partea statelor membre pentru a reinstaura credibilitatea pieței unice și încrederea în aceasta; |
Nevoia unei abordări holistice și comune a pieței unice
13. |
consideră că vechea percepție a pieței unice ar trebui completată pentru a o face mai favorabilă incluziunii; subliniază că toți cei implicați în modelarea și implementarea pieței unice trebuie să adopte o abordare mai holistică, care să integreze în întregime preocupările cetățenilor; |
14. |
subliniază faptul că o piață unică mai puternică, mai profundă și mai extinsă are o importanță vitală pentru creștere și crearea de locuri de muncă; |
15. |
subliniază că piața unică ar trebui să aibă un rol central în atingerea obiectivului de realizare a unei economii sociale de piață durabile și foarte competitive în contextul viziunii pe termen lung expuse în strategia UE 2020; |
16. |
consideră că piața unică reprezintă o condiție prealabilă foarte importantă pentru succesul strategiei UE 2020; propune, prin urmare, ca orice strategie și politică menite să revitalizeze piața unică europeană să fie coordonate de instituțiile europene și să fie bazate pe un acord pragmatic, cuprinzător și cu o sferă largă, sprijinit de toate statele membre și axat pe priorități pentru care acestea își vor asuma efectiv responsabilitatea și pe care le vor aplica într-adevăr la nivel național, regional și local; |
17. |
subliniază faptul că piața unică ar trebui să ofere în continuare consumatorilor avantaje reprezentate de o calitate mai bună, o varietate mai mare, prețuri rezonabile, precum și de bunuri și servicii sigure; |
18. |
solicită o nouă paradigmă a viziunii politice, axându-se pe cetățeni, consumatori și IMM-uri în relansarea pieței unice europene; consideră că acest lucru poate fi realizat dacă cetățenii europeni sunt plasați în centrul elaborării politicilor Uniunii Europene; |
19. |
susține că revitalizarea pieței unice necesită implementarea eficace a unui echilibru mai adecvat al puterilor, precum și un dialog mai intens pentru a garanta că necesitățile cetățenilor și ale consumatorilor sunt luate în calcul în mod adecvat; consideră că o abordare bazată pe fapte și pe cetățean va ajuta Uniunea să recâștige încrederea cetățenilor în piața unică europeană și să găsească formula potrivită pentru adoptarea inițiativelor care să ofere Uniunii avantajul competitiv de care are nevoie, fără a afecta însă dimensiunea socială; |
20. |
reiterează că o evaluare pertinentă a impactului pieței unice asupra dimensiunii sociale, de mediu, economice și asupra consumatorilor - care ar trebui să apară în toate propunerile referitoare la piața unică - este crucială pentru a câștiga încrederea publicului și va asigura în același timp integrarea realistă a obiectivelor sociale, economice, de protecție a consumatorilor și de mediu; |
21. |
consideră că eliminarea granițelor în interiorul pieței unice a încurajat și mai mult competitivitatea Europei într-o lume globalizată; |
22. |
subliniază faptul că o bună funcționare a pieței interne nu poate fi disociată de rolul pe care Europa trebuie să-l joace în calitate de actor economic mondial; consideră că Uniunea Europeană trebuie să își protejeze modelul social și ecologic impunându-și cu strictețe normele asupra produselor și serviciilor importate și susținând cu fermitate aplicarea acestor norme, inclusiv în cadrul organismelor multilaterale și, în special, în procedurile de soluționare a litigiilor din cadrul Organizației Mondiale a Comerțului; |
23. |
subliniază că piața internă și moneda comună au constituit un scut protector în Europa, reducând impactului negativ al crizei financiare asupra întreprinderilor și cetățenilor din Europa; |
Provocări și oportunități care trebuie avute în vedere de politica privind piața unică
24. |
consideră că provocarea majoră cu care se confruntă Uniunea este găsirea unui echilibru între o economie deschisă, capabilă să stimuleze creșterea economică și crearea de locuri de muncă și să ofere un răspuns integrat provocărilor majore ale viitorului (cum ar fi competitivitatea, cercetarea și dezvoltarea, politica industrială, aspectele demografice, mediul și noile tehnologii), pe de o parte, și un sistem economic capabil în aceeași măsură să asigure protecția consumatorilor și garanțiile sociale și de mediu de care cetățenii au nevoie, pe de altă parte; |
25. |
subliniază faptul că punerea în aplicare a normelor pieței unice este în continuare inegală, deoarece rețelele pieței nu sunt suficient de interconectate, ceea ce înseamnă că întreprinderile și cetățenii trebuie să se confrunte cu realitatea zilnică a dificultăților continue în activitățile lor transfrontaliere care pot implica 27 de sisteme juridice diferite pentru o singură tranzacție; |
26. |
subliniază importanța creării unei piețe unice „verzi” pentru tehnologiile, serviciile și produsele emergente ecologice și cu emisii scăzute de carbon, prin dezvoltarea unor standarde la nivelul UE pentru emisiile de carbon; subliniază că standardele clare și etichetarea produselor eficiente din punct de vedere energetic trebuie să devină progresiv obligatorii pe întreg teritoriul Uniunii; constată că metodologiile și standardele existente ar trebui luate în considerare la elaborarea noilor standarde pentru amprentele de carbon; subliniază faptul că astfel de standarde nu trebuie să creeze cerințe exagerat de greoaie, în special pentru IMM-uri; |
27. |
insistă asupra faptului că, în era digitală, Uniunea trebuie să exploateze la maximum potențialul și posibilitățile oferite de internet, de comerțul electronic și de răspândirea TIC în IMM-uri și administrația publică pentru dezvoltarea în continuare a pieței unice, astfel încât aceasta să fie disponibilă tuturor cetățenilor UE; subliniază că dezvoltarea noilor tehnologii trebuie să țină seama de nevoia de a proteja cetățenii, consumatorii și IMM-urile, precum și pe cei care se află în cele mai vulnerabile poziții; |
28. |
subliniază importanța stabilirii de noi modele de afaceri în care titularii de drept ai drepturilor de autor și ai drepturilor aferente sunt remunerați corect, fără a crea restricții inutile în calea accesului consumatorilor la conținutul creativ online; |
29. |
sprijină inițiativele luate de Comisie pentru a acorda prioritate cercetării, cunoașterii și inovării în toate viitoarele strategii; speră că vor fi alocate fonduri suficiente în bugetele succesive ale Uniunii pentru tratarea acestor probleme cruciale; reamintește, în acest context, necesitatea urgentă de a finaliza dosarul în curs privind brevetul comunitar; propune începerea de către Comisie a examinării căilor posibile de a găsi indicatori de referință concreți pentru a măsura succesul în domeniile cercetării, cunoașterii și inovării; |
30. |
sprijină eforturile Comisiei de a promova siguranța bunurilor fabricate prin intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor; |
Cetățenii și consumatorii pe piața unică
31. |
este convins că percepția, înțelegerea și cunoștințele cetățeanului european cu privire la piața unică sunt scăzute, inexistente, vagi sau chiar negative, parțial din cauza unei lipse de angajament politic și de informație, precum și a unui nivel scăzut de sensibilizare a publicului; consideră că trebuie să se adopte măsuri ferme, astfel încât politica viitoare a Uniunii Europene privind piața unică să răspundă necesităților cetățenilor, în special ale consumatorilor și ale IMM-urilor, și să le ofere rezultate tangibile; |
32. |
subliniază că, pentru a atrage sprijinul social și economic și cooperarea cetățenilor europeni, UE și statele membre trebuie să promoveze intens posibilitățile ce rezultă din integrarea economică europeană și să schimbe radical percepțiile publicului asupra pieței unice, informând cetățenii despre beneficiile pe care aceasta le oferă și despre modalitățile în care aceștia își pot cere drepturile; consideră, de aceea, că este important ca sectoarele care au un impact direct asupra vieții de zi cu zi a cetățenilor, precum și nevoile consumatorilor, să se afle în centrul pieței unice; |
33. |
consideră că printre cele mai evidente probleme întâlnite de consumatori, în special în domeniul serviciilor, care necesită luarea de măsuri în mod prioritar pentru a obține rezultate rapide, se numără: (1) accesul la produse sigure și la servicii de bază de calitate; (2) accesul la informații comparabile și obiective, inclusiv comparații de preț; (3) mai multă certitudine juridică și mai multă claritate în relațiile contractuale; (4) mai multă siguranță în ceea ce privește plățile; (5) accesul la căi de atac adecvate, abordabile și eficiente și (6) o mai bună cunoaștere a sistemului și o consolidare a încrederii în sistem; |
34. |
susține că cetățenilor nu le sunt puse la dispoziție informații suficiente cu privire la legislația referitoare la piața unică, la existența drepturilor și la posibilitatea de a-și exercita drepturile; subliniază necesitatea de a organiza mai eficient site-urile web relevante, SOLVIT și punctele de contact; consideră că este nevoie de o mai bună coordonare și comunicare a unor astfel de inițiative, având în vedere faptul că până acum acestea nu au reușit să comunice eficient cu publicul țintă; subliniază rolul portalului „Europa ta” al Comisiei în informarea atât a cetățenilor, cât și a întreprinderilor cu privire la aspecte legate de viața, munca și oportunitățile de afaceri din Uniunea Europeană; propune consolidarea ofertelor existente în locul creării de noi puncte de contact; |
35. |
consideră că o abordare responsabilă din partea întreprinderilor, constând în respectarea principiului responsabilității sociale, a regulilor concurenței și a intereselor economice ale consumatorilor ar inspira încredere în rândul acestora din urmă, constituind condiția minimă necesară consolidării protecției consumatorilor; |
36. |
susține că inițiativele de integrare economică vor reuși să producă rezultate mai bune dacă cetățenii sunt convinși că drepturile lor sociale sunt protejate și că politicile în materie de piață internă vor avea un impact pozitiv asupra politicilor sociale; |
37. |
regretă faptul că doar un procentaj limitat de cetățeni, consumatori și IMM-uri știu că există mecanisme alternative de soluționare a litigiilor sau cunosc procedura de depunere a unei plângeri pe lângă Comisie; subliniază faptul că sistemele actuale de soluționare a problemelor aflate la dispoziția cetățenilor și a întreprinderilor, cum ar fi SOLVIT, trebuie să fie consolidate în conformitate cu raportul Parlamentului din 2 martie 2010 cu privire la SOLVIT [2009/2138(INI)]; invită Comisia să inițieze o procedură accelerată privind încălcarea tratatului în cazul în care o plângere SOLVIT nesoluționată evidențiază o încălcare prima faciae a dreptului comunitar; regretă că, în pofida recomandărilor Comisiei, mecanismele alternative de soluționare a conflictelor nu au fost aplicate întotdeauna corect sau nu funcționează încă satisfăcător; |
38. |
subliniază rolul major pe care asociațiile de consumatori îl joacă în difuzarea informațiilor către consumatori referitoare la drepturile lor, sprijinul pe care aceste asociații îl acordă acestora în litigiile de consum, precum și în ceea ce privește promovarea intereselor lor în construirea pieței interne; |
Întreprinderile mici și mijlocii pe piața unică
39. |
afirmă că IMM-urile reprezintă o parte esențială a coloanei vertebrale a economiei europene și sunt principalele forțe motrice ale creării de locuri de muncă, ale creșterii economice, ale reorientării către o economie ecologică și ale coeziunii sociale în Europa; susține că participarea activă a IMM-urilor într-o Uniune Europeană extinsă este o condiție imperativă pentru a face piața unică mai inovatoare și mai competitivă și subliniază că trebuie să se intensifice eforturile pentru a îmbunătăți accesul IMM-urilor la piața unică, pentru a le facilita dezvoltarea și pentru ca acestea să poată profita la maximum de potențialul lor antreprenorial; |
40. |
consideră că obstacolele cu care se confruntă IMM-urile în accesarea piețelor de achiziții publice ar trebui înlăturate pentru a încuraja competitivitatea în cadrul pieței unice, mai precis prin simplificarea cerințelor pentru IMM-uri în cererile de oferte ale autorităților contractante; |
41. |
încurajează viitoarele inițiative comune lansate de Comisie și de statele membre pentru: (1) a sprijini micile întreprinderi care desfășoară activități transfrontaliere pe teritoriul UE; (2) a reduce în mod vizibil sarcina administrativă, financiară și de reglementare, în special obstacolele administrative cu care se confruntă IMM-urile, indiferent dacă își desfășoară activitatea la nivel local, național sau european, în conformitate cu principiul proporționalității; în acest sens, invită statele membre și Comisia Europeană să implementeze și să aplice cu strictețe principiul „a gândi mai întâi la scară mică”, așa cum se subliniază în Small Business Act; |
42. |
solicită Comisiei să își accelereze eforturile pentru a ajuta IMM-urile să depășească obstacolele lingvistice care adesea le împiedică să facă afaceri în alte state membre în afară de al lor, oferindu-le toate informațiile și serviciile de pe piața internă în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene; |
43. |
se angajează să reducă și pe viitor practica supra-legiferării în noua legislație privind piața internă și solicită statelor membre și, în special parlamentelor lor, să se angajeze și pe viitor să combată practica supra-legiferării atunci când transpun legislația UE, deoarece aceste sarcini suplimentare dăunează în mod deosebit IMM-urilor; |
44. |
este de acord cu faptul că buna punere în aplicare a Small Business Act - în special în ceea ce privește aplicarea strictă a testului IMM de către Comisie atunci când propune măsuri legislative noi privind piața internă - și introducerea unui statut al societății private europene vor garanta integrarea practică a IMM-urilor într-un sistem european unic, relevant și viabil; |
45. |
sprijină cu tărie regulamentul ce vizează cerințele în materie de traducere pentru viitorul brevet al UE, care va transpune în sfârșit în realitate brevetul UE și va consolida Europa ca forță motrice a inovării și concurenței în lume; sprijină în continuare revizuirea sistemului de mărci comerciale comunitare vizând realizarea unei calități mai bune și a unor perspective mai bune pentru acest sistem; |
46. |
afirmă că cea mai mare problemă pentru IMM-uri pe timp de criză economică este accesul la finanțare; regretă că, în urma retragerii marilor bănci din zone rurale și slab populate sau ineficiente economic, a apărut o problemă majoră pentru IMM-uri din perspectiva accesului la finanțare; salută rolul important al băncilor de economii și al diverselor mișcări cooperative în ceea ce privește finanțarea economiei regionale și contribuția lor la economia socială de piață datorită promovării de către acestea a proiectelor etice și sociale; |
47. |
este de acord că procedura de notificare introdusă prin Directiva 98/34/CE constituie un instrument foarte eficient pentru îmbunătățirea legislației naționale, pe de o parte, și pentru evitarea obstacolelor de pe piața unică, în special pentru IMM-uri, pe de altă parte; consideră că Comisia ar trebui să consolideze mecanismul, prin inițierea unei proceduri accelerate privind încălcarea dreptului comunitar dacă un stat membru nu respectă avizul detaliat emis de Comisie sau nu reacționează la un aviz detaliat emis de un stat membru; |
48. |
consideră că diferitele politici economice și sociale, cum ar fi politicile fiscale, educaționale și de cercetare trebuie să fie coordonate la nivelul UE; |
Asumarea responsabilității pentru legislația din domeniul pieței unice, controlul respectării acesteia și o mai bună legiferare
49. |
susține că, în temeiul principiului subsidiarității, o parte semnificativă a responsabilității administrative și juridice pentru piața unică revine statelor membre și, dacă este cazul, autorităților lor regionale și locale, care, alături de instituțiile UE, trebuie să își asume deci o responsabilitate reală pentru piața unică europeană și pentru gestionarea acesteia; |
50. |
susține că tablourile de bord ale pieței interne și tablourile de bord ale pieței de consum arată cu claritate că statele membre nu reușesc încă să își atingă obiectivele în ceea ce privește corectitudinea transpunerii, aplicării și controlului respectării legislației în materie de piață unică și că există întârzieri la nivelul transpunerii legislației europene, lucru care subminează condițiile echitabile de concurență care sunt esențiale pentru o piață internă care funcționează bine, în special în sectorul serviciilor; |
51. |
observă că fragmentarea progresivă a normelor și inconsecvențele în punerea în aplicare a legislației în UE afectează din ce în ce mai mult realizarea pieței unice; ia act de faptul că UE nu a adoptat încă un set de politici coerente la nivel intern pentru a înlătura obstacolele directe și indirecte în calea bunei funcționări a pieței interne; |
52. |
salută inițiativa Comisiei pentru o mai bună legiferare, care consolidează eficacitatea normelor și aplicarea lor corectă de către statele membre; îndeamnă Comisia să își mențină dinamica în acest sens, întrucât punerea rapidă în aplicare a acestei strategii ar contribui în mod semnificativ la relansarea cu succes a pieței unice; |
53. |
ia act de noul concept de „reglementare inteligentă” introdus în comunicarea Comisiei privind UE 2020; |
Rezultate preconizate
Un rol instituțional mai puternic în stabilirea și punerea în aplicare a normelor privind piața unică
54. |
propune ca, în vederea ameliorării transpunerii, aplicării și controlului respectării legislației privind piața unică, Comisia să construiască un parteneriat între toate părțile implicate în elaborarea, punerea în aplicare și controlul respectării acestei legislații, utilizând noi mecanisme, cum ar fi forumul anual propus pentru piața internă; |
55. |
invită Comisia să asigure punerea în aplicare și transpunerea adecvată a legislației printr-o monitorizare mai sistematică și independentă, pentru a accelera și soluționa cu rapiditate procedurile privind încălcarea dreptului comunitar; susține că întârzierile înregistrate în soluționarea procedurilor privind încălcarea dreptului comunitar vor avea un efect negativ asupra intereselor cetățenilor în cadrul pieței unice; |
56. |
solicită Comisiei să elaboreze noi modalități de îmbunătățire a transpunerii și a punerii în aplicare a normelor pieței unice, altele decât procedurile oficiale privind încălcarea dreptului comunitar; în acest context, îi solicită să analizeze posibilitatea creării unor mecanisme inovatoare, cum ar fi procedura de evaluare reciprocă avută în vedere în cadrul Directivei privind serviciile pentru a încuraja revizuirea inter pares și asumarea răspunderii de către statele membre, precum și să îmbunătățească mecanismele informale de soluționare a problemelor, cum ar fi SOLVIT și EU-PILOT care ar putea aduce beneficii semnificative cetățenilor care se confruntă zilnic cu frustrările de pe piața unică; |
57. |
invită Comisia să acorde mai multă atenție evaluării sistematice și simplificării legislației actuale privind piața unică, reducând birocrația de fiecare dată când se poate, ceea ce va aduce beneficii atât cetățenilor, cât și întreprinderilor; |
58. |
invită Comisia să asigure coordonarea necesară și să colaboreze cu Parlamentul și cu statele membre, precum și cu partenerii comerciali majori și întreprinderile și asociațiile de consumatori, în ceea ce privește supravegherea pieței de bunuri și asigurarea respectării legislației în materie de protecție a consumatorilor, precum și pentru o informare mai eficientă a consumatorilor și a cetățenilor europeni; |
59. |
recomandă Comisiei să realizeze un studiu independent pentru a identifica principalele 20 de surse de nemulțumire și frustrare legate de piața unică cu care cetățenii se confruntă zi de zi, în special pe piața muncii, în legătură cu comerțul electronic, serviciile medicale, achiziționarea și închirierea de vehicule la nivel transfrontalier, transferabilitatea drepturilor de pensie, recunoașterea reciprocă a calificărilor profesionale, custodia copiilor, adopțiile, îngrijirea și indemnizațiile; |
60. |
solicită Comisiei să facă eforturi în direcția creării unui mecanism mai bun pentru examinarea modului în care normele pieței unice sunt puse în practică la toate nivelurile în diferitele state membre și a modului în care cetățenii și întreprinderile își pot exercita drepturile legate de piața unică; |
61. |
solicită Comisiei să ofere un sprijin sporit statelor membre și, după caz, autorităților lor regionale și locale pentru a facilita conformarea corespunzătoare cu standardele UE; subliniază că instituțiile UE în ansamblu trebuie să înăsprească regulile și să încurajeze statele membre să îmbunătățească transpunerea legislației în mod corect și în timp util pentru a se asigura că pe întreg teritoriul Uniunii se aplică aceleași reguli; |
62. |
solicită consolidarea rolului Parlamentului în domeniul aplicării, controlului respectării și monitorizării legislației în materie de piață unică; consideră că rolul consolidat al Parlamentului European și al parlamentelor naționale în temeiul Tratatului de la Lisabona trebuie să genereze o mai bună sinergie între cele două niveluri parlamentare; |
63. |
solicită statelor membre să asigure o mai bună coordonare și schimbul de cele mai bune practici cu privire la piața unică, în special prin sistemul de informare privind piața internă și prin pregătirea de specialiști în domeniul pieței unice și al protecției consumatorilor la nivel național, regional și local; |
64. |
insistă că trebuie asigurate de către Comisie următoarele: controlul de calitate independent al propunerilor de reglementare; adoptarea unor mecanisme ex-ante și ex-post pentru verificarea eficacității legislației; utilizarea evaluării comparative în raport cu bunele practici internaționale; utilizarea evaluărilor de conformitate pentru a stabili impactul economic, social și de mediu la nivelul UE și la nivel național; măsuri necesare în vederea informării și implicării mai eficace a cetățenilor și a IMM-urilor pe piața unică; |
Măsuri necesare în vederea informării și implicării mai eficace a cetățenilor și a IMM-urilor pe piața unică
65. |
solicită Comisiei și statelor membre să elaboreze o strategie de comunicare bine orientată și axată pe problemele zilnice cu care se confruntă cetățenii atunci când se stabilesc și se angajează într-un alt stat membru, mai ales când desfășoară tranzacții transfrontaliere, când se deplasează, cumpără sau vând peste granițe, precum și pe standardele sociale, de sănătate, de protecție a consumatorilor și de mediu pe care aceștia se pot baza; consideră că această strategie de comunicare ar trebui să includă neapărat mecanisme de soluționare a litigiilor precum SOLVIT; |
66. |
invită Comisia și statele membre să își accelereze eforturile pentru a garanta că standardele produselor utilizate pe piața unică devin principalul standard mondial, asigurând astfel condiții concurențiale echitabile pentru societățile europene, în special pentru IMM-uri, care doresc să își desfășoare activitatea și în afara pieței unice; |
67. |
îndeamnă Comisia ca, la planificarea activităților sale anuale, să se axeze cu prioritate pe legislația privind piața unică care protejează drepturile consumatorilor și facilitează viața de zi cu zi a cetățenilor europeni; consideră că acest demers trebuie să fie urmat de campanii de informare corespunzătoare pentru a consolida percepțiile cetățenilor asupra pieței unice; |
68. |
reamintește că, pe lângă activitățile emblematice de tipul „campaniilor publicitare” realizate de actorii instituționali europeni sau de statele membre, este important să se efectueze un demers paralel de comunicare descentralizată la care să fie asociate mai bine părțile interesate de la nivel local și mass-media națională, regională și locală (cu un accent deosebit pe mass-media locală) și care să se axeze mai mult pe problemele zilnice cu care se confruntă consumatorii pe piața unică (exemple de taxe bancare într-un alt stat membru, un studiu privind posibilitățile de schimbare a operatorului, o comparare a costurilor telefonice etc.); |
69. |
solicită Comisiei să inițieze o serie regulată de studii care să analizeze raportul dintre piața unică și cetățeanul european obișnuit, axându-se în special pe costurile și beneficiile generate de acest raport, precum și pe problemele zilnice cu care se confruntă cetățenii; |
70. |
solicită statelor membre ca, beneficiind de sprijinul Comisiei, să amelioreze capacitatea mecanismelor de soluționare a litigiilor, în special SOLVIT, alocându-le acestora resurse financiare și umane suplimentare și revizuindu-le mandatul pentru a garanta că aceste mecanisme pot aborda gama largă de probleme cu care se confruntă cetățenii și întreprinderile; solicită Comisiei să finalizeze cât mai rapid proiectul SMAS referitor la servicii de asistență în privința pieței unice, astfel încât cetățenii și întreprinderile să aibă acces ușor la informațiile și îndrumările de care au nevoie, precum și să găsească soluții la problemele cu care se confruntă aceștia; |
71. |
încurajează Comisia și statele membre ca, prin campanii de informare și verificări mai riguroase, să își mențină și să își intensifice eforturile de creștere a încrederii cetățenilor în marcajul CE, instrument fundamental pentru a asigura drepturile consumatorilor și standardele de calitate pe piața unică; |
72. |
subliniază rolul-cheie al rețelei Enterprise Europe Network, care le permite IMM-urilor să valorifice oportunitățile oferite de piața unică; subliniază că obligațiile birocratice consumă resurse prețioase, împiedicând astfel o concentrare sporită asupra sarcinii principale a rețelei Enterprise Europe Network, și anume de a oferi IMM-urilor asistență personalizată; invită Comisia să folosească mai mult rețeaua Enterprise Europe Network pentru difuzarea direcționată de informații și să reducă birocrația pentru partenerii rețelei; |
Rapoarte și propuneri de strategie
73. |
sugerează Comisiei că strategia privind piața unică ar trebui să cuprindă patru etape principale: prima etapă ar trebui să includă o evaluare sau un bilanț de sănătate al situației curente pentru a stabili gradul de denaturare și de presiune cu care s-au confruntat diferitele părți interesate de pe piața unică îndeosebi în urma crizei; a doua etapă ar trebui să constea în lansarea unui proces de consolidare pentru a pune la punct aspectele neclare; a treia etapă ar presupune dezvoltarea și ameliorarea pieței unice; iar a patra etapă se va concentra pe viziunea pe termen lung asupra pieței (strategia UE 2020); |
74. |
consideră că atât serviciile financiare, cât și accesul la finanțare trebuie să facă parte din strategia UE 2020; |
75. |
sugerează ca în prima etapă a bilanțului de sănătate menționat, Comisia să realizeze un audit financiar al bugetului UE și să aloce cu prioritate mai multe fonduri pentru investițiile în educație, inovare și cercetare; invită statele membre să stabilească aceleași priorități în cadrul cheltuielilor lor bugetare; |
76. |
consideră că, pentru a realiza o piață internă eficace, Comisia trebuie să prezinte un set clar de priorități politice prin adoptarea unui „Act privind piața unică”, act care ar trebui să cuprindă atât inițiative legislative, cât și nelegislative cu scopul de a crea o economie ecologică și socială de piață cu grad ridicat de competitivitate; |
77. |
încurajează Comisia să prezinte „Actul” până în mai 2011 - cu mult înainte de cea de a douăzecea aniversare a programului privind piața unică din 1992 - plasând cetățenii, consumatorii și IMM-urile în centrul pieței unice; subliniază faptul că acesta ar trebui considerat un proiect pentru măsuri viitoare în condițiile în care se dorește obținerea unei economii ecologice și sociale de piață cu grad ridicat de competitivitate, ceea ce ar asigura în același timp un mediu concurențial echitabil și credibil; |
78. |
invită Comisia să includă în „Actul privind piața unică” măsuri specifice care să vizeze, dar să nu se limiteze la:
|
79. |
solicită Comisiei ca în pregătirea „Actului privind piața unică” să țină cont de diferitele rapoarte și consultări organizate de instituțiile UE (UE 2020, rapoartele Monti, Gonzales și IMCO etc.) și să lanseze o amplă consultare publică suplimentară cu scopul de a prezenta o propunere de politică coordonată pentru o piață unică mai coerentă și mai viabilă; |
80. |
recomandă efectuarea unei analize care să identifice posibilele soluții de integrare a intereselor consumatorilor în politicile relevante ale UE, astfel încât protecția consumatorilor să devină automat o preocupare în elaborarea legislației relevante a UE; |
81. |
reafirmă importanța Directivei privind serviciile pentru finalizarea pieței unice și potențialul imens al acesteia de a oferi beneficii consumatorilor și IMM-urilor; subliniază că punerea în aplicare cu succes acestei legislații implică un angajament politic susținut și sprijin din partea tuturor actorilor la nivel european, național și local; invită Comisia, după etapa de punere în aplicare, să realizeze o evaluare a Directivei privind serviciile pentru a stabili dacă aceasta și-a atins obiectivele principale; solicită o implicare clară a Parlamentului European în realizarea acestei sarcini și insistă asupra nevoii de a menține un echilibru între necesitatea consolidării pieței unice în sectorul serviciilor și necesitatea garantării unui nivel ridicat de protecție socială; |
82. |
consideră că punerea adecvată în aplicare a legislației privind piața unică (de exemplu Directiva privind calificările profesionale, Directiva privind serviciile și Regulamentul privind supravegherea pieței) ar trebui să rămână o prioritate de vârf pentru noua Comisie; |
83. |
observă că mecanismul căilor de atac aplicabil în Uniune a produs rezultate limitate și, prin urmare, solicită Comisiei să prezinte o propunere legislativă pentru a asigura punerea în aplicare până în mai 2011 a unor căi de atac colective, rezonabile ca preț, rapide și accesibile peste tot în Europa; |
84. |
invită Comisia să examineze posibilitatea adoptării unei „carte a cetățenilor” care să includă diversele aspecte legate de dreptul de a locui și de a lucra oriunde în UE; susține că acest drept trebuie să fie disponibil pentru toți cetățenii Uniunii Europene; subliniază că pe piața unică mai există anumite restricții pentru lucrătorii din noile state membre; invită statele membre să examineze posibilitatea de a elimina restricțiile existente, ținând cont de toate efectele pozitive și negative ale deschiderii piețelor naționale; |
85. |
invită Comisia să prezinte Parlamentului și Consiliului, în actuala legislatură, o propunere de regulament privind un statut european pentru societățile mutuale și asociații; |
86. |
invită Comisia să ia măsurile necesare pentru a propune, cât mai curând posibil, un studiu de fezabilitate și o consultare care să ducă la instituirea unui statut european pentru societățile mutuale; |
87. |
solicită Comisiei să se concentreze și mai mult asupra monitorizării pieței, în special în domeniul serviciilor financiare, al asigurărilor, al telefoniei, al serviciilor bancare și al utilităților, și consideră că o monitorizare eficace a piețelor va consolida concurența loială și va crește eficiența acestora, cu rezultate benefice atât pentru economie, cât și pentru consumatori; |
88. |
consideră că este necesar să se amelioreze considerabil calitatea protecției consumatorilor în sectorul serviciilor financiare, în special în ceea ce privește aspectele de monitorizare și supraveghere; |
89. |
susține că dezvoltarea durabilă continuă a pieței interne depinde de: (1) angajamentul constant al Comisiei față de toate inițiativele legate de piață necesare pentru a ne stimula și ameliora semnificativ poziția și avantajul competitiv pe piața mondială; (2) adoptarea unui cadru general de natură să garanteze că piața unică produce într-adevăr rezultate pentru toate părțile interesate; și, foarte important, (3) capacitatea pieței interne de a ajunge la cetățeni; |
*
* *
90. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) Așteptat în aprilie 2010.
(2) JO C 187 E, 24.7.2008, p. 80.
(3) JO C 306 E, 15.12.2006, p. 277.
(4) JO L 176, 7.7.2009, p. 17.
(5) JO L 98, 16.4.2005, p. 47.
(6) Texte adoptate, P7_TA(2010)0051.
(7) JO C 309 E, 4.12.2008, p. 46.
(8) JO C 180 E, 17.7.2008, p. 26.
(9) Texte adoptate, P7_TA(2010)0046.
(10) http://www.eesc.europa.eu/smo/news/Obstacles_December-2008.pdf.
(11) Texte adoptate, P7_TA(2010)0047.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/95 |
Joi, 20 mai 2010
Dialogul dintre universități și mediul de afaceri: un nou parteneriat pentru modernizarea universităților europene
P7_TA(2010)0187
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la dialogul dintre universități și mediul de afaceri: un nou parteneriat pentru modernizarea universităților europene (2009/2099(INI))
2011/C 161 E/15
Parlamentul European,
având în vedere Comunicarea Comisiei din 2 aprilie 2009 intitulată „Un nou parteneriat pentru modernizarea universităților: forumul UE pentru dialogul universități-întreprinderi” (COM(2009)0158),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 10 mai 2006 intitulată „Rezultatele programului de modernizare a universităților: educație, cercetare și inovare”, (COM(2006)0208),
având în vedere concluziile Președinției formulate în urma Consiliului European de la Lisabona din 23 și 24 martie 2000,
având în vedere concluziile Președinției formulate în urma Consiliului European din 13-14 martie 2008, în special partea privind investițiile în oameni și modernizarea piețelor muncii,
având în vedere concluziile Președinției formulate în urma Consiliului European din 19 și 20 martie 2009, în special partea privind valorificarea deplină a Strategiei reînnoite de la Lisabona pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă,
având în vedere Rezoluția Consiliului din 15 noiembrie 2007 privind noile competențe pentru noile locuri de muncă (1),
având în vedere Concluziile Consiliului din 12 mai 2009 privind un cadru strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale („ET 2020”) (2),
având în vedere Rezoluția sa din 16 ianuarie 2008 intitulată „Educația adulților: Niciodată nu este prea târziu să înveți” (3),
având în vedere Rezoluția sa din 23 septembrie 2008 privind Procesul de la Bologna și mobilitatea studenților (4),
având în vedere Avizul Comitetului Regiunilor privind dialogul universități-întreprinderi (5) din 4 decembrie 2009 și Avizul Comitetului Economic și Social (6) din 17 decembrie 2009,
având în vedere studiul publicat de Parlamentul European intitulat „Dezvoltarea în continuare a dialogului universități-întreprinderi,”
având în vedere articolele 165 și 166 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru cultură și educație și avizul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A7-0108/2010),
A. |
întrucât Consiliul European din 19 și 20 martie 2009 a solicitat statelor membre să încurajeze parteneriatele dintre întreprinderi, institutele de cercetare și instituțiile de învățământ și formare; |
B. |
întrucât comunicatul Conferinței miniștrilor europeni responsabili cu învățământul superior din 28-29 aprilie 2009 solicită politicilor publice să recunoască „pe deplin valoarea diferitelor misiuni ale învățământului superior, care se întind de la învățare și de la cercetare până la serviciul adus comunității, trecând prin angajamentul față de coeziunea socială și dezvoltarea culturală”; |
C. |
întrucât universitățile, având în vedere funcția lor triplă (educație, cercetare și inovație), joacă un rol esențial pentru viitorul Uniunii și formarea cetățenilor ei și întrucât trebuie amintit că rolul învățământului superior este de a oferi un mediu de învățare care să favorizeze autonomia, creativitatea și utilizarea optimă a cunoștințelor; |
D. |
întrucât stabilirea politicilor în materie de educație rămâne de competența statelor membre, care sunt răspunzătoare pentru organizarea, conținutul și reformarea sistemelor lor de învățământ; |
E. |
întrucât diferențele dintre nivelurile economice și sociale ale locuitorilor din diferitele părți ale Europei solicită echilibrarea oportunităților educaționale pentru toți cetățenii Uniunii Europene și sprijin pentru tineretul talentat dezavantajat din punct de vedere economic; |
F. |
întrucât criza economică, care duce la pierderea locurilor de muncă,continuă și evidențiază importanța existenței unei cooperări extrem de eficiente între instituțiile de învățământ superior și întreprinderi; |
G. |
întrucât implementarea, coordonarea și promovarea unei abordări coerente se impune cu urgență în toate țările semnatare ale Procesului de la Bologna, în special în domeniul mobilității studenților și al recunoașterii depline a diplomelor, iar realizarea acestui lucru necesită evaluarea adecvată a procesului amintit, care să identifice dificultățile și obstacolele; |
H. |
întrucât Comisia Europeană joacă un rol important în ceea ce privește facilitarea schimburilor de informații și bune practici dintre statele membre și țările din vecinătatea UE; |
I. |
întrucât diversitatea instituțiilor de învățământ superior, a cercurilor de afaceri și a tipurilor de cooperare împiedică, în mare măsură, stabilirea de comun acord a unui model ideal de cooperare, în concordanță cu profilul, prioritățile și cerințele fiecărei instituții europene în parte; întrucât trebuie menținute, în orice situație, autonomia universităților și capacitatea acestora de a alege modelele de parteneriate de afaceri cele mai adecvate pentru scopurile lor; |
J. |
întrucât educația este o sarcină a societății în întregul ei, față de care statul nu trebuie să-și decline responsabilitatea financiară; |
K. |
întrucât învățământul superior rămâne o responsabilitate publică și, prin urmare, este necesară finanțarea publică a universităților pentru a asigura o finanțare egală a tuturor domeniilor de studiu, de exemplu științele umaniste; întrucât este important ca universitățile să fie sprijinite financiar (de exemplu, prin parteneriate public-private), garantându-li-se în același timp autonomia și sistemele de asigurare a calității; |
L. |
întrucât educația și formarea profesională, menite să conducă la însușirea fundamentelor de cultură generală și cultură civică, reprezintă mijloace excelente pentru ajutarea regiunilor subdezvoltate alături de crearea de locuri de muncă și promovarea competitivității, și reprezintă elemente fundamentale ale pluralității culturale și intelectuale, precum și ale vieții civice; |
M. |
întrucât cooperarea dintre universități și întreprinderi este sprijinită prin numeroase programe ale UE, dar aceste acțiuni nu sunt întotdeauna coordonate la nivelul instituțiilor, |
1. |
salută comunicarea Comisiei menționată mai sus, intitulată „Un nou parteneriat pentru modernizarea universităților: Forumul UE pentru dialogul universități-întreprinderi” și domeniile pe care le propune în vederea unei viitoare cooperări; |
2. |
salută comunicarea Comisiei în care se evaluează primii trei ani de funcționare a Forumului european pentru dialogul dintre universități și întreprinderi și se stabilesc provocările viitoare, cum ar fi încurajarea inovației, a spiritului întreprinzător, promovarea cercetării, intensificarea transferului de cunoștințe și atragerea de tineri cercetători pe piața europeană a muncii; |
3. |
recunoaște că provocările identificate în comunicare nu sunt noi și că, până în prezent, nu au fost abordate cu succes; consideră, cu toate acestea, că dialogul continuu și colaborarea la nivel local, regional, național și european, inclusiv schimburile de cele mai bune practici în ceea ce privește programele și instrumentele, sunt de o importanță hotărâtoare în stabilirea de legături mai strânse și parteneriate între universități și sectorul întreprinderilor, contribuind astfel la depășirea eventualelor obstacole culturale, instituționale și operaționale dintre ele și la construirea unei societăți bazate pe cunoaștere, la dezvoltarea cercetării aplicate și la îmbunătățirea perspectivelor de integrare pe piața muncii a absolvenților; |
4. |
recunoaște existența unor diferențe foarte mari între universitățile europene, în ceea ce privește mărimea, resursele, disciplinele, organizarea, naționalitățile și tipul acestora; consideră, totuși, că fiecare dintre ele ar putea beneficia în felul său de colaborarea la nivel național și transfrontalier cu sectorul întreprinderilor, cu condiția unei cunoașteri clare a contextului actual în care are loc dezvoltarea capacităților lor în domeniile cercetării și educației; consideră că și la nivel regional se realizează o contribuție semnificativă la intensificarea colaborării dintre universități și sfera afacerilor; |
5. |
salută comunicatul Conferinței miniștrilor europeni responsabili cu învățământul superior din 28-29 aprilie 2009, care subliniază angajamentul lor „de a realiza obiectivele spațiului european al învățământului superior, un spațiu în care învățământul superior este o responsabilitate publică și în care toate instituțiile de învățământ superior răspund nevoilor generale ale societății prin asigurarea diversității misiunilor lor”; |
6. |
aderă la opinia conform căreia dialogul și cooperarea dintre întreprinderi și instituțiile de învățământ superior trebuie să rămână una dintre priorități în viitorul apropiat, pe lângă dialogul și cooperarea cu toate celelalte sectoare ale societății, astfel încât toate părțile interesate să poată beneficia de pe urma cunoștințelor culturale, științifice și tehnice produse și difuzate de instituțiile de învățământ superior; subliniază că independența intelectuală și financiară a instituțiilor de învățământ superior în raport cu mediul de afaceri trebuie menținută și că nu trebuie să existe nicio relație de dependență din partea învățământului superior față de mediul de afaceri; subliniază că universitățile trebuie să-și mențină în orice împrejurări autonomia de a decide cu privire la programele de studiu și la structurile de conducere; |
7. |
solicită vigilență din partea statelor membre și măsuri concrete acolo unde cadrul juridic și financiar nu reușește să recompenseze, ba chiar inhibă eforturile universităților de a coopera cu sectorul afacerilor; |
8. |
subliniază faptul că dialogul dintre universități și mediul de afaceri nu trebuie să vizeze doar matematica, știința și tehnologia, ci ar trebui să acopere toate domeniile de studiu, inclusiv științele umaniste; |
9. |
consideră că trebuie consolidate atât natura interdisciplinară și transdisciplinară a programelor de învățare și de cercetare, cât și cooperarea între universități și că, din acest punct de vedere, TIC constituie un instrument esențial; |
10. |
solicită îmbunătățirea performanțelor universităților europene prin implementarea principiului cunoașterii bazate pe triunghiul „cercetare-educație-inovare”, reținând totodată necesitatea unor legături mai strânse între mediul de afaceri și universități, după exemplul comunităților de cunoaștere și inovare (CCI) ale Institutului European de Inovare și Tehnologie (EIT), și, în același timp, încurajează universitățile să ia în considerare mediul social și economic din principalul lor domeniu de influență în programul lor de cercetare și inovare; |
11. |
subliniază că un dialog și o colaborare mai intense între universități și întreprinderi vor oferi posibilități mai solide de a obține beneficii reciproce care nu numai stimulează creșterea economică, dar sunt, de asemenea, utile și dintr-o perspectivă socială mai largă prin contribuția lor la îmbunătățirea permanentă a unei societăți bazate pe cunoștințe; |
12. |
subliniază faptul că beneficiile unui dialog și ale unei colaborări îmbunătățite între universități și întreprinderi în acest context ar fi la fel de pertinente atât în ceea ce privește îmbunătățirea dialogului și a colaborării dintre universități, instituțiile naționale, europene și internaționale și organizațiile societății civile, cât și în ceea ce privește îmbunătățirea interacțiunii dintre universități și societate în general; |
13. |
invită autoritățile naționale, regionale și locale, în colaborare cu sectorul privat, să continue să examineze și să finanțeze metodele care consolidează cooperarea dintre universități și întreprinderi și să elimine eventualele obstacole administrative; subliniază faptul că Regulamentul privind fondurile structurale oferă posibilități de finanțare a măsurilor de sprijinire a IMM-urilor în mod similar cu sistemul bonurilor de cunoștințe, practicat în prezent în mai multe state membre; |
14. |
sugerează faptul că trebuie acordată o atenție specială asigurării accesului IMM-urilor (întreprinderilor mici și mijlocii) la învățământul și cercetarea universitare, atât prin creșterea finanțării publice, cât și prin simplificarea birocrației; |
15. |
subliniază necesitatea evidențierii importanței și a stimulării investigării și cercetării, nu numai în domeniile științific și tehnologic, ci și în domeniile social și uman, în care se furnizează cunoștințe valoroase pentru întreprinderile moderne; |
16. |
susține rolul proiectelor de cercetare mici și mijlocii pentru rețelele de excelență bazate pe proiecte mari integrate; |
17. |
invită întreprinderile și universitățile să ia măsuri împreună pentru a echilibra distribuția de gen inegală din unele departamente universitare; |
Învățarea pe tot parcursul vieții
18. |
reamintește importanța definiției învățării de-a lungul vieții și a numeroaselor concepte pe care le include, începând cu învățământul general, trecând prin învățământul și formarea profesională și terminând cu educația non-formală și informală utilă vieții economice, sociale, culturale și civice; |
19. |
subliniază faptul că, de vreme ce învățarea pe tot parcursul vieții este un contact continuu nu numai cu educația și formarea, ci și cu cultura, este deosebit de important ca UE să încurajeze, statele naționale să sprijine, iar universitățile publice să mențină și să promoveze includerea științelor umane în curriculele lor educaționale; |
20. |
reamintește că unul dintre mesajele-cheie este acela de a ridica nivelul investițiilor în resursele umane ale Europei, pentru a conferi prioritate celei mai importante avuții a UE – cetățenii săi, care să se poată adapta la condițiile în continuă schimbare ale pieței muncii; |
21. |
relevă nevoia raportării în cât mai mare măsură cu putință a oportunităților de învățare de-a lungul vieții la necesitățile persoanelor, ale grupurilor sociale vulnerabile și la piața muncii și pune accentul asupra faptului că natura în permanentă schimbare a acestora impune cu necesitate educația continuă; în acest sens, pune un accent deosebit pe provocările sociale și financiare implicate; reamintește că așa numitele „slujbe de o viață” nu mai există și că formarea și reprofilarea sunt esențiale; reafirmă faptul că trebuie create condiții adecvate pentru promovarea încă din copilărie a unei atitudini pozitive față de învățare; |
22. |
subliniază faptul că învățarea pe tot parcursul vieții, informarea și formarea, precum și furnizarea unor calificări deosebit de importante pentru piața muncii reprezintă, de asemenea, o condiție preliminară a dezvoltării intelectuale și a creșterii personale; |
23. |
subliniază importanța creării și promovării unor tehnici moderne ale învățării pe tot parcursul vieții prin intermediul internetului, astfel încât învățarea să poată deveni mai directă și mai puțin cronofagă, în special pentru lucrătorii din întreprinderi; |
24. |
ținând cont de evoluția demografică a Europei (către o societate care îmbătrânește) și, de asemenea, de condițiile în schimbare de pe piața muncii cauzate de criza economică, socială și a ocupării forței de muncă, solicită universităților să extindă accesul la învățare și să modernizeze curriculele venind în întâmpinarea noilor provocări cu scopul de a îmbunătăți aptitudinile forței de muncă europene; |
25. |
ținând cont, de asemenea, de faptul că educația este unul dintre cele mai importante și mai eficace mijloace ale incluziunii sociale și ale luptei împotriva sărăciei și inegalităților, îndeamnă universitățile să mărească accesul la învățare și la programele de schimburi internaționale și pentru persoanele cu dizabilități; |
26. |
reiterează importanța transmiterii și schimbului de cunoștințe, priceperi și experiență acumulate de adulți ca mijloc de orientare a generațiilor mai tinere pe piața muncii (de exemplu, prin intermediul unor scheme de mentorat); |
27. |
sugerează utilizarea mai mare a metodelor educaționale noi, concentrate pe învățarea experimentală, învățarea la distanță, e-învățare și pe unele forme de învățare mixte; |
28. |
subliniază că trebuie instituită, promovată și consolidată o puternică cultură a învățării și că formarea continuă și recalificarea, în toate etapele vieții, este esențială pentru creșterea competitivității Europei și pentru stimularea creșterii și a creării de locuri de muncă în Europa; |
29. |
subliniază necesitatea de a îmbunătăți capacitatea de stimulare a adaptării continue la o piață a muncii în schimbare - o prioritate pentru Uniunea Europeană în această perioadă de recesiune - prin stimularea învățării de-a lungul vieții, îndeosebi prin dezvoltarea de cursuri la distanță adaptate special la noile tehnologii, precum și pentru persoanele cu vârsta de peste 45 de ani, care sunt mai vulnerabile și mai expuse excluziunii sociale; |
30. |
încurajează întreprinderile să ofere angajaților lor mai multe stimulente de formare, de exemplu prin seminare continue și prin finanțarea calificărilor după absolvire; |
31. |
sugerează noi modalități de orientare în viață, care să ofere universităților, studenților și gamei întregi a sectoarelor economice și sociale beneficiul urmăririi mai atente a tinerilor absolvenți, în scopul evaluării utilității economice și sociale a programelor de învățământ; |
32. |
reamintește necesitatea creșterii în continuare a atractivității și disponibilității învățării virtuale; |
Mobilitate, parteneriat și curricule
33. |
reiterează faptul că mobilitatea constituie o piatră angulară a învățământului superior european, domeniu în care universitățile europene sunt chemate să procedeze la reforme curriculare novatoare și de perspectivă; afirmă că aceasta ar trebui să constituie o prioritate politică în contextul redefinirii obiectivelor Procesului de la Bologna după anul 2010; |
34. |
subliniază că mobilitatea între țări, universități și întreprinderi constituie cheia unei mai strânse colaborări între cele două lumi; |
35. |
solicită Comisiei să propună un cadru legal conceput să sprijine și să faciliteze mobilitatea între universități și întreprinderi și între studenți și lectorii universitari și să pună accentul pe necesitatea recunoașterii și certificării acestui tip de a studia și preda; |
36. |
încurajează atât extinderea schemelor de mobilitate individuală, cum ar fi „Erasmus pentru tineri antreprenori” și „Erasmus pentru ucenici”; cât și organizarea de programe postuniversitare de masterat european de excelență, în colaborare cu diverse universități și cu participarea activă a întreprinderilor, însoțite de burse pentru studenți și de stimulente pentru cercetători; consideră că astfel de inițiative ar putea, de asemenea, contribui la realizarea obiectivelor privind mobilitatea, învățarea de limbi străine și acumularea unei experiențe multiculturale și antreprenoriale; |
37. |
subliniază necesitatea ca instituțiile de învățământ superior să ofere mai multe oportunități extracurriculare de învățare a altor limbi, dat fiind că cunoașterea mai multor limbi este vitală pentru promovarea și încurajarea mobilității și schimburilor de studenți, cercetători, profesori și salariați din sectorul privat; |
38. |
încurajează universitățile să cerceteze metode noi de cooperare între instituțiile publice și sectorul privat, în special prin fonduri de inovare publice și private comune, în vederea îmbunătățirii mobilității în toate domeniile; |
39. |
subliniază importanța dobândirii de către studenți a competențelor în domeniul noilor tehnologii, în vederea creșterii șanselor la angajare; |
40. |
având în vedere bunele practici educaționale din alte țări sugerează invitarea țărilor din afara Uniunii Europene să participe la forumul UE, pentru a-și împărtăși și a supune discuției experiențele și preocupările, fără a pierde din vedere că dezbaterile trebuie să urmărească obiective, o terminologie și concepte bine definite și să se concentreze asupra unor domenii specifice de activitate; |
41. |
subliniază necesitatea pregătirii și formării adecvate a profesorilor de materii din domeniul antreprenoriatului; sprijină ideea integrării culturii antreprenoriatului în curricule (începând devreme, cu programele destinate învățământului primar); |
42. |
încurajează lumea afacerilor să participe activ la conceperea materialului didactic referitor la funcționarea comerțului antreprenorial, ce nu trebuie să lipsească la niciun nivel de învățământ, și să lase instituțiile de învățământ să decidă în mod autonom cu privire la utilizarea acestui material, și să prezinte periodic oportunitățile de angajare pe care le pot oferi studenților; |
43. |
încurajează mediul de afaceri să contribuie la adaptarea curriculei universitare, prin inițierea și finanțarea unor cursuri specifice, în vederea familiarizării studenților cu rigorile antreprenoriale; |
44. |
solicită analizarea și promovarea integrării lectorilor universitari în întreprinderi și a antreprenorilor în universități; |
45. |
subliniază importanța noilor tehnologii, care urgentează creșterea mobilității și cooperării între întreprinderi, studenți, profesori și cercetători; |
46. |
reamintește că antreprenoriatul comercial, în diferitele sale forme, ar trebui văzut ca una din posibilele profesii pentru tinerii absolvenți și că este esențial ca instituțiile de învățământ superior să ofere studenților cunoștințe aprofundate despre toate formele de antreprenoriat, inclusiv despre economia socială și caritabilă, încurajându-i, de exemplu, să înființeze spin-off-uri proprii; |
47. |
subliniază faptul că dialogul și colaborarea dintre universități și întreprinderi ar trebui bazate pe reciprocitate, încredere, respect reciproc și transparență, încurajându-se, în același timp, spiritul întreprinzător în universități și în întreprinderile bazate pe cunoaștere; reiterează faptul că acest obiectiv poate fi realizat, de exemplu, prin introducerea unui sistem de bonuri de cunoștințe, precum cel utilizat în prezent în mai multe state membre, care să permită în special IMM-urilor să-și amelioreze capacitatea de cercetare fără a se compromite independența, autonomia și caracterul public al universităților; |
48. |
recunoaște că educația și cercetarea trebuie să adopte o abordare multidisciplinară a cunoștințelor și consideră, prin urmare, că atât universitățile, cât și întreprinderile pot beneficia de dezvoltarea comună a competențelor multidisciplinare, interdisciplinare și antreprenoriale și de adaptarea flexibilă a domeniilor de studiu, a profilurilor și a specializărilor la necesitățile economiei, inclusiv ale întreprinderilor mici și mijlocii; evidențiază inițiative de succes, cum ar fi stagiile pentru studenți și personal, invitarea întreprinzătorilor în calitate de profesori, cursurile reciproce și personalul comun; |
49. |
subliniază că, pentru a încuraja spiritul întreprinzător în rândul studenților, toate persoanele implicate (personalul didactic, studenții și întreprinzătorii) ar trebui informate în mod adecvat cu privire la instrumentele și mecanismele pe care le pot utiliza pentru a dezvolta o cooperare mai eficientă, mai eficace și cu beneficii reciproce mai pronunțate; consideră că este esențial, pe de o parte, să se consolideze activitățile de formare a personalului didactic din universități în acest sector, prin inițiative precum învățarea continuă și, pe de altă parte, universitățile să deschidă ușile întreprinderilor și angajatorilor, astfel încât aceștia să poată oferi recomandări privind conținutul materialului didactic, formarea, cunoștințele și competențele pe care ar trebui să le dețină studenții; |
50. |
recomandă ca birourile de carieră universitară să fie pe deplin asigurate din punct de vedere instituțional, dezvoltate în continuare și puse într-o relație mai strânsă cu piața muncii; |
51. |
subliniază cât de important este ca, în curricule, să fie prevăzute oportunități de efectuare a unor stagii de practică în întreprinderi, în special pentru studenții din învățământul superior și aceste stagii să fie remunerate prin Sistemul European de Credite Transferabile; |
52. |
invită Comisia să lanseze un program doctoral industrial european, asemănător programelor doctorale industriale din Europa, ca parte a activităților Marie Curie în cadrul programului-cadru, în vederea promovării unei cercetări direcționate și accesibile pentru companiile europene, precum și a investițiilor sectorului afacerilor în universitățile europene; |
53. |
sugerează ca asociațiile de întreprinderi să coopereze cu universitățile pentru a stabili curricule care să permită studenților să se adapteze rapid la lumea afacerilor; |
54. |
subliniază cât este de important ca mediul e afaceri să sponsorizeze universitățile și încurajează companiile să acorde burse, permițându-le astfel studenților să cape cunoștințe și competențe care au o valoare sporită pe piața muncii; |
55. |
subliniază valoarea esențială a transmiterii către societate a cunoștințelor și rezultatelor colaborării dintre universități și mediul de afaceri; |
56. |
invită întreprinderile să-și mărească sprijinul față de tinerii talentați prin intermediul burselor; |
Cercetarea
57. |
subliniază că este necesară mărirea capacității de absorbție a întreprinderilor în ceea ce privește utilizarea și transformarea cunoștințelor științifice generate de universități prin încurajarea cercetării interne, a învățării de-a lungul vieții și a educației continue, precum și comunicarea activă a nevoilor lor sferei academice și recrutarea de absolvenți și de cercetători cu doctorat și cu studii postdoctorale; |
58. |
subliniază că în cadrul instituțiilor de cercetare este nevoi de personal specializat care să aibă capacitatea de a identifica și de a gestiona resursele de cunoștințe cu potențial de afaceri; |
59. |
acordă o mare importanță transferului de cunoștințe într-un mediu deschis; recunoaște existența mai multor instrumente prin care se poate realiza aceasta, cum ar fi publicațiile și seminarele, centrele de transfer de tehnologie, cooperarea regională, sprijinul acordat societăților nou înființate (start-ups) sau celor care se sprijină pe cercetarea universitară (spin-offs), colaborarea în cercetare și mobilitatea cercetătorilor; consideră, totuși, că dimensiunea socială și umană a interacțiunii este extrem de importantă; sprijină cu fermitate, prin urmare, inițiativele de încurajare a interacțiunilor directe dintre universități și întreprinderi, în special întreprinderile mici și mijlocii; |
60. |
salută lansarea unei rețele europene unice de centre de afaceri și inovare, care cuprinde serviciile prestate în prezent de Centrele Euro Info (EIC) și de Centrele Releu pentru Inovare (IRC); |
61. |
consideră că o mai mare mobilitate a cercetătorilor, pe termen scurt și lung deopotrivă, dincolo de frontierele naționale și între universități și întreprinderi, cu respectarea principiului nediscriminării, este indispensabilă pentru consolidarea transferului de cunoștințe; în acest sens, invită statele membre și Comisia să realizeze o revizuire aprofundată a cadrului juridic și financiar existent și să elimine obstacolele inutile în calea mobilității, acordând o atenție deosebită recunoașterii calificărilor universitare și reducerii birocrației; invită universitățile să introducă posibilități de carieră mai flexibile și bidirecționale pentru personalul lor; |
62. |
încurajează Comisia să creeze stimulente pentru dezvoltarea unei piețe competitive a UE pentru drepturile de proprietate intelectuală (DPI), care ar permite universităților, organizațiilor publice de cercetare și IMM-urilor să găsească parteneri și investitori pentru DPI, competențele și cunoștințele pe care le dețin; indică faptul că gestionarea drepturilor de proprietate intelectuală ar putea să se realizeze în mod mai profesionist în majoritatea universităților; |
63. |
subliniază necesitatea accelerării eforturilor de promovare a unui brevet unic european care să asigure pentru produsele și serviciile inovatoare o protecție juridică necostisitoare, eficientă, eficace și de înaltă calitate, în special pentru IMM-uri, precum și un sistem european armonizat de soluționare a litigiilor referitoare la brevete; |
64. |
indică faptul că participarea comună a universităților și întreprinderilor la parteneriate de tip public-privat, cum ar fi platformele tehnologice europene, inițiativele tehnologice comune și comunitățile cunoașterii și inovării, ar putea spori exploatarea cunoștințelor și ar putea ajuta UE să abordeze principalele provocări cu care se confruntă; în acest sens, face referință la orientările existente privind parteneriatul responsabil (Responsible Partnering Guidelines); |
65. |
recunoaște că fiecare colaborare necesită o abordare individualizată și că există diferite tipuri de mecanisme de cooperare, dar consideră, în același timp, că se poate învăța din structuri, exemple, demonstrații și modele de succes și că diseminarea și accesul la exemple de bune practici și experiențe de succes ar trebui consolidate; subliniază îndeosebi necesitatea de a lua în considerare bunele practici aplicate de întreprinderile inovatoare, precum și cunoștințele dobândite în cadrul celui de-Al șaselea program-cadru de cercetare în ceea ce privește studiile la nivel doctoral efectuate prin colaborare; |
66. |
consideră că, pentru a se realiza legături mai strânse între sfera de afaceri, domeniul cercetării și universități, este necesar ca statele membre și Comisia să faciliteze implicarea comună a fundațiilor, spitalelor și universităților publice și private în procesul educațional și în promovarea cercetării. |
Bune practici
67. |
remarcă și salută exemplele de bune practici identificate în și în afara UE, care demonstrează cât de valoros este acest tip de cooperare pentru toate părțile implicate, reținând că ele sunt necesare pentru crearea condițiilor adecvate pentru dialog și sporirea șanselor de reușită; |
68. |
salută inițiativa Comisiei de a întocmi un inventar al bunelor practici existente și îi solicită să-l pună la dispoziția tuturor părților interesate, prin diseminarea efectivă a tuturor practicilor originale; |
69. |
invită Comisia să promoveze o formă nouă de parteneriat structurat între întreprinderi, universități și alte sectoare ale instruirii și formării, în particular școli secundare și agenții de formare profesională, inclusiv pentru actualizarea personalului didactic; aceste parteneriate pot prevedea, de asemenea, prezența entităților sectoriale; |
70. |
propune crearea unui site internet destinat schimburilor de experiență și răspândirii acesteia, precum și comunicării axate pe împărtășirea bunelor practici, care să constituie pentru vizitatori o sursă de inspirație și să le ofere acestora instrumente și mecanisme concrete de elaborare și implementare a proiectelor de colaborare, și subliniază importanța utilizării noilor tehnologii pentru stimularea unei cooperări mai strânse între universități și sfera afacerilor; |
71. |
dorește, pe baza bunelor practici existente în diferitele state membre, să se promoveze o zi europeană dedicată tinerilor inventatori, adică inovațiilor, invențiilor sau brevetelor concepute de către tineri europeni; |
72. |
încurajează Comisia să continue promovarea dialogului la nivel național, local și regional axat pe bunele practici și să se asigure că acest dialog implică toate părțile interesate (de exemplu, partenerii sociali) și toate tipurile de întreprinderi (IMM-uri, întreprinderi sociale și caritabile etc., precum și reprezentanți din țările terțe (ONG-uri etc.)), pentru a scoate în evidență valoarea adăugată economică și socială a colaborării dintre cele două lumi, cea academică și aceea a afacerilor; |
73. |
îi solicită Comisiei ca, pentru asigurarea coerenței între acțiunile UE și evitarea dublării activităților, să încredințeze unui grup de lucru inter-DG sarcina evaluării și a dezvoltării unor sinergii între acest dialog și alte inițiative, reținând că discuțiile ar trebui să acopere atât prioritățile politice, cât și oportunitățile de finanțare; |
*
* *
74. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre. |
(1) JO C 290, 4.12.2007, p. 1.
(2) JO C 119, 28.5.2009, p. 2.
(3) Texte adoptate, P6_TA(2008)0013.
(4) Texte adoptate, P6_TA(2008)0423.
(5) CdR 157/2009 fin.
(6) SOC/347.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/104 |
Joi, 20 mai 2010
Executarea fondurilor alocate sinergiilor în domeniul cercetării și inovării, cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 privind Fondul European de Dezvoltare Regională și în cel de-al șaptelea Program-cadru pentru cercetare și dezvoltare în orașe și regiuni, precum și în statele membre și în Uniune
P7_TA(2010)0189
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la executarea fondurilor alocate sinergiilor în domeniul cercetării și inovării, cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 privind Fondul European de Dezvoltare Regională și în cel de-al șaptelea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare în orașe și regiuni, precum și în statele membre și în Uniunea Europeană (2009/2243(INI))
2011/C 161 E/16
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special titlurile XVII, XVIII și XIX,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune (1),
având în vedere Decizia 2006/702/CE a Consiliului din 6 octombrie 2006 privind orientările strategice comunitare în materie de coeziune (2),
având în vedere Decizia nr. 1982/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013) (3),
având în vedere Decizia nr. 1639/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 2006 de instituire a unui program-cadru pentru inovație și competitivitate (2007-2013) (4),
având în vedere rezoluția sa din 10 mai 2007 privind aportul viitoarei politici regionale la capacitatea de inovare a Uniunii Europene (5),
având în vedere rezoluția sa din 24 mai 2007 privind punerea în practică a cunoștințelor: o strategie de inovare extinsă pentru Europa (6),
având în vedere rezoluția sa din 24 martie 2009 referitoare la Cartea verde privind coeziunea teritorială și stadiul dezbaterilor referitoare la viitoarea reformă a politicii de coeziune (7),
având în vedere rezoluția sa din 24 martie 2009 privind cele mai bune practici din domeniul politicii regionale și obstacolele din calea utilizării fondurilor structurale (8),
având în vedere rezoluția sa din 24 martie 2009 referitoare la punerea în aplicare a Regulamentului privind fondurile structurale 2007-2013: rezultatele negocierilor privind strategiile naționale din domeniul politicii de coeziune și programele operaționale (9),
având în vedere studiul publicat de Parlamentul European intitulat „Sinergii între cel de-al șaptelea program-cadru pentru cercetare al UE, programul-cadru pentru competitivitate și inovare și fondurile structurale”,
având în vedere studiul publicat de Parlamentul European intitulat „Trecerea la o teritorializare a politicilor europene în domeniul cercetării și dezvoltării (R&D), precum și al inovării”,
având în vedere studiul publicat de Parlamentul European intitulat „Sprijinul acordat de fondurile structurale pentru inovare – provocări de punere în aplicare pentru 2007-2013 și mai departe”,
având în vedere Comunicarea Comisiei din 16 august 2007 intitulată „Regiuni europene competitive datorită cercetării și inovării – o contribuție în favoarea consolidării creșterii și a îmbunătățirii cantitative și calitative a locurilor de muncă” (COM(2007)0474),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 11 decembrie 2007 intitulată „Statele membre și regiunile pun în aplicare Strategia de la Lisabona pentru creștere și locuri de muncă, prin intermediul politicii de coeziune a UE, 2007-2013” (COM(2007)0798),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 14 mai 2008 privind rezultatele negocierilor referitoare la strategiile și programele din domeniul politicii de coeziune pentru perioada de programare 2007-2013 (COM(2008)0301),
având în vedere cel de-al 20-lea raport anual al Comisiei din 21 decembrie 2009 privind punerea în aplicare a fondurilor structurale (2008) (COM(2009)0617 final/2),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 14 noiembrie 2007 privind inovarea produsă de regiuni prin intermediul politicii de coeziune (SEC(2007)1547),
având în vedere documentul de lucru al Comisiei din 24 noiembrie 2009 referitor la consultarea privind viitoarea strategie „UE 2020” (COM(2009)0647),
având în vedere Al cincilea Raport intermediar al Comisiei din 19 iunie 2008 privind coeziunea economică și socială – Regiuni în creștere, o Europă în creștere (COM(2008)0371) (Al cincilea raport intermediar),
având în vedere Al șaselea raport intermediar al Comisiei din 25 iunie 2009 privind coeziunea economică și socială – Regiuni creative și inovatoare (COM(2009)0295) (Al șaselea raport intermediar),
având în vedere nota Comitetului de cercetare științifică și tehnică (CREST) din 4 decembrie 2006 privind raportul intitulat „Lecții pentru politicile de cercetare și dezvoltare (R&D) pe baza programelor naționale de reformă și a rapoartelor intermediare 2006” (CREST1211/06),
având în vedere ghidul Comisiei intitulat „Regiuni europene competitive datorită cercetării și inovării - Ghid practic privind oportunitățile de finanțare ale UE în domeniul cercetării și inovării”,
având în vedere raportul Forumului strategic european privind infrastructurile de cercetare, intitulat „Foaia de parcurs europeană pentru infrastructuri de cercetare - Raport 2006”,
având în vedere raportul independent, pregătit la cererea Comisiei, intitulat „O agendă pentru reforma politicii de coeziune” (raportul Fabrizio Barca) (2009),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare regională și avizul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A7-0138/2010),
A. |
întrucât strategia de la Lisabona reînnoită acordă o prioritate ridicată cercetării și inovării astfel încât să răspundă unor provocări cum ar fi schimbările climatice și creșterea competitivității globale; întrucât în era ce urmează crizei stimularea creșterii economice și a locurilor de muncă prin intermediul cercetării și inovării a devenit și mai importantă, constituind un obiectiv esențial al strategiei UE 2020 propuse; |
B. |
întrucât aplicarea rezultatelor cercetării și inovării reprezintă o nevoie comună a tuturor straturilor din societate și trebuie să aibă ca scop îmbunătățirea condițiilor sociale și economice ale populației; |
C. |
întrucât sprijinul european pentru cercetare și inovare este furnizat, în principal, prin intermediul politicii de cercetare, inovare și coeziune, principalele instrumente ale acesteia fiind fondurile structurale, Al șaptelea program-cadru pentru cercetare (PC7) și Programul-cadru pentru competitivitate și inovare (PCI); |
D. |
întrucât politica de coeziune este un pilon esențial în cadrul procesului de integrare europeană și una dintre cele mai de succes politici europene, aceasta facilitând convergența dintre regiuni din ce în ce mai diversificate și stimulând creșterea economică și ocuparea forței de muncă; |
E. |
întrucât cel mai eficient mod de abordare a inovării este la nivel regional, în apropierea unor actori precum universitățile, organizațiile de cercetare publice sau industria, prin promovarea parteneriatelor cu privire la transferul de cunoștințe și prin schimbul de bune practici între regiuni; |
F. |
întrucât cea de-a doua orientare strategică a Comunității privind coeziunea pentru perioada 2007-2013 se referă la îmbunătățirea cunoștințelor și a inovării în vederea creșterii economice, în buget fiind prevăzute, prin urmare, 25 % din totalul alocărilor; |
G. |
întrucât complexitatea provocărilor curente impune o combinare integrată a acestor politici; întrucât societatea bazată pe cunoaștere necesită, mai mult decât o simplă cumulare a activităților din diferitele sectoare, realizarea unei sinergii între agenți și instrumente, care este vitală pentru ca acestea să se consolideze reciproc și să susțină punerea în aplicare durabilă a proiectelor de cercetare și inovare, permițând o mai bună valorizare a rezultatelor cercetării sub forma unor idei de produse concrete în regiuni; |
H. |
întrucât, în timp ce unele elemente ale arhitecturii acestor instrumente, cum ar fi aceleași termene și alinierea cu agenda de la Lisabona, permit realizarea de sinergii, există încă diferențe, cum ar fi temeiurile juridice diferite, orientarea tematică versus orientarea teritorială și gestionarea partajată versus cea centralizată, |
Politica de coeziune realizează obiective de cercetare și inovare
1. |
apreciază că, în perioada 2007-2013, potrivit celei de-a doua orientări strategice a Comunității privind coeziunea, toate statele membre au alocat o sumă semnificativă din contribuțiile lor financiare totale cercetării și dezvoltării (R&D), inovării și dezvoltării unei economii bazate pe cunoaștere, ceea ce a avut drept rezultat 246 de programe operaționale naționale sau regionale, cu o sumă de aproximativ 86 de miliarde EUR alocată cercetării și inovării, dintre care 50 de miliarde EUR au fost deja alocate pentru activități R&D de bază și pentru inovare; constată că politica de coeziune a devenit o sursă majoră de sprijin european acordat acestui domeniu, concurând atât cu bugetul PC7 (50,5 miliarde EUR), cât și cu cel al PCI (3,6 miliarde EUR); atrage atenția asupra eficacității și posibilității stabilirii de obiective cuantificate în ceea ce privește sumele alocate pentru cheltuielile din domeniul cercetării și dezvoltării; |
2. |
salută existența unor metode de finanțare noi și subliniază potențialul inițiativei JEREMIE și al mecanismului de finanțare cu partajarea riscului elaborat de Comisie și de Banca Europeană de Investiții de a sprijini oportunitățile de finanțare pentru întreprinderile inovatoare; recomandă ca actorii regionali să valorifice aceste noi oportunități pentru a completa finanțarea provenită din fondurile structurale; subliniază în acest context nevoia unei coordonări eficace a investițiilor publice și private; |
3. |
așteaptă raportul strategic al Comisiei menționat la articolul 30 alineatul (2) din Regulamentul general; consideră că raportul va oferi o imagine de ansamblu cuprinzătoare a performanțelor statelor membre în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor pentru perioada 2007-2009 și va constitui o bază pentru discuțiile referitoare la perspectivele viitoare ale politicii de coeziune; |
4. |
reiterează necesitatea unei abordări integrate bazate pe guvernanța la mai multe niveluri a politicilor specifice din cadrul UE; subliniază faptul că un sistem funcțional de guvernanță la mai multe niveluri este o condiție necesară pentru stabilirea și punerea în aplicare în mod eficient a obiectivelor de alocare a fondurilor; constată că responsabilitatea privind punerea în aplicare a fondurilor structurale le revine autorităților naționale și regionale, în timp ce PCI și PC7 sunt gestionate la nivel central de către Comisie; ține seama de diversitatea administrativă la nivelul statelor membre și consideră că este important să se identifice nivelul de luare a deciziilor cel mai eficace pentru cetățeni; |
5. |
consideră că este important să se coordoneze politicile comunitare care joacă un rol în atingerea coeziunii economice, sociale și teritoriale; consideră că este necesar să se efectueze o analiză mai detaliată a impactului produs de acestea asupra teritoriului și asupra coeziunii în vederea stimulării de sinergii eficace și a identificării și promovării celor mai adecvate mijloace la nivel european de susținere a investițiilor locale și regionale în inovare; reamintește nevoia de a ține seama de circumstanțele sociale și economice diferite ale celor trei tipuri de regiuni (de convergență, tranziție și competitivitate), precum și de variațiile capacității creative și inovatoare și ale spiritului antreprenorial; subliniază în acest sens faptul că investițiile în cercetare și dezvoltare (R&D), precum și în inovare, educație și tehnologii eficiente din punct de vedere al consumului de resurse vor aduce sectoarelor tradiționale și zonelor rurale tot atât de multe beneficii ca și economiei serviciilor de înaltă calificare, consolidând, prin urmare, coeziunea economică, socială și teritorială; |
6. |
subliniază potențialul sporit al orașelor de a da un impuls cercetării și inovării; consideră că o politică urbană mai inteligentă, bazată pe progresul tehnologic și focalizată pe faptul că 80 % din populația europeană locuiește în orașe, tot în orașe înregistrându-se cele mai mari disparități sociale, ar putea contribui la o creștere economică durabilă; prin urmare, solicită înglobarea dimensiunii urbane în viitoarea politică de coeziune; |
Sinergiile dintre fondurile structurale, PC7 și PCI
7. |
recunoaște că, prin intermediul prevederilor privind alocarea fondurilor pentru 2007-2013, politica de coeziune este mai bine echipată în vederea creării de sinergii cu politicile de cercetare și inovare și că, în același timp, dimensiunea teritorială devine din ce în ce mai importantă în cadrul PC7 și PCI; solicită să se ia în considerare un mecanism de alocare a fondurilor bazat pe performanțe, cu o concentrare tematică sporită, care să permită furnizarea de răspunsuri politice adecvate la noile provocări; |
8. |
constată că fondurile pentru cercetare, dezvoltare și inovare din cadrul programului-cadru sunt alocate pe baza criteriilor de excelență, fapt care implică un mod de acces pentru participanți mai competitiv, aceste criterii solicitând o capacitate tehnică sporită și cunoașterea temeinică a procedurilor administrative și financiare; subliniază că această situație generează o concentrare sporită în cadrul centrelor economice și în regiunile de vârf ale UE, limitând astfel sinergiile pozitive în grupul de regiuni și state membre care merg în direcția potrivită dar care nu au atins încă obiectivul; subliniază faptul că intensificarea disparităților regionale în ceea ce privește potențialul de cercetare și inovare și asigurarea coerenței efective a politicilor reprezintă provocări care trebuie abordate atât în cadrul politicii de coeziune, cât și în cadrul politicii de cercetare și inovare, indiferent de faptul că organismele de punere în aplicare există la diferite niveluri (supranațional, național, subnațional), iar guvernanța lor se bazează pe raționamente diferite (coeziune versus excelență); |
9. |
subliniază că inovarea eficace depinde de intensitatea sinergiilor obținute și regretă faptul că nu se cunosc încă bine oportunitățile existente de sinergii în finanțare; invită regiunile, în calitatea lor de agenți principali pentru informare și pentru capacitatea de analiză, și statele membre să-și intensifice eforturile de îmbunătățire a comunicării; subliniază faptul că sinergiile eficace necesită un set complex de relații între agenții care elaborează, distribuie, promovează și aplică diferite forme de cunoaștere; subliniază, de asemenea, că diferitele organisme la nivel național, regional și local care gestionează PC7, PCI și fondurile structurale trebuie să fie la curent cu posibilitățile oferite de fiecare dintre aceste instrumente și solicită îmbunătățirea coordonării dintre acești actori și politici; |
10. |
subliniază faptul că intervențiile care vizează cercetarea și inovarea ar trebui să profite de activele și capacitățile regionale și să facă parte dintr-o strategie regională de inovare bazată pe inovare inteligentă; consideră că pentru astfel de strategii este necesar ca regiunile și orașele să dețină un rol mai important în stabilirea și punerea în aplicare a priorităților la nivelul UE și la nivel național; prin urmare, solicită să fie luată în considerare posibilitatea de restabilire a acțiunilor inovatoare în cadrul fondurilor structurale în vederea promovării strategiilor regionale de inovare; |
11. |
ia act de posibilitățile existente de finanțare combinată; subliniază, cu toate acestea, că nu sunt permise finanțările mixte între fondurile structurale și programele-cadru; subliniază că instrumentele pot fi combinate pentru a acoperi fie activități complementare dar separate, precum în cazul infrastructurii de cercetare, fie părți consecutive ale unor proiecte conexe, cum ar fi dezvoltarea și monitorizarea unei noi idei de cercetare, precum și proiecte din cadrul aceleiași rețele sau grupări; |
12. |
consideră că faptul de a nu permite finanțarea mixtă din fondurile structurale și programele-cadru împiedică regiunile să utilizeze ambele instrumente în același timp și că inițierea unor procese strategice eficiente care să mizeze pe o abordare „ascendentă” atât la nivel regional, cât și la nivel național ar putea contribui la eliminarea discrepanțelor sau a redundanțelor în materie de finanțare din FS, PC7 și PCI; |
13. |
subliniază faptul că sinergia este eficientă în special pentru dezvoltarea capacităților; în acest context, face referire la gestionarea finanțării proiectelor în cadrul Forumului strategic european privind infrastructurile de cercetare (FSEIC) și la nevoia de a coordona prioritățile UE de finanțare a cercetării la nivel regional și național; |
14. |
subliniază faptul că sinergia nu se reduce la finanțarea complementară de proiecte; consideră că dezvoltarea capacităților, cultivarea relațiilor profesionale și transferul de cunoștințe reprezintă o formă importantă de sinergie și observă faptul că toate instrumentele oferă oportunități pentru astfel de schimburi; |
15. |
observă faptul că sinergiile reale din punctul de vedere al beneficiarului direct al finanțării depind de capacitatea strategică și organizatorică a beneficiarului de a combina forme de sprijin provenite de la diferite instrumente ale UE; invită actorii de la nivel regional să elaboreze strategii regionale care să poată facilita combinarea formelor de finanțare; |
16. |
recomandă statelor membre și Comisiei să aloce resurse suficiente de la fondurile structurale pentru cercetare și inovare, în special pentru activități de inovare durabilă, și să consolideze capacitățile de cercetare; subliniază necesitatea de a promova și aplica modele de succes în cadrul triunghiului cunoașterii și de a asigura dezvoltarea durabilă a cercetării la nivel regional și a cadrelor strategice pentru inovare în colaborare cu întreprinderi, centre de cercetare, universități și autorități publice; accentuează potențialul grupărilor regionale de inovare, a căror activitate se bazează în mare măsură pe cunoaștere, de a mobiliza competitivitatea regională și salută includerea dezvoltării grupărilor atât în cadrul PCI, cât și al PC7 (acțiunea privind regiunile cunoașterii din cadrul PC7); atrage atenția asupra noilor Comunități ale cunoașterii și inovării (CCI) create în cadrul Institutului european de Inovare și Tehnologie (EIT) care fac legătura între principalele centre de activități regionale din Europa bazate pe cunoaștere; constată că schimbul de cunoștințe din cadrul grupărilor regionale poate fi facilitat și de fondurile structurale; subliniază faptul că astfel de centre reprezintă o oportunitate majoră, în special pentru regiunile dezavantajate; |
17. |
solicită autorităților regionale și locale să valorifice mai eficient fondurile structurale în scopul dezvoltării capacității de cercetare, cunoaștere și inovare în regiunile respective, de exemplu prin crearea unei infrastructuri pentru cercetare, oferindu-le regiunilor posibilitatea de a participa la activități de cercetare și inovare la nivelul UE; încurajează regiunile să stabilească în cadrul fondurilor structurale priorități privind cercetarea și dezvoltarea, care să fie complementare celor ale PC7 și solicită să se realizeze o planificare pe termen lung la nivel regional pentru a se realiza sinergii care să provină din completarea tematică reciprocă a instrumentelor financiare; |
18. |
subliniază importanța analizării, împărtășirii și integrării celor mai bune practici privind obținerea de sinergii între instrumentele de politică; în acest context salută eforturile realizate de Comisie în vederea îmbunătățirii cooperării inter-departamentale și invită Comisia să accelereze analiza la nivel regional a potențialului și nevoilor de cercetare și inovare, în special în ceea ce privește colectarea datelor calitative disponibile, precum și analiza relațiilor cu alte instrumente în studiile de evaluare a fiecăruia dintre cele trei instrumente de finanțare pentru a putea oferi o îndrumare comună; |
19. |
semnalează cu satisfacție Ghidul practic privind oportunitățile de finanțare din partea UE în domeniul cercetării și inovării; recomandă ca în viitor astfel de note de orientare să fie furnizate imediat după intrarea în vigoare a cadrelor legislative; așteaptă documentul de lucru al Comisiei care cuprinde exemple de sinergii obținute în practică; solicită Comisiei să acționeze ca factor de facilitare, promovând schimbul de bune practici, și să evalueze posibilitatea oferirii unui sprijin specializat suplimentar privind oportunitățile de finanțare comunitară prin intermediul notelor informative ex-ante și al unui „manual de utilizare” pentru gestionarea și administrarea practică a proiectelor de cercetare și inovare în vederea realizării rezultatelor preconizate; |
20. |
invită Comisia să simplifice birocrația aferentă PC7 și PCI pentru a spori efectele sinergiilor cu fondurile structurale; |
21. |
solicită Comisiei să efectueze un studiu privind modul în care utilizarea programelor informatice însoțite de manuale standardizate poate înlesni procedura de depunere a cererilor în vederea acordării de sprijin în cadrul a diferite programe; |
22. |
încurajează Comisia să-și continue activitățile destinate favorizării sinergiilor și să țină la curent Parlamentul European cu privire la evoluția acestora, în special cu privire la situația cooperării pe verticală între UE și entitățile naționale și regionale; |
23. |
sprijină o colaborare mai strânsă între punctele naționale de contact pentru PC7, conducătorii programelor de cercetare și dezvoltare și agențiile pentru inovare, astfel încât diferite aspecte sau etape ale proiectelor de cercetare și inovare să poată fi finanțate din surse diferite; |
Recomandări privind următoarea perioadă de programare
24. |
salută faptul că, în cadrul proiectului de strategie UE 2020, se accentuează interdependența dintre politici, importanța integrării politicilor și necesitatea unei sinergii sporite și a unui parteneriat mai strâns în ceea ce privește elaborarea și punerea în aplicare a politicilor publice; solicită luarea în considerare a necesității, exprimate de orașe și regiuni, a unui cadru mai cuprinzător în cele trei domenii de politică, inclusiv a unei structuri tehnice de legătură în cadrul Comisiei pentru monitorizarea și coordonarea sinergiilor pentru programele de inovare, cercetare și dezvoltare și solicită implicarea sa în activitatea de elaborare și aplicare a instrumentelor de finanțare europene și a reglementărilor privind ajutoarele de stat; de asemenea, solicită să se acorde coeziunii teritoriale un rol deosebit în această privință; |
25. |
consideră că viitoarele programe pentru cercetare, dezvoltare și inovare (R&D&I) ar trebui să completeze eforturile naționale, orientându-le și dinamizându-le în vederea revitalizării rolului orientativ și a efectului multiplicator al cunoașterii, inovării, dezvoltării și investițiilor naționale în R&D&I; |
26. |
subliniază faptul că, pentru a consolida cunoașterea și inovarea ca motoare ale creșterii economice viitoare, este necesar să fie îmbunătățită calitatea educației, să se aplice rezultatele cercetării, să se promoveze inovarea și transferul de cunoștințe în cadrul întregii Uniuni, să se exploateze la maximum tehnologiile informației și comunicării (TIC), să se asigure reflectarea ideilor inovatoare în produse și servicii noi care conduc la creșterea economică și a calității locurilor de muncă și care contribuie la depășirea provocărilor legate de schimbările sociale din Europa și din lume, să se încurajeze spiritul antreprenorial, să se acorde prioritate nevoilor utilizatorilor și oportunităților de piață și să se garanteze o finanțare accesibilă și adecvată acordându-le fondurilor structurale un rol-cheie; |
27. |
sprijină cele trei inițiative emblematice ale strategiei UE 2020 în vederea realizării unei creșteri economice inteligente, și anume „O Uniune a inovării”, „Tineretul în mișcare” și „O agendă digitală pentru Europa”, în a căror punere în aplicare fondurile structurale vor juca un rol fundamental; |
28. |
consideră că o politică regională a UE consistentă și bine finanțată, care să aducă beneficii tuturor regiunilor din UE, este o condiție necesară pentru îndeplinirea obiectivelor strategiei UE 2020 în vederea asigurării unei creșteri economice inteligente, durabile și cu caracter integrator, care se caracterizează printr-un nivel înalt al ocupării forței de muncă și al productivității, precum și pentru obținerea unei coeziuni sociale, economice și teritoriale; subliniază, în acest context, importanța acordată de strategia UE 2020 cercetării și inovării; |
29. |
subliniază nevoia de a revizui și de a consolida rolul instrumentelor UE care sprijină inovarea, și anume fondurile structurale, FEADR, Programul-cadru pentru cercetare și dezvoltare, PCI și Planul strategic al UE pentru tehnologiile energetice (SET) în vederea raționalizării procedurilor administrative, a facilitării accesului la finanțare, în special pentru IMM-uri, și a introducerii de mecanisme inovatoare de încurajare bazate pe atingerea obiectivelor legate de creșterea economică inteligentă, durabilă și cu caracter integrator, precum și în vederea promovării unei colaborări mai strânse cu BEI; |
30. |
consideră că fondurile structurale reprezintă instrumentul adecvat de sprijinire a autorităților locale și regionale în eforturile acestora de a promova creativitatea și inovarea; subliniază necesitatea unei flexibilități sporite în vederea asigurării utilizării rapide a acestor fonduri pentru promovarea unor inițiative antreprenoriale inovatoare; subliniază în acest sens valoarea adăugată a politicii de coeziune, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii pe scară largă, care oferă un sprijin ușor accesibil și un acces îmbunătățit la cercetare și la transferul de tehnologii și de inovare, orientată către aplicații practice; |
31. |
recomandă ca toate fondurile necheltuite într-o regiune în conformitate cu regulile N+2 și N+3 să fie atribuite din nou proiectelor regionale și inițiativelor comunitare; |
32. |
reamintește faptul că coeziunea teritorială are un caracter orizontal și multisectorial și că, prin urmare, politicile Uniunii trebuie să își aducă aportul la realizarea acesteia; reiterează faptul că acest concept nu se limitează la efectele politicii regionale, ci se concentrează și asupra coordonării cu alte politici ale Uniunii îndreptate către o dezvoltare durabilă cu rezultate sesizabile la nivelul regiunilor, pentru a dezvolta și utiliza pe deplin formele specifice ale potențialului regional și pentru a spori impactul acestora pe teren, consolidând competitivitatea și gradul de atractivitate al regiunilor și realizând o coeziune teritorială; este de părere că, pentru a se ajunge la o dezvoltare teritorială mai echilibrată în cadrul Uniunii Europene, coordonatele-cheie ale coeziunii teritoriale sunt „concentrarea, cooperarea, conectarea”; |
33. |
subliniază necesitatea politicilor teritoriale și consideră că orașele și regiunile ar trebui să urmărească o specializare inteligentă și durabilă, definind o serie de priorități de inovare pe baza obiectivelor UE și a necesităților lor identificate în strategiile de inovare la nivel regional ale acestora și să concentreze resursele alocate de la nivelul UE pe aceste priorități identificate; este de părere că capacitatea factorilor de decizie și a întreprinzătorilor de la nivel regional de a atrage și de a transforma cunoștințele într-un avantaj competitiv durabil este esențială pentru performanța economică a unei regiuni, având, de asemenea, o valoare adăugată și pentru regiunile vecine, inclusiv pentru regiuni ale statelor membre învecinate; |
34. |
subliniază faptul că cercetarea și inovarea, în special în ceea ce privește evoluția către un nivel scăzut sau zero al emisiilor de carbon și economisirea energiei, au o importanță crucială pentru soluționarea problemelor globale precum schimbările climatice și siguranța aprovizionării cu energie, precum și pentru sporirea competitivității la nivel regional și local; |
35. |
susține propunerea Comitetului Regiunilor de a crea o „rețea virtuală de creativitate” accesibilă tuturor (întreprinderilor, autorităților locale și regionale, autorităților publice centrale, sectorului privat și cetățenilor), care să ofere consultanță, asistență și acces la capital de risc și la servicii tehnice; subliniază faptul că o rețea virtuală reprezintă avantajul suplimentar de a oferi locuitorilor insulelor, regiunilor ultraperiferice, zonelor rurale, regiunilor montane și zonelor slab populate un acces mai ușor la consultanță de specialitate, la educație și informații, la asistență pentru întreprinderi și la consiliere financiară; |
36. |
subliniază faptul că cooperarea transnațională reprezintă esența PC7 și PCI, iar cooperarea teritorială (prin intermediul programelor transnaționale, interregionale și transfrontaliere) este integrată în fondurile structurale; invită Comisia să consolideze pe viitor cooperarea teritorială europeană prin continua integrare a acesteia; invită Comisia să evalueze posibilitățile de sporire a cooperării teritoriale în domeniul inovării în cazul fiecărui obiectiv al politicii de coeziune; subliniază faptul că o cunoaștere mai bună a rezultatelor PC7 și PCI la nivel regional ar facilita coordonarea practică dintre politica regională a UE și aceste programe; îndeamnă Comisia să acorde o atenție deosebită acestei coordonări; încurajează statele membre să adopte măsuri suplimentare pentru cooperarea transnațională eficace prin elaborarea unor strategii regionale și naționale coerente în vederea realizării de sinergii; de asemenea, invită Comisia și statele membre să faciliteze dezvoltarea și accesibilitatea datelor cu privire la acest aspect; |
37. |
subliniază faptul că în cadrul PC7 se acordă sprijin cooperării transnaționale sub diferite forme pe teritoriul Uniunii Europene și în exteriorul acesteia, într-o serie de domenii tematice care corespund principalelor domenii ale cunoașterii și tehnologiei, în care trebuie sprijinită și consolidată cercetarea de înaltă calitate pentru a răspunde provocărilor sociale, economice, de mediu și industriale cu care se confruntă Europa; |
38. |
invită Comisia să analizeze impactul măsurilor de simplificare luate deja cu privire la gestionarea fondurilor structurale în vederea pregătirii viitorului cadrul legislativ; |
39. |
recunoaște faptul că atât gestionarea partajată, cât și cea centralizată necesită reguli specifice și că abordarea „descendentă” în cazul PC7 și PCI și abordarea „ascendentă” în cazul fondurilor structurale își au meritele corespunzătoare; subliniază, cu toate acestea, necesitatea armonizării normelor, procedurilor și practicilor (normele privind eligibilitatea, costurile unitare standard, sumele forfetare etc.) care reglementează diferitele instrumente și a asigurării unei mai bune coordonări (a calendarelor pentru cererile de ofertă, a temelor și a tipurilor de cereri etc.); solicită Comisiei să analizeze posibilitățile existente în acest sens, fără a aduce atingere competențelor pe care le au statele membre și regiunile în cadrul gestionării partajate, încurajând totodată o cultură administrativă care să promoveze o abordare multidisciplinară prin intermediul unor strategii transsectoriale comune în mai multe domenii tematice, precum și prin intermediul unui dialog continuu între diferite comunități de politici în vederea consolidării coerenței politicilor; invită Comisia să simplifice administrarea fondurilor în cauză și solicită promovarea punctelor forte ale ambilor piloni de susținere simultan cu utilizarea sinergiilor, sporindu-le totodată impactul; |
40. |
invită Comisia să se asigure că viitorul plan de cercetare și inovare va fi elaborat avându-se în vedere consolidarea sinergiilor dintre fondurile structurale și programele-cadru pentru cercetare și inovare (PC7, PCI); |
41. |
reiterează apelul său către Comisie de a elabora criterii de evaluare specifice pentru evaluarea proiectelor inovatoare și de a analiza posibilitatea propunerii unor viitoare stimulente de reglementare în vederea punerii în aplicare a măsurilor inovatoare; |
42. |
consideră că există o nevoie clară de competențe tehnice sporite la nivel regional privind solicitarea de finanțare, procedurile administrative și financiare, gestionarea fondurilor și ingineria financiară; invită Comisia să analizeze posibilitatea de a furniza în continuare sprijin de specialitate și de a asigura o colaborare mai strânsă între Rețeaua întreprinderilor europene și autoritățile de gestionare a fondurilor structurale, precum și de a stabili o legătură mai strânsă între inițiativa de piață-pilot, platformele tehnologice și foile de parcurs tehnologice regionale; |
43. |
insistă asupra importanței de a ține seama de oportunitățile egale în momentul evaluării eligibilității proiectelor și stabilirii accesului la finanțarea din fondurile structurale și din alte instrumente comunitare; |
44. |
subliniază importanța unei asistențe mai eficiente în cadrul punerii în aplicare a politicilor și programelor care intensifică sinergia în cadrul lanțului „infrastructuri de cercetare și dezvoltare - inovare - creare de locuri de muncă”; |
45. |
consideră că infrastructurile de cercetare mari cofinanțate de fondurile structurale ar trebui să fie evaluate la un nivel mai înalt de către un consiliu internațional de evaluare inter pares, acest lucru având un efect pozitiv asupra cheltuirii eficiente a fondurilor structurale alocate; |
46. |
își exprimă convingerea că angajamentul din partea liderilor politici este atât o condiție prealabilă necesară pentru coerența politicii de cercetare și inovare, cât și un instrument de consolidare a acesteia; pornind de la această premisă, solicită crearea unui cadru politic strategic pentru cercetare și inovație ajustat în funcție de progres, de noile informații și de schimbările de situație și care să fie în concordanță cu obiectivele și prioritățile naționale legate de dezvoltarea economică și socială; |
47. |
reamintește faptul că mecanismele informale din cadrul Consiliului care guvernează coeziunea teritorială și amenajarea teritoriului trebuie înlocuite cu structuri mai formale; consideră că această evoluție, împreună cu crearea și consolidarea structurilor intertematice, va duce la o mai bună coordonare a politicilor; |
*
* *
48. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO L 210, 31.7.2006, p. 25.
(2) JO L 291, 21.10.2006, p. 11.
(3) JO L 412, 30.12.2006, p. 1.
(4) JO L 310, 9.11.2006, p. 15.
(5) Texte adoptate, P6_TA(2007)0184.
(6) Texte adoptate, P6_TA(2007)0212.
(7) Texte adoptate, P6_TA(2009)0163.
(8) Texte adoptate, P6_TA(2009)0156.
(9) Texte adoptate, P6_TA(2009)0165.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/112 |
Joi, 20 mai 2010
Sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice pentru o economie în redresare
P7_TA(2010)0190
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice pentru o economie în redresare (2010/2038(INI))
2011/C 161 E/17
Parlamentul European,
având în vedere Documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 12 august 2009 intitulat „Finanțele publice în UEM - 2009” (SEC(2009)1120),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 14 octombrie 2009 privind sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice pentru o economie în redresare (COM(2009)0545),
având în vedere recomandarea Comisiei din 28 ianuarie 2009 în vederea unei recomandări a Consiliului cu privire la actualizarea în 2009 a orientărilor generale ale politicilor economice ale statelor membre și ale Comunității și cu privire la aplicarea politicilor de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (COM(2009)0034),
având în vedere Rezoluția sa din 18 noiembrie 2008 privind UEM@10: bilanțul celor 10 ani de Uniune Economică și Monetară și provocările viitoare (1),
având în vedere Rezoluția sa din 11 martie 2009 referitoare la un plan european de relansare economică (2),
având în vedere Rezoluția sa din 13 ianuarie 2009 referitoare la finanțele publice în UEM 2007-2008 (3),
având în vedere Rezoluția sa din 9 iulie 2008 referitoare la raportul anual al BCE pentru 2007 (4),
având în vedere recomandările summitului de la Pittsburgh de menținere a eforturilor de sprijin a creșterii economice în condițiile în care relansarea nu este consolidată,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare și avizele Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și Comisiei pentru bugete (A7-0147/2010),
A. |
întrucât Comisia și-a manifestat, în comunicarea sa, îngrijorarea cu privire la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice în contextul deficitului ridicat și al îndatorării publice, îndeosebi din cauza îmbătrânirii demografice și întrucât efectul îmbătrânirii demografice asupra deficienței de sustenabilitate este calculat în majoritatea statelor membre este ca fiind de cinci până la douăzeci de ori mai mare decât efectele crizei economice actuale; |
B. |
întrucât Pactul de stabilitate și de creștere (PSC), în ciuda revizuirii lui în 2005, nu a fost suficient pentru a împiedica criza actuală; |
C. |
întrucât există o nevoie urgentă de a examina atent fenomenul scăderii ratei natalității în Uniunea Europeană, precum și cauzele și implicațiile acestuia, în vederea inversării acestei tendințe îngrijorătoare; |
D. |
întrucât politica fiscală nu este sustenabilă dacă presupune o acumulare excesivă în timp a datoriei publice; |
E. |
întrucât, având în vedere proiecțiile din comunicare și faptul că îmbătrânirea demografică va avea un impact puternic asupra sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice europene, un orizont de timp până în anul 2060 este considerat adecvat; |
F. |
întrucât creșterea deficitului și a datoriei statelor membre în timpul crizei și evoluția demografică prognozată vor transforma sustenabilitatea fiscală într-o provocare majoră; |
G. |
întrucât modificările demografice pe termen lung, în special îmbătrânirea populației, la nivelul statelor membre ale UE au implicații asupra finanțării sistemelor naționale de pensii; |
H. |
întrucât unele state membre nu au depus suficiente eforturi pentru reducerea cheltuielilor curente, să-și gestioneze cheltuielile medicale și să-și reformeze sistemele de sănătate și de pensii și întrucât toate statele membre ar trebui să adopte cele mai bune practici în acest domeniu; |
I. |
întrucât, în cursul anului 2009, deficitele și ratele de îndatorare ale tuturor statelor membre au crescut din cauza reducerii conjuncturale a veniturilor fiscale și a aplicării unor măsuri excepționale de relansare; |
J. |
întrucât, ca răspuns la primele semne de relansare, Consiliul European recomanda în septembrie 2009 ca politicile bugetare să fie „reorientate către sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice” și sublinia „necesitatea elaborării unor strategii coordonate de ieșire din criză în momentul relansării economiei, ținând seama de situația fiecărei țări în parte”; |
K. |
întrucât recent s-a putut observa o corelație pozitivă între finanțele publice solide și redresarea economiilor; |
L. |
întrucât creșterea datoriei publice împovărează generațiile viitoare; |
M. |
întrucât datoria publică a câtorva state membre a crescut într-un mod care subminează stabilitatea și determină cheltuieli publice ridicate aferente plății dobânzilor în detrimentul cheltuielilor din ce în ce mai importante legate de sistemele de pensii și de sănătate; |
N. |
întrucât nivelul ridicat al împrumuturilor publice denaturează piețele financiare prin ratele crescute ale dobânzilor, cu consecințe negative asupra gospodăriilor și investițiilor în noi locuri de muncă; |
O. |
întrucât lipsa unei guvernanțe statistice efective sau a instituțiilor statistice independente subminează integritatea și sustenabilitatea finanțelor publice la nivelul statelor membre; |
P. |
întrucât alte părți ale lumii care până de curând concurau în sectorul bunurilor de calitate inferioară, pătrund acum pe segmentul bunurilor de înaltă calitate; întrucât acești concurenți folosesc tehnologie avansată acordând în continuare tarife orare moderate, și nu sunt nevoite să se confrunte cu o evoluție demografică negativă, fiecare individ totalizând un număr mare de ore de lucru pe parcursul vieții; întrucât în Europa obiectivul de ocupare integrală a forței de muncă a fost atins ultima dată înainte de criza petrolului din 1973, întrucât ocuparea integrală a forței de muncă rămâne în continuare un obiectiv de atins pentru UE, în conformitate cu spiritul tratatelor, fără a abandona nivelul înalt de protecție socială și dezvoltarea umană; |
Q. |
întrucât există numeroase modalități de reducere a deficienței de sustenabilitate, cum ar fi creșterea productivității generale, în special creșterea productivității serviciilor sociale, creșterea vârstei de pensionare, creșterea ratei natalității sau creșterea numărului de imigranți; |
R. |
întrucât evoluțiile demografice depind de evoluția ratei de fecunditate, care, la rândul lor, depind în mare măsură de stimulentele și indemnizațiile de maternitate și de mișcările migratorii; |
S. |
întrucât nivelurile actuale ale deficitului și datoriilor pun în pericol însăși existența statului social; |
T. |
întrucât nepunerea în aplicare a reformelor structurale și lipsa consolidării finanțelor publice vor avea un efect negativ asupra cheltuielilor pentru asistența medicală, pensiile și ocuparea forței de muncă; |
U. |
întrucât multe state membre încalcă pactul de creștere și stabilitate și întrucât respectarea corespunzătoare a acestuia ar fi atenuat efectele negative ale crizei; |
V. |
întrucât sustenabilitatea finanțelor publice este esențială nu numai pentru Europa în general, ci și pentru bugetul Uniunii Europene în mod specific; |
W. |
întrucât, deși bugetul Uniunii Europene este în prezent limitat la aproximativ 1 % din VNB-ul european total, principiile generale și ipotezele de „sustenabilitate” de bază ar trebui să se aplice și în cazul acestuia, |
1. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice ca urmare a crizei financiare și economice; reamintește că eforturile depuse în cadrul pactului de creștere și stabilitate înainte de începerea crizei erau direcționate în mare parte spre soluționarea provocării demografice tot mai pronunțate; recunoaște că o mare parte a eforturilor au fost contrabalansate de necesitatea creșterii accentuate a cheltuielilor publice, în special pentru a preveni prăbușirea sistemului financiar mondial, precum și pentru a atenua cele mai grave consecințe ale acesteia; |
2. |
regretă că și înaintea declanșării crizei, performanțele câtorva state membre în ceea ce privește consolidarea finanțelor publice nu au fost impresionante, în ciuda condițiilor economice favorabile; remarcă faptul că aceasta a reprezentat o încălcare a componentei preventive a PSC, în special după revizuirea din 2005 și a diminuat în mod serios capacitatea statelor membre de reacție anticiclică pe fundalul agravării crizelor, având drept rezultat mai multă nesiguranță, creșterea șomajului și a numărului de probleme sociale; |
3. |
recunoaște că nivelurile actuale ale cheltuielilor publice nu pot fi menținute pe termen nelimitat; salută decizia Consiliului European de a se abține în privința luării deciziei de a continua cu un pachet de măsuri de sprijin până în momentul în care rezultatele pachetului actual sunt analizate temeinic, iar necesitatea luării de măsuri suplimentare este dovedită în mod clar; |
4. |
recunoaște succesul măsurilor menite să prevină prăbușirea sectorului financiar, deși este nevoie în continuare de o vigilență sporită; estimează reducerea poverii financiare ca urmare a salvării sectorului bancar; salută abordarea coordonată a băncii centrale pentru îndeplinirea acestui scop; sprijină în totalitate reforma sistemului de supraveghere prudențială și re-crearea cadrului arhitecturii financiare; |
5. |
subliniază nevoia de orientare a PSC spre echilibru sau excedent bugetar în timp, solicitând excedent în perioadele de conjunctură economică favorabilă și sisteme de pensii finanțate în mod transparent în cadrul bugetelor publice sau de către sistemele de finanțare privată; |
6. |
subliniază faptul că sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice este esențială pentru stabilitate și creștere economică, precum și pentru menținerea cheltuielilor publice la un nivel adecvat; subliniază că nivelurile ridicate ale deficitului și datoriilor reprezintă o amenințare la adresa sustenabilității și că vor avea efecte negative asupra sistemului public de sănătate, a pensiilor și a ocupării forței de muncă; |
7. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la nivelurile ridicate ale deficitului și datoriilor statelor membre; atrage atenția asupra pericolului de a folosi crizei ca pretext pentru a nu consolida finanțele publice, a diminua cheltuielile publice și a implementa reforme, toate acestea având un rol esențial pentru revenirea la creștere economică și ocuparea forței de muncă; |
8. |
reamintește rolul esențial al consolidării finanțelor publice și reducerii nivelurilor deficitului și datoriilor pentru menținerea unui stat social modern și a unui sistem de reîmpărțire care deservește societatea în ansamblu, susținând în special sectoarele mai puțin privilegiate ale acesteia; |
9. |
subliniază că, dacă datoria publică și ratele dobânzilor continuă să crească, costurile sub forma de plată a ratelor dobânzilor nu vor mai putea fi suportate de generațiile prezente și viitoare fără a pune în pericol modelele de stat social; |
10. |
este profund îngrijorat de faptul că multe state membre nu respectă PSC; regretă faptul că statele membre nu au reușit să-și consolideze finanțele publice în perioadele favorabile din punct de vedere economic de dinaintea crizei; este de acord cu declarația Comisiei conform căreia sustenabilitatea datoriei ar trebui să aibă un rol important și explicit în cadrul procedurilor de supraveghere; solicită Comisiei asigurarea riguroasă a conformității cu pactul de stabilitate și creștere; |
11. |
avertizează asupra întreruperii bruște a susținerii acordate economiei reale pentru a evita recesiunea în W; atrage atenția asupra efectelor dăunătoare fie ale unei abandonări premature a măsurilor de sprijin fie ale așteptării prelungite înaintea adoptării măsurilor de corecție în ceea ce privește sustenabilitatea finanțelor publice; observă că aceste măsuri au fost concepute pentru a fi oportune, direcționate și temporare; salută activitatea Comisiei privind măsurile care trebuie adoptate pentru a ieși din actuala stare de urgență; susține abordarea Comisiei cu privire la strategiile de ieșire din criză care diferă de la o țară la alta în funcție de timp și domeniu de aplicare; înțelege că retragerea măsurilor va începe în 2011 pentru primul grup de țări; încurajează statele membre să facă tot posibilul pentru a pune în aplicare strategiile de ieșire din criză într-un mod cât mai rapid și sigur posibil; |
12. |
solicită Comisiei să întocmească o Carte verde referitoare la rata natalității în cadrul Uniunii Europene pentru a stabili cauzele și implicațiile scăderii ratei natalității, precum și soluțiile și alternativele cu privire la această problemă; |
13. |
consideră că strategia fiscală de ieșire din criză ar trebui lansată înaintea celei monetare pentru a permite aplicarea corectă a celei din urmă, garantând astfel că BCE, care a evitat cu succes alunecarea în deflație, poate la fel de bine să garanteze că inflația nu pune în pericol relansarea economică; înțelege că BCE a sugerat că în absența unui control fiscal prompt, consolidarea sa monetară va trebui să fie în mod regretabil mai puternică decât s-a preconizat; |
14. |
subliniază că reducerea stimulentului financiar trebuie îmbinată cu eforturi de transformare a pieței interne într-o zonă mai dinamică, mai competitivă și mai atractivă pentru investitori; |
15. |
subliniază că diminuarea treptată și controlată a deficitelor are un rol crucial în menținerea ratelor dobânzilor la un nivel redus și limitarea gradului de îndatorare, asigurând în același timp capacitatea de susținere a cheltuielilor aferente sistemelor sociale și a standardelor de viață ale gospodăriilor; |
16. |
observă că ratele reduse ale dobânzilor favorizează investițiile și redresarea economiei; conștientizează efectele împrumuturilor de stat asupra nivelurilor dobânzilor; regretă profund că acest fapt a determinat creșterea ratelor dobânzilor în cadrul UE; avertizează statele membre să ia în considerare efectele deciziilor lor bugetare asupra ratelor dobânzilor de pe piață; consideră că finanțele publice solide reprezintă o condiție esențială pentru asigurarea de locuri de muncă sigure; observă că prin creșterea costurilor împrumuturilor, guvernele cresc și povara asupra propriilor bugete; |
17. |
subliniază că efectele anticiclice ale PSC pot funcționa doar dacă statele membre realizează în mod efectiv un excedent bugetar în perioadele de conjunctură economică favorabilă; solicită, în acest context, și o mai bună punere în aplicare a componentei preventive a PSC; solicită modificarea atitudinii „întâi cheltuim –apoi rambursăm” cu principiul „economisim pentru o posibilă urgență”; reamintește solicitarea PSC adresată statelor membre de a realiza un buget echilibrat sau un excedent bugetar pe termen mediu, ceea ce înseamnă că un deficit de 3 % nu este un scop în sine, ci limita maxim permisă, chiar și în condițiile pactului revizuit; |
18. |
îndeamnă la desfășurarea de reforme structurale în paralel cu acordarea pachetelor de sprijin pentru a preveni crizele viitoare și a crește competitivitatea întreprinderilor europene, a favoriza creșterea economică și a înmulți numărul locurilor de muncă; |
19. |
subliniază că, în vederea consolidării finanțelor publice, toate statele membre ar trebui să înceapă, cel târziu în 2011, reducerea deficienței de sustenabilitate; |
20. |
recunoaște că stimulentele fiscale și acțiunea stabilizatorilor automați s-au dovedit a fi de succes și propune Comisiei să solicite celorlalte state membre să încerce realizarea echilibrării bugetare, prin afectarea de excedente de la bugetul primar în scopul rambursării datoriilor, odată ce economia se îndreaptă către redresare susținută; |
21. |
subliniază importanța specială a măsurilor de promovare a ocupării forței de muncă și a investițiilor pe termen lung menite să dezvolte potențialul de creștere economică și să crească competitivitatea economiei europene; |
22. |
subliniază că, având în vedere provocările demografice actuale cu care se confruntă UE, măsurile anti-criză nu ar trebui să aibă efecte pe termen lung asupra finanțelor publice, al căror cost va trebui să fie suportat de generațiile prezente și viitoare; |
23. |
susține ideea că o mai bună coordonare a politicilor economice în cadrul Uniunii Europene este o obligație și aduce un plus de sinergii; |
24. |
recunoaște că PSC nu este un instrument suficient pentru armonizarea politicilor fiscale și economice ale statelor membre; |
25. |
sprijină, prin urmare, revizuirea necesară a mecanismelor de reinstaurare a convergenței economiilor naționale din UE; |
26. |
sugerează faptul că Comisia ar trebui să instituie un mecanism de cooperare corespunzător cu FMI în cazurile speciale în care acesta oferă statelor membre sprijin pentru balanța de plăți; |
27. |
observă faptul că o inflație mare nu constituie un răspuns la necesitatea unei ajustări fiscale deoarece ar genera costuri economice substanțiale și ar pune în pericol creșterea durabilă și favorabilă incluziunii. |
28. |
susține, deopotrivă cu Comisia, că „expansiunea bugetară reușită care vizează contracararea recesiunii și sustenabilitatea [finanțelor publice] pe termen lung sunt compatibile”, atrage atenția însă cu privire la riscurile extinderii excesive și artificiale bazate pe cheltuieli publice tot mai mari care pot submina această politică; |
29. |
consideră că administrarea finanțelor publice în baza unor decizii pe termen scurt va contribui la sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice și că, în cadrul domeniului de aplicare a acestei serii de decizii pe termen scurt, prin asigurarea unei structuri a termenului scurt, trebuie să se abordeze problema sustenabilității datoriei publice; |
30. |
consideră că politica bugetară trebuie să convertească, preponderent prin realocare, economiile disponibile în cheltuieli de investiții pentru stimularea creșterii economice (cum ar fi investițiile în cercetare și dezvoltare, modernizarea bazei industriale, dezvoltarea unei economii mai inteligente, mai ecologice și mai competitive a UE și abordarea provocărilor puse de sistemul de educație); |
31. |
subliniază că o proporție substanțială din cheltuielile publice și sociale pot fi cheltuieli productive, dacă sunt direcționate înspre proiecte cu un impact benefic asupra acumulării de capital fizic și uman, precum și asupra promovării inovației; subliniază necesitatea de a controla creșterea gradului de îndatorare pentru a garanta că valorile în creștere ale ratelor dobânzilor nu sufocă cheltuielile sociale de importanță majoră; subliniază că din cauza resurselor tot mai limitate, calitatea cheltuielilor din sectorul public trebuie îmbunătățită ca factor esențial; |
32. |
subliniază că „amortizoarele sociale” reprezentate de regimurile de protecție socială s-au dovedit deosebit de eficiente pe timp de criză; subliniază că stabilitatea finanțelor publice reprezintă o condiție esențială pentru a garanta repetarea acestei situații și în viitor; |
33. |
observă că sustenabilitatea pe termen lung a sistemelor obligatorii de pensii depinde nu numai de evoluția demografică, ci și de productivitatea populației active (care influențează rata de creștere potențială), vârsta efectivă de pensionare, precum și de proporția din PIB dedicată finanțării respectivelor sisteme de pensii; subliniază, de asemenea, că consolidarea finanțelor publice și reducerea datoriei și a nivelului deficitului sunt factori importanți pentru asigurarea sustenabilității; |
34. |
observă că schimbările demografice, în special îmbătrânirea populației, sugerează necesitatea reformării, la anumite intervale de timp, a sistemelor publice de pensii din mai multe state membre, în special în ceea ce privește baza de contribuții, pentru a menține sustenabilitatea acestora din punct de vedere financiar; |
35. |
observă că costurile datoriei cresc atunci când ratele reale ale dobânzii sunt superioare ratelor de creștere ale PIB-ului și că piețele consideră riscul ca fiind mai ridicat atunci când gradul de îndatorare este ridicat; |
36. |
consideră că nivelul ratelor dobânzii asociate împrumuturilor de stat reflectă modul în care piețele apreciază sustenabilitatea datoriei unui stat membru; |
37. |
observă că împrumuturile mai scumpe se datorează deficitelor în creștere, parțial datorită faptului că piețele evaluează riscurile la un nivel mai ridicat în cazul în care gradul de îndatorare crește mai rapid decât dezvoltarea economică și capacitatea de rambursare a împrumuturilor; |
38. |
subliniază faptul că criza financiară actuală a indicat în cel mai clar mod legătură directă dintre stabilitatea piețelor financiare și sustenabilitatea finanțelor publice; subliniază, în acest context, necesitatea adoptării unei legislații consolidate și integrate de supraveghere a piețelor financiare care ar trebui să includă mecanisme solide de protecție a consumatorilor și investitorilor; |
39. |
solicită Comisiei să inițieze studii care să evalueze calitatea datoriei publice a statelor membre; |
40. |
observă că credibilitatea finanțelor publice în cadrul statelor membre necesită guvernanță statistică efectivă și cu adevărat independentă, precum și supraveghere adecvată din partea Comisiei; |
41. |
sugerează Comisiei, îndeosebi, să evalueze efectele cheltuielilor fiscale angajate de către statele membre pentru relansarea propriilor economii, din punct de vedere al impactului asupra producției, veniturilor publice și al stimulării și protejării și ocupării forței de muncă, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung; |
42. |
observă că pactul de stabilitate și de creștere reprezintă și în prezent coloana vertebrală în ceea ce privește asigurarea disciplinei în vederea atingerii sustenabilității pe termen lung a finanțelor publice și că statele membre ar trebui să înregistreze excedente la bugetul de stat în „perioadele favorabile” și deficite doar în „perioadele nefavorabile”; |
43. |
subliniază că atacurile speculative recente împotriva câtorva economii europene au avut drept țintă principală moneda euro în sine și convergența economică europeană; în acest sens, își exprimă încrederea că problemele europene necesită soluții europene, care ar trebui să ofere modalități interne de evitare a oricărui risc de neîndeplinire a obligațiilor prin îmbinarea disciplinei fiscale naționale cu mecanismele de susținere financiară în ultimă instanță; |
44. |
solicită reținerea deficitului structural drept unul dintre indicatorii capabili să determine sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice; |
45. |
consideră strategia reînnoită pentru creștere economică și locuri de muncă drept factor cheie în vederea sustenabilității finanțelor publice în Uniunea Europeană; consideră că economia Uniunii Europene, și în special baza industrială, trebuie modernizată; solicită realocarea unei părți din bugetul UE și al statelor membre spre investiții majore în cercetare și inovație; subliniază că noua strategie Europa 2020 are nevoie de instrumente obligatorii pentru a avea succes; |
46. |
subliniază necesitatea monitorizării constante a sustenabilității finanțelor publice la nivelul statelor membre ale UE pentru a evalua nivelul provocărilor pe termen lung; subliniază, de asemenea, necesitatea publicării regulate de informații privind obligațiile sectorului public și ale sistemelor de securitate socială, cum ar fi pensiile, de exemplu; |
47. |
solicită Comisiei să aibă în vedere reducerea deficiențelor de sustenabilitate pe termen lung a finanțelor publice, ca parte esențială a strategiei UE-2020; |
48. |
solicită statelor membre ca, după reducerea deficiențelor de sustenabilitate să diminueze și raportul dintre datorie și PIB la maxim 60 %; |
49. |
observă că diferențele dintre ratele dobânzilor pe piețele de capital reprezintă indicatorul principal al solvenței statelor membre; |
50. |
își exprimă îngrijorarea profundă cu privire la neconcordanțele privind calitatea statisticilor care poate fi observată în cadrul UE, în general, și în zona euro, în special; |
51. |
subliniază că sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice este, de asemenea, legată în mod fundamental de bugetul UE și finanțarea lui; |
52. |
subliniază rolul pozitiv al bugetului UE, deși destul de limitat de CFM, în reducerea efectelor crizei prin finanțarea planului european de redresare și prin redirecționarea fondurilor către domeniile prioritare în această privință; cu toate acestea, regretă lipsa unei coordonări adecvate între politicile economice și fiscale ale statele membre pentru a combate criza economică și financiară, precum și pentru a asigura sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice; |
Dimensiunea socială și ocupațională a strategiei de ieșire din criză
53. |
observă că creșterea șomajului și a datoriei publice, precum și diminuarea creșterii, cauzate de criza economică, constituie un impediment pentru realizarea obiectivului unor finanțe publice sustenabile; ia act de faptul că se impune ca statele membre să procedeze la o consolidare financiară și să îmbunătățească lichiditatea finanțării publice în vederea reducerii costurilor datoriei, însă subliniază necesitatea de a face acest lucru într-un mod echilibrat și într-un termen rezonabil, ținând seama de circumstanțele specifice din statele membre; atrage atenția totuși asupra faptului că reducerile fără discernământ aplicate investițiilor publice, cercetării, educației și dezvoltării au consecințe negative asupra perspectivelor de creștere, ocupare a forței de muncă și incluziune socială și, de aceea, consideră că investițiile pe termen lung în aceste domenii trebuie să fie susținute în continuare și, dacă este cazul, intensificate; |
54. |
subliniază că redresarea actuală continuă să fie fragilă, iar șomajul crește în continuare în majoritatea statelor membre, ceea ce afectează grav în special tinerii; are ferma convingere că nu poate fi anunțat sfârșitul crizei economice înainte ca șomajul să scadă considerabil și durabil și scoate în evidență faptul că statele-providență europene și-au demonstrat valoarea oferind stabilitate și contribuind la redresare; |
55. |
consideră că este esențială o evaluare corespunzătoare a efectelor sociale și ocupaționale ale crizei și definirea, la nivelul UE, a unei strategii de ieșire din criză bazate pe sprijinirea ocupării forței de muncă, a formării, a investițiilor care conduc la o activitate economică intensă, pe creșterea competitivității și a productivității întreprinderilor, în special a IMM-urilor, precum și pe relansarea industriei, asigurând tranziția acesteia către o economie sustenabilă competitivă; consideră că aceste obiective ar trebui să se afle în centrul strategiei pentru Europa 2020; |
56. |
consideră că strategia de redresare economică nu ar trebui în nici un caz să reproducă dezechilibrele structurale și inegalitatea profundă a veniturilor, care încetinesc productivitatea și competitivitatea economiei, ci ar trebui să introducă reformele necesare pentru depășirea acestor dezechilibre; este de părere că măsurile financiare și fiscale luate de statele membre ar trebui să păstreze nivelul salariilor, al pensiilor, al ajutoarelor de șomaj și al puterii de cumpărare a familiilor, fără să pună în pericol sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice sau capacitatea statelor membre de a presta servicii publice indispensabile pe viitor; |
57. |
observă că îmbătrânirea populației prevăzută în deceniile următoare reprezintă o provocare fără precedent pentru statele UE; consideră, prin urmare, că măsurile de combatere a crizei nu ar trebui, în principiu, să provoace consecințe pe termen lung pentru finanțele publice și să constituie o povară prea grea pentru generațiile viitoare, nevoite să ramburseze datoriile actuale; |
58. |
subliniază importanța asocierii redresării economice cu politici care să vizeze combaterea șomajului structural, în special în rândul tinerilor, persoanelor în vârstă, persoanelor cu handicap și femeilor, pentru a crește numărul de locuri de muncă de calitate, sporind astfel nivelul productivității muncii și a investițiilor; în acest sens, consideră importante politicile de îmbunătățire a calității capitalului uman, precum educația sau politicile de sănătate care vizează dezvoltarea unei forțe de muncă mai productive și mai durabile și politicile care vizează prelungirea duratei vieții profesionale; invită statele membre și Comisia Europeană să își consolideze politicile și măsurile pentru ocuparea forței de muncă și piața muncii, prin situarea acestora în centrul strategiei pentru Europa 2020; |
Impactul schimbărilor demografice și strategia pentru ocuparea forței de muncă
59. |
consideră că sustenabilitatea finanțelor publice depinde în mare măsură de capacitatea de creștere a nivelului de ocupare a forței de muncă pentru a face față problemelor demografice și bugetare, în special cu privire la sustenabilitatea sistemelor de pensii; consideră că capitalul uman european existent poate fi sprijinit pe termen mediu prin implementarea de politici adecvate în materie de migrație, care să prevadă integrarea pe piața muncii a migranților și drepturi cetățenești depline pentru aceștia; |
60. |
subliniază că nivelurile crescute de ocupare a forței de muncă sunt esențiale pentru ca UE să facă față îmbătrânirii populației și scoate în evidență faptul că participarea ridicată pe piața muncii este o condiție prealabilă pentru creșterea economică, integrarea socială și o economie de piață socială sustenabilă și competitivă; |
61. |
consideră că strategia pentru Europa 2020 trebuie să se concretizeze într-un „pact pentru politica economică, ocupațională și socială” care vizează susținerea competitivității economiei europene și axat pe integrarea tuturor pe piața muncii, care să protejeze cel mai bine cetățenii de excluziunea socială; subliniază faptul că toate politicile ar trebui să se sprijine reciproc pentru a realiza sinergii pozitive; consideră că strategia ar trebui să se bazeze pe linii directoare, iar acolo unde este posibil pe indicatori și repere măsurabile și comparabile la nivel național și la nivelul UE; |
Sustenabilitatea sistemelor de protecție socială
62. |
consideră că una dintre reacțiile necesare în fața consecințelor crizei financiare, economice și sociale și a provocărilor generate de schimbările demografice și de globalizare constă în coordonarea politicii privind finanțele publice la nivelul UE și orientarea acesteia către creșterea sustenabilă, crearea de locuri de muncă de calitate și adoptarea reformelor necesare pentru asigurarea viabilității sistemelor de protecție socială; |
63. |
observă că echilibrul pe termen lung al sistemelor de pensii reglementate depinde nu numai de evoluția demografică, ci și de productivitatea forței de muncă active, care influențează rata de creștere potențială și cota din PIB alocată finanțării acestor sisteme de pensii; |
64. |
subliniază importanța Cărții verzi a reformei pensiilor, care va fi prezentată curând, și consideră că este esențial să se creeze sisteme de pensii bine diversificate, sustenabile, sigure, cu surse diferite de finanțare, bazate pe performanța pieței muncii sau a piețelor financiare și care ar putea îmbrăca forma sistemelor de pensii constituite de întreprinderi și susținute printr-un pilon public, unul suplimentar, pus la dispoziție de angajatori și unul individual, iar aceste sisteme ar trebui încurajate din punct de vedere contractual și fiscal; recunoaște, prin urmare, importanța cunoașterea funcționării sistemelor de pensii de către cetățenii UE; |
65. |
subliniază că, pe termen lung, obligațiile implicite de pensii reprezintă cele mai mari părți ale datoriei publice și că statele membre ar trebui să publice în mod regulat informații privind obligațiile lor implicite de pensii, după metodologia stabilită de comun acord; |
66. |
consideră că necesitatea, în contextul actual, a unor finanțe publice sustenabile și a unor sisteme adecvate de protecție și integrare socială presupune creșterea calității și eficienței administrației publice și a cheltuielilor publice, iar statele membre ar trebui încurajate să aibă în vedere măsuri pentru a garanta repartizarea mai echitabilă a îndatoririlor fiscale prin reducerea fermă și progresivă a presiunii fiscale asupra muncii și asupra IMM-urilor; consideră că acest lucru ar putea contribui la reducerea sărăciei, garantarea coeziunii sociale și la promovarea creșterii și productivității economice, factor central al competitivității și sustenabilității modelului economic și social european. |
*
* *
67. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, BCE și guvernelor statelor membre. |
(1) JO C 16 E, 22.1.2010, p. 8.
(2) Texte adoptate, P6_TA(2009)0123.
(3) Texte adoptate, P6_TA(2009)0013.
(4) Texte adoptate, P6_TA(2008)0357.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/120 |
Joi, 20 mai 2010
Contribuția politicii de coeziune la realizarea obiectivelor de la Lisabona și a obiectivelor UE 2020
P7_TA(2010)0191
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la contribuția politicii de coeziune la atingerea obiectivelor de la Lisabona și a obiectivelor Strategiei UE 2020 (2009/2235(INI))
2011/C 161 E/18
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 174- 178,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune (1),
având în vedere Decizia 2006/702/CE a Consiliului din 6 octombrie 2006, referitoare la orientările strategice comunitare în materie de coeziune (2),
având în vedere rezoluția din 24 martie 2009 privind „Punerea în aplicare a Regulamentului privind fondurile structurale 2007-2013: rezultatele negocierilor privind strategiile naționale de coeziune și programele operaționale” (3),
având în vedere comunicarea Comisiei din 16 august 2007, intitulată „Regiuni europene competitive datorită cercetării și inovării – O contribuție în favoarea consolidării creșterii și a îmbunătății cantitative și calitative a locurilor de muncă” (COM(2007)0474),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 14 noiembrie 2007 privind „Inovarea din cadrul regiunilor ca rezultat al politicii de coeziune” (SEC(2007)1547),
având în vedere comunicarea Comisiei intitulată „Cooperarea pentru creștere și locuri de muncă - Un nou început pentru Strategia de la Lisabona” (COM(2005)0024),
având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei, intitulat „Document de evaluare a Strategiei de la Lisabona” (SEC(2010)0114),
având în vedere comunicarea Comisiei din 11 decembrie 2007, intitulată „Statele membre și regiunile pun în aplicare Strategia de la Lisabona pentru creștere și locuri de muncă, prin intermediul politicii de coeziune a UE, 2007-2013” (COM(2007)0798),
având în vedere comunicarea Comisiei din 14 mai 2008 privind rezultatele negocierilor referitoare la strategiile și programele din domeniul politicii de coeziune pentru perioada de programare 2007-2013 (COM(2008)0301),
având în vedere comunicarea Comisiei din 21 decembrie 2009 privind cel de-al 20-lea raport anual privind punerea în aplicare a fondurilor structurale (2008) (COM(2009)0617),
având în vedere evaluările ex-post ale perioadei de programare 2000-2006,
având în vedere documentul de lucru al Comisiei din 24 noiembrie 2009 referitor la consultarea privind viitoarea strategie „UE 2020” (COM(2009)0647),
având în vedere concluziile reuniunii neoficiale a Consiliului European din 11 februarie 2010,
având în vedere consultarea publică lansată de Comisie privind Strategia UE 2020 și rezultatul acesteia (SEC(2010)0116),
având în vedere propunerea Comisiei din 3 martie 2010, intitulată „Europa 2020. O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii” (COM(2010)2020),
având în vedere raportul strategic al Comisiei din 31 martie 2010 privind promovarea unei dezbateri referitoare la coeziune în cadrul UE,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare regională (A7–0129/2010),
A. |
întrucât, ținând cont de faptul că obiectivul principal al politicii de coeziune constă în reducerea disparităților dintre nivelurile de dezvoltare ale diferitelor regiuni și a întârzierii de dezvoltare a regiunilor defavorizate și a insulelor (inclusiv zonele rurale), din 2007, reglementările privind fondurile structurale includ o alocare obligatorie de fonduri în favoarea obiectivelor de la Lisabona pentru UE-15, și întrucât un mecanism similar de alocare neobligatorie de fonduri este aplicat de către UE-12, vizând utilizarea resurselor politicii de coeziune pentru sporirea atractivității statelor membre și a regiunilor acestora și pentru consolidarea creșterii economice și a locurilor de muncă; |
B. |
întrucât – în special în timpul recesiunii curente – politica de coeziune este unul dintre instrumentele principale de promovare a creșterii economice, a competitivității și a locurilor de muncă în UE datorită inclusiv stabilității valorii finanțărilor pentru programele și politicile pe termen lung, sistemului descentralizat de gestionare aplicat și integrării priorităților comunitare de dezvoltare durabilă în rândul obiectivelor sale principale; |
C. |
întrucât două treimi din investițiile în sectorul public din UE provin de la nivelurile regional și local, autoritățile regionale și locale concentrează adesea competențe politice substanțiale și sunt actori principali în realizarea atât a Strategiei de la Lisabona curente, cât și a viitoarei Strategii UE 2020; |
D. |
întrucât politica de coeziune și Strategia UE 2020 ar trebui integrate deoarece politica de coeziune este inclusă în Tratatul de la Lisabona în vederea promovării creșterii economice, a competitivității și a nivelului de ocupare a forței de muncă, acestea fiind obiective esențiale ale Strategiei; |
E. |
întrucât, la fel ca Strategia de la Lisabona, Strategia UE 2020 propusă nu reflectă într-o măsură suficientă nivelurile diferite de dezvoltare a regiunilor și a statelor membre și, prin urmare, nu se focalizează îndeajuns asupra coeziunii economice în UE extinsă, |
Politica de coeziune și Strategia de la Lisabona
1. |
observă că, în alocările din cadrul programului pentru 2007-2013, aproximativ 228 miliarde de euro au fost alocate priorităților stabilite la Lisabona pe o perioadă de 7 ani; subliniază că alocările totale, inclusiv în UE-12 au depășit procentele propuse; |
2. |
remarcă faptul că alocările variază semnificativ între statele membre și între obiective; subliniază că nu există o politică unică pentru toate domeniile și că elaborarea unei astfel de politicii ar conduce la o lipsă de implicare și de identificare cu orice strategie de creștere economică și ar duce la o aplicare insuficientă a acesteia; |
3. |
reamintește că, deja în perioada 2000-2006, în pofida absenței unui mecanism de alocare, legătura dintre programele politicii de coeziune și Strategia de la Lisabona a fost puternică, cu investiții de 10,2 miliarde de euro în cercetare și inovare; |
4. |
consideră că Strategia de la Lisabona inițială, bazată exclusiv pe metoda coordonării, nu a putut atinge, din punct de vedere structural, obiectivele declarate și că adevăratele rezultate au fost realizate doar atunci când aceasta a fost corelată cu politica de coeziune; subliniază faptul că această greșeală trebuie evitată în strategia UE 2020 propusă; |
5. |
regretă că, din cauza începerii cu întârziere a programelor și a lipsei ulterioare de date referitoare la cheltuieli, corespondența dintre alocările programului și cheltuielile reale nu poate fi verificată în această etapă, iar corectitudinea investițiilor de la Lisabona nu poate fi evaluată, în special în ceea ce privește programarea în țările mai puțin dezvoltate; salută publicarea raportului strategic al Comisiei și solicită desfășurarea unei dezbateri inter-instituționale la nivel înalt pe această bază pentru a analiza contribuția politicii de coeziune la obiectivele de la Lisabona și pentru a evalua relațiile ulterioare; |
6. |
critică absența unei evaluări generale a impactului cheltuielilor legate de coeziune asupra dezvoltării regionale; solicită Comisiei să evalueze impactul teritorial al alocării fondurilor structurale pentru Strategia de la Lisabona și să evalueze dacă acest sistem contribuie în mod real la o dezvoltare regională echilibrată și coerentă; |
7. |
recunoaște că o evaluare eficientă trebuie să se bazeze pe indicatori care permit compararea și combinarea datelor între regiuni; solicită Comisiei să elaboreze o propunere pentru indicatorii de evaluare înainte de 2012 pentru a furniza modalitățile de a măsura impactul produs în ceea ce privește, de asemenea, cantitatea și calitatea, și să efectueze modificările necesare pentru următoarea perioadă de programare; |
8. |
regretă că, deși obiectivele principale ale Agendei de la Lisabona includeau inițial creștere economică, ocupare a forței de muncă și coeziune socială, relansarea Strategiei în 2005 a prezentat un program mai puțin ambițios; |
9. |
consideră că absența unei guvernanțe puternice la mai multe niveluri este una dintre limitele principale ale Strategiei de la Lisabona, alături de implicarea insuficientă a autorităților regionale și locale și a societății civile în elaborarea, aplicarea, prezentarea și evaluarea strategiei; recomandă integrarea mai puternică a acestora în toate etapele; |
10. |
subliniază că, atunci când a fost aplicat principiul parteneriatului în Strategia de la Lisabona, acesta a crescut sentimentul de asumare a obiectivelor de către autoritățile locale și regionale, precum și de către părțile implicate economic și social și a asigurat investiții mai durabile; invită Comisia să monitorizeze în mod mai eficient punerea în aplicare a principiului parteneriatului în statele membre; |
11. |
constată că regiunile și orașele europene joacă un rol fundamental în punerea în aplicare a Strategiei de la Lisabona, fiind actori-cheie în domeniile inovării, cercetării și educației; subliniază că acestea realizează peste o treime din totalul investițiilor publice din UE și concentrează tot mai mult cheltuielile din fondurile structurale la nivelul obiectivelor de creștere economică și de ocupare a forței de muncă; |
12. |
subliniază faptul că nivelul regional și local, în special, are un rol esențial de jucat ca interfață pentru nenumărații agenți economici și sociali care trăiesc și produc în Europa, în special IMM-urile, și ca platformă de promovare a educației și formării profesionale, a cercetării, inovării și dezvoltării; |
13. |
deplânge slaba sinergie care a existat, în cadrul strategiei, între cadrele naționale strategice de referință și programele naționale de reformă; recomandă stabilirea unui dialog mai intens și mai regulat la toate nivelurile, inclusiv la nivel comunitar, între administrațiile responsabile de politica de coeziune și de Strategia de la Lisabona/Strategia UE 2020 și partenerii corespunzători din cadrul comisiei de monitorizare; |
14. |
apreciază rezultatele obținute până în prezent cu ajutorul instrumentelor de inginerie financiară și datorită cooperării cu BEI în promovarea inovării și cercetării prin forme regenerabile de finanțare și subliniază necesitatea unei relații mai bune între diferitele instrumente de finanțare ale UE și cele ale BEI; recunoaște potențialul acestora de ameliorare a investițiilor și solicită consolidarea lor, în special a instrumentelor JEREMIE și JESSICA, pentru a asigura un sprijin mai bun acordat activității comerciale și IMM-urilor; recomandă ca regulile care guvernează aceste instrumente să fie simplificate pentru a permite utilizarea acestora într-o măsură mai mare de către beneficiari; |
Politica de coeziune și UE 2020
15. |
salută dezbaterea privind strategia UE 2020; subliniază că această strategie, care urmărește stabilirea condițiilor-cadru pentru o creștere economică stabilă, pentru crearea de locuri de muncă în Europa și pentru realizarea tranziției spre o economie sustenabilă, este o strategie pe termen lung și aderă la prioritățile identificate; subliniază necesitatea dezvoltării în viitor a unei abordări a coeziunii teritoriale, atât de necesară în Europa, prin prisma unei guvernanțe la mai multe niveluri; |
16. |
regretă faptul că această strategie a fost propusă înainte de încheierea revizuirii actualei Strategii de la Lisabona; recomandă insistent Comisiei să pregătească o evaluare rapidă a problemelor existente la nivelul punerii în aplicare a Strategiei de la Lisabona; subliniază faptul că recomandările acestui raport parlamentar ar trebui incluse în versiunea finală a noii strategii; |
17. |
subliniază necesitatea asigurării unei infrastructuri eficiente și extinse prin modernizarea sistemelor de transport, introducerea unor modalități de transport nepoluante, îmbunătățirea accesului la apa potabilă și la sistemele de canalizare și de gestiune a deșeurilor, introducerea unui mod de gestiune a mediului mai eficient și asigurarea unei utilizări sustenabile a resurselor naturale și a energiilor regenerabile în vederea dezvoltării economice și a consolidării coeziunii; |
18. |
îndeamnă UE să adopte dispoziții specifice și să ia măsurile adecvate pentru a răspunde nevoilor regiunilor cu un handicap natural sau demografic grav sau permanent, cum ar fi zonele de coastă, insulele, zonele muntoase, regiunile transfrontaliere și ultraperiferice, bazându-se pe temeiul juridic oferit de noul Tratat de la Lisabona în ceea ce privește coeziunea teritorială; |
19. |
apreciază faptul că propunerea ia în considerare dimensiunea socială, dar subliniază că pilonul economic deține rolul central în ceea ce privește crearea de locuri de muncă și, prin urmare, este esențial să se finalizeze piața internă liberă, deschisă și funcțională, care să permită întreprinderilor să reacționeze cu flexibilitate la tendințele macroeconomice; subliniază că recenta criză a demonstrat că nicio strategie care are drept scop dezvoltarea nu poate neglija obiectivele de protecție socială, acces la servicii, combaterea sărăciei și marginalizării sociale și crearea de locuri de muncă de calitate; |
20. |
salută apelul pentru crearea unor locuri de muncă mai durabile și mai inteligente, dar recunoaște că un model economic nou ar putea conduce la o distribuție inegală a costurilor și beneficiilor între statele membre și regiunile acestora și, pentru a se evita o astfel de situație, îndeamnă Uniunea să își asume responsabilitatea și să identifice principalele domenii de acțiune-cheie în care, în conformitate cu principiul subsidiarității, intervenția la nivel european este cea mai adecvată opțiune pentru a obține cele mai bune rezultate pentru toți; |
21. |
subliniază că cercetarea și inovarea sunt instrumente esențiale pentru dezvoltarea UE și că acestea pot să-i sporească competitivitatea în fața provocărilor globale; consideră că trebuie să existe o investiție regulată în aceste domenii, precum și o evaluare regulată a progreselor realizate pe baza rezultatelor obținute; îndeamnă, în acest sens, la o mai bună coordonare a fondurilor structurale cu programul-cadru pentru a maximiza în viitor beneficiile rezultate ca urmare a investiției în cercetare și inovare și pentru a contribui la dezvoltarea unor centre de inovare regionale în interiorul statelor membre și între acestea; |
22. |
are convingerea că educația și formarea sunt condițiile prealabile esențiale pentru dezvoltarea UE și că acestea pot spori competitivitatea UE în contextul provocărilor mondiale; consideră că trebuie asigurată o finanțare regulată în acest domeniu și că trebuie evaluat în mod periodic progresul realizat în ceea ce privește realizarea obiectivelor; |
23. |
recunoaște că structura stabilită a obiectivelor politicilor structurale s-a dovedit a fi un succes în primii cinci ani; solicită, din motive de fiabilitate a programării, perpetuarea acestei structuri, precum și menținerea principiului gestionării partajate; recunoaște că o modificare a conținuturilor obiectivului ar putea fi necesară pentru adaptarea acestuia la obiectivele strategiei Europa 2020; |
24. |
constată că deficiențele la nivelul infrastructurii, în special în zonele rurale, variază în continuare în mod considerabil în Europa, blocând potențialul de dezvoltare a acesteia și buna funcționare a pieței interne; subliniază importanța cooperării transfrontaliere în această privință și consideră că trebuie create condiții de concurență echitabile în transport, energie, telecomunicații și infrastructura informatică, care trebuie să fie incluse în strategie și să reprezinte în continuare o parte vitală a politicii de coeziune; |
25. |
recunoaște că bugetul UE trebuie să joace un rol central în realizarea obiectivelor Strategiei UE 2020; consideră că politica de coeziune este un mecanism eficient pentru realizarea Strategiei UE 2020, datorită obiectivului său strategic, condiționării puternice și obligatorii, intervențiilor personalizate, precum și monitorizării și asistenței tehnice; |
26. |
constată că, în special în ceea ce privește accesul la servicii în bandă largă, în zonele rurale există carențe majore care trebuie depășite, în conformitate cu obiectivul declarat în Agenda digitală, pentru a sprijini dezvoltarea economică durabilă a acestor regiuni; |
27. |
salută recunoașterea rolului fondurilor structurale în realizarea obiectivelor UE 2020; cu toate acestea, subliniază că politica de coeziune nu este doar o sursă de alocări financiare stabile, ci reprezintă și un instrument puternic pentru dezvoltarea economică a tuturor regiunilor europene. Obiectivele de bază ale acesteia (depășirea disparităților dintre regiuni și introducerea unei reale coeziuni economice, sociale și teritoriale în Europa), precum și principiile sale (o abordare integrată, o guvernanță la mai multe niveluri și un parteneriat real) sunt elemente complementare esențiale pentru succesul strategiei și ar trebui să fie integrate în cadrul acesteia; |
28. |
subliniază că o politică de coeziune puternică și bine finanțată, cuprinzând toate regiunile Europene, trebuie să fie un element esențial al Strategiei UE 2020; consideră că această politică, cu abordarea sa orizontală, este o condiție prealabilă pentru atingerea obiectivelor UE 2020, precum și pentru obținerea coeziunii sociale, economice și teritoriale a UE; respinge toate încercările de a renaționaliza politica de coeziune și solicită ca dimensiunea regională să fie pe deplin sprijinită la revizuirea bugetului UE; |
29. |
subliniază faptul că definirea în timp util a mecanismelor de realizare este de o importanță esențială pentru succesul Strategiei UE 2020; |
30. |
subliniază că politica de coeziune nu este subordonată Strategiei UE 2020; subliniază că, deși prioritățile politicii de coeziune ar trebui armonizate cu obiectivele UE 2020, ar trebui permisă suficientă flexibilitate pentru a putea ține seama de specificitățile regionale și pentru a sprijini regiunile mai slabe și cu nevoi mai importante pentru a depăși dificultățile socio-economice, handicapurile naturale și a reduce disparitățile; |
31. |
solicită un sistem de guvernanță îmbunătățit în cadrul Strategiei UE 2020, în comparație cu Strategia de la Lisabona; recomandă elaborarea și aplicarea acestuia, prin utilizarea fondurilor de coeziune și structurale, în conformitate cu principiul de guvernanță la mai multe niveluri pentru a asigura implicarea într-o măsură mai mare a autorităților locale și regionale și a părților interesate ale societății civile; subliniază faptul că această implicare ar trebui să includă adoptarea de acorduri de guvernanță la mai multe niveluri; |
32. |
consideră că Strategia UE 2020 trebuie să fie parte integrantă a procesului de îndeplinire a obiectivului de coeziune teritorială, inclus ca obiectiv nou în Tratatul de la Lisabona; consideră că potențialul inițiativelor locale în domeniul cooperării transfrontaliere pentru sporirea coeziunii teritoriale nu a fost încă suficient exploatat; invită Comisia să definească rolul macroregiunilor într-un mod mai detaliat în propunerile sale pentru viitoarele acorduri de cooperare teritorială; |
33. |
subliniază faptul că o dimensiune teritorială mai puternică a strategiei, ținând seama de caracteristicile și de diferitele niveluri de dezvoltare ale regiunilor europene, cu implicarea directă a autorităților regionale și locale, precum și a partenerilor, în conformitate cu Regulamentul privind fondurile structurale, în planificarea și aplicarea programelor relevante, va conduce la o mai mare asumare a obiectivelor acesteia la toate nivelurile și va asigura o conștientizare mai bună a obiectivelor și rezultatelor la fața locului; de asemenea, regiunile trebuie susținute în continuare prin dezvoltarea de instrumente financiare inovatoare astfel încât rolul lor în atingerea obiectivelor Strategiei de la Lisabona să fie continuat; |
34. |
subliniază importanța cunoașterii teritoriului la nivel local și regional pentru îndeplinirea obiectivelor Strategiei UE 2020; în acest scop, consideră că este esențial să se asigure furnizarea de statistici comune, precum și capacitatea de citire a indicatorilor, atât la nivel local, cât și la nivel regional; |
35. |
atrage atenția asupra rolului-cheie jucat de orașele în atingerea obiectivelor UE 2020; solicită ca experiența și contribuția acestora să fie luate în calcul la punerea în aplicare a priorităților UE 2020, în special în ceea ce privește schimbările climatice, integrarea socială, evoluțiile demografice și investițiile în domeniul dezvoltării economice sustenabile, al energiei, transporturilor, gestionării apelor, îngrijirii medicale, siguranței publice etc.; sprijină proiectul de concluzii al Consiliului, potrivit căruia regiunile trebuie implicate în viitoarea strategie pentru creștere economică și crearea de locuri de muncă; întrucât oricare strategie din acest domeniu trebuie pusă în aplicare în cooperare cu regiunile și orașele, propune ca avizul Comitetului Regiunilor privind Strategia UE 2020 să fie luat în considerare de către Comisie și Consiliu; |
36. |
așteaptă prezentarea de către Comisie a unor propuneri concrete în scopul creării de sinergii între politica de coeziune și politicile sectoriale existente, pe baza unei abordări integrate; recomandă raționalizarea obiectivelor, instrumentelor și procedurilor administrative ale programelor și armonizarea duratei acestora; |
37. |
consideră, cu toate acestea, că Uniunea ar trebui să folosească în continuare, ca principale mecanisme financiare, Fondul de coeziune și fondurile structurale, care dispun de metode de punere în aplicare bine stabilite și operaționale; consideră că nu este necesară crearea de noi fonduri tematice separate pentru a aborda obiectivele UE 2020 și consideră, în schimb, că acestea ar trebui incluse în politicile de coeziune și de dezvoltare rurală; |
38. |
recomandă adoptarea unei abordări simplificate în ceea ce privește utilizarea fondurilor structurale din viitorul cadru de reglementare; subliniază faptul că armonizarea regulilor și a procedurilor, precum și luarea în considerare a celor mai bune practici poate conduce la sisteme simplificate de punere în aplicare și poate încuraja participarea beneficiarilor potențiali în cadrul programelor cofinanțate de UE; |
39. |
recomandă Comisiei reevaluarea anuală a priorităților stabilite în cadrul strategiei UE 2020 în funcție de rezultatele obținute la punerea în aplicare a respectivei strategii, modificarea condițiilor avute în vedere inițial și identificarea de noi priorități în strânsă legătură cu permanentele schimbări locale, regionale și globale; |
40. |
invită Comisia să prezinte Parlamentului cât mai curând posibil un program de lucru structurat pentru punerea în aplicare a strategiei și, în viitor, evaluări clare ale punerii în aplicare; de asemenea, solicită un document de lucru clar, care să stabilească relația dintre strategie și politica de coeziune; |
41. |
consideră că, prin intermediul platformei de monitorizare de la Lisabona, Comitetul Regiunilor ar trebui să continue să monitorizeze progresul pe teren al viitoarei strategii UE 2020 și că ar trebui să li se solicite statelor membre să prezinte, într-un mod structurat, un raport anual cu privire la progresele realizate; |
*
* *
42. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO L 210, 31.7.2006, p. 25.
(2) JO L 291, 21.10.2006, p. 11.
(3) Texte adoptate, P6_TA(2009)0165.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/126 |
Joi, 20 mai 2010
Uniunea pentru Mediterana
P7_TA(2010)0192
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la Uniunea pentru Mediterana (2009/2215(INI))
2011/C 161 E/19
Parlamentul European,
având în vedere Declarația de la Barcelona, adoptată cu ocazia conferinței euro-mediteraneene a miniștrilor afacerilor externe, desfășurată la Barcelona între 27 și 28 noiembrie 1995, prin care se stabilea un parteneriat euro-mediteranean,
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu intitulată „Procesul de la Barcelona: Uniune pentru Mediterana” (COM(2008)0319),
având în vedere aprobarea de către Consiliul European de la Bruxelles de la 13 și 14 martie 2008 a Procesului de la Barcelona: Uniune pentru Mediterana,
având în vedere declarația reuniunii la nivel înalt de la Paris privind Mediterana, desfășurată la Paris, la 13 iulie 2008,
având în vedere declarația finală a reuniunii miniștrilor afacerilor externe ai Uniunii pentru Mediterana, care a avut loc la Marsilia la 3 și 4 noiembrie 2008,
având în vedere declarațiile biroului Adunării parlamentare euro-mediteraneene (APEM) de la Paris (12 iulie 2008), de la Cairo (22 noiembrie 2009) și de la Rabat (22 ianuarie 2010),
având în vedere concluziile reuniunii inaugurale a Adunării Regionale și Locale Euro-mediteraneene (ARLEM) de la Barcelona din 21 ianuarie 2010,
având în vedere declarația finală a reuniunii euro-mediteraneene la nivel înalt a consiliilor economice și sociale și a instituțiilor similare desfășurate la 19 octombrie 2009 la Alexandria,
având în vedere rezoluțiile anterioare referitoare la politica mediteraneană a Uniunii Europene, în special cele din 15 martie 2007 (1) și 5 iunie 2008 (2), precum și Rezoluția referitoare la procesul de la Barcelona: Uniune pentru Mediterana, din data de 19 februarie 2009 (3),
având în vedere concluziile celei de-a doua Conferințe ministeriale euro-mediteraneene privind consolidarea rolului femeilor în societate, desfășurată la Marrakech în perioada 11 și 12 noiembrie 2009,
având în vedere Rezoluția sa din 15 noiembrie 2007 referitoare la consolidarea Politicii europene de vecinătate (4),
având în vedere recomandările comisiilor APEM adoptate în cadrul celei de-a șasea sesiuni plenare, desfășurată la Amman în perioada 13 și 14 martie 2010,
având în vedere recomandarea APEM, adoptată la 13 octombrie 2008 în Iordania și transmisă în cadrul primei reuniuni a miniștrilor afacerilor externe a Procesului de la Barcelona: Uniunea pentru Mediterana de la Marsilia,
având în vedere statutul Secretariatului General al Uniunii pentru Mediterana, adoptat la 3 martie 2010,
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizele Comisiei pentru comerț internațional, precum și ale Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A7-0133/2010),
A. |
întrucât bazinul mediteranean este o regiune care prezintă o importanță esențială pentru UE, iar, într-o lume multipolară și interdependentă, doar marile grupări regionale integrate vor dispune de o capacitate mai mare de a răspunde provocărilor de ordin social, cultural, economic, ecologic, demografic, politic și de securitate; |
B. |
întrucât Uniunea Europeană trebuie să adopte o viziune strategică care să ia în considerare toate aceste provocări în cadrul relațiilor cu vecinii săi sudici și să acorde prioritate dezvoltării sociale, economice și democratice a regiunii; |
C. |
întrucât, în conformitate cu articolul 8 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Uniunea dezvoltă relații privilegiate cu țările învecinate în vederea stabilirii unui spațiu de prosperitate și de bună vecinătate, întemeiat pe valorile Uniunii și caracterizat prin relații strânse și pașnice, bazate pe cooperare; |
D. |
întrucât Uniunea pentru Mediterana (UpM) permite o consolidare mai durabilă a dimensiunii regionale și multilaterale a relațiilor euro-mediteraneene și relansarea unei perspective de edificare a unui spațiu de pace, securitate și prosperitate pentru 800 de milioane de locuitori și oferă cadrul ideal pentru a răspunde provocărilor socioeconomice, a promova integrarea regională și a garanta dezvoltarea comună a statelor partenere; |
E. |
întrucât politica de vecinătate, punând accentul pe aprofundarea relațiilor bilaterale diferențiate, nu poate contribui, doar prin mijloace proprii, la un proces comun de integrare și de reforme importante în această regiune având în vedere, în acest cadru, posibilitatea oferită de înființarea UpM de a consolida complementaritatea dintre politicile bilaterale, pe de o parte, și cele regionale, pe de altă parte, pentru a realiza într-un mod mai eficient obiectivele cooperării euro-mediteraneene - obiective bazate pe recunoașterea reciprocă a unor valori comune, precum democrația, statul de drept, buna guvernare și respectul pentru drepturile omului; întrucât statele membre ar trebui îndemnate să-și asume angajamentul de a pune în aplicare politica europeană de vecinătate (PEV) într-un mod coerent și credibil, în conformitate cu articolul 8 din Tratatul UE; |
F. |
având în vedere necesitatea absolută de a utiliza drept bază realizările Procesului de la Barcelona, deoarece UpM trebuie să consolideze obiectivele și realizările acestui proces în conformitate cu Declarația de la Paris din 13 iulie 2008, și de a nu multiplica și suprapune instrumentele politice și nivelurile instituționale deja existente, astfel încât să se garanteze coerența numeroaselor instrumente implicate în cooperarea euro-mediteraneeană; |
G. |
întrucât, de circa cincisprezece ani, țările mediteraneene cunosc o diversificare rapidă a relațiilor comerciale și economice (de exemplu, cu Rusia, China, Brazilia, statele din Golful Persic), iar societățile lor traversează transformări substanțiale (în ceea ce privește modurile de consum, mobilitatea, tranziția demografică etc.), care nu rămân fără urmări asupra echilibrelor interne, în special teritoriale; |
H. |
întrucât apropierea dintre popoarele mediteraneene nu se poate realiza doar prin intermediul schimburilor culturale limitate, iar Europa își pierde treptat influența culturală asupra partenerilor săi mediteraneeni; |
I. |
având în vedere importanța disparităților tot mai accentuate dintre statele membre ale Uniunii Europene și țările terțe mediteraneene, precum și dificultățile structurale îngrijorătoare de ordin socio-economic și instituțional, care necesită răspunsuri comune ferme în interesul comun al tuturor statelor membre ale UpM; întrucât potențialul de creștere economică al țărilor terțe mediteraneene încurajează această perspectivă; având în vedere necesitatea unei mai bune integrări sud-sud; |
J. |
întrucât contextul regional în care se conturează UpM rămâne marcat de conflicte și tensiuni politice care au subminat și frânat realizarea acesteia de la reuniunea la nivel înalt de la Paris din iulie 2008; întrucât procesul de pace din Orientul Mijlociu se află în prezent într-un punct mort; |
K. |
întrucât efectele crizei economice și financiare s-au alăturat provocărilor politice, economice și sociale care există deja în țările partenere, în special în ceea ce privește problema șomajului; întrucât este în interesul comun al acestor țări și al UE să reducă ratele șomajului din regiune și să ofere cetățenilor, și în special femeilor, tinerilor și populației rurale, o speranță pentru viitor; |
L. |
întrucât reluarea procesului de pace din Orientul Mijlociu și perspectivele concrete ale unei soluții globale și de durată sunt de o importanță primordială pentru dezvoltarea relațiilor euro-mediteraneene, precum și pentru funcționarea armonioasă și punerea în aplicare a proiectelor UpM; |
M. |
întrucât cele două inovații majore al UpM, și anume cea instituțională (copreședinția, comitetul comun permanent, secretariatul general al UpM) și cea operațională (proiecte integratoare), trebuie să funcționeze într-un mod eficient și transparent pentru a îmbunătăți condițiile de viață ale cetățenilor, principalii beneficiari ai acestui proiect; |
N. |
întrucât secretariatul general are drept misiune să devină pivotul central al acestei structuri, iar eficiența sa va depinde de capacitatea personalului de a lucra în mod independent; întrucât prezența unui înalt funcționar israelian și a unui înalt funcționar palestinian care cooperează la nivel regional într-o organizație internațională reprezintă, de altfel, dătător de speranță; |
O. |
întrucât regiunile mediteraneene sunt vizate în mod direct de problematicele transnaționale, cum ar fi dezvoltarea durabilă, siguranța aprovizionării cu energie, fluxurile de migrare, schimburile culturale și turismul, și se confruntă, în egală măsură, cu problematici transfrontaliere, precum gestionarea apei și accesul la apă, poluarea, dezvoltarea rețelelor de transporturi, iar autoritățile locale și regionale constituie, prin urmare, punți de legătură de o importanță determinantă în elaborarea unor politici teritoriale durabile și adaptate la caracteristicile locale, precum și în realizarea de proiecte concrete și bazate pe incluziune; |
P. |
întrucât agricultura constituie o problematică majoră în țările mediteraneene, ca urmare a importanței sale socio-economice, a impactului asupra mediului și a consecințelor sale în materie de echilibru teritorial; |
Q. |
întrucât 60 % din populația mondială care se confruntă cu sărăcia surselor de apă se concentrează în sudul bazinului mediteraneean și în Orientul Mijlociu și, până în 2025, este posibil ca 63 de milioane de persoane să se confrunte cu lipsa apei, potrivit rapoartelor elaborate de PNUD cu privire la lumea arabă și de Planul Albastru; |
R. |
reamintește decizia luată de Conferința Ministerială a UpM organizată la 4 noiembrie 2008 de la Marsilia de a reduce decalajul digital dintre cele două țărmuri ale Mediteranei, care s-a concretizat sub forma propunerii denumite „BB-MED” (bandă largă pentru Mediterana); |
S. |
întrucât, de la reuniunea la nivel înalt de la Paris, proiectele anunțate în cadrul UpM sunt afectate de o subfinanțare globală, care riscă să întârzie implementarea acestora; |
T. |
având în vedere importanța fluxurilor de migrare și a diferitelor provocări pe care acestea le ridică de o parte și de cealaltă a Mediteranei, pe plan uman, social, cultural și economic; |
U. |
întrucât fluxurile de capital constituite de fondurile transferate de emigranți populațiilor de pe malul sudic sunt de o importanță majoră; |
V. |
întrucât recenta intrare în vigoare a Tratatului de Lisabona și schimbările instituționale pe care acesta le-a indus, pe de o parte, și preocupările permanente legate de funcționarea și finanțarea UpM, pe de altă parte, acordă un rol esențial sarcinii Parlamentului European de a urmări îndeaproape evoluțiile UpM pentru a putea contribui astfel la reușita deplină a reuniunii la nivel înalt de la Barcelona, |
1. |
solicită șefilor de stat și de guvern ai UpM, care se vor întâlni la Barcelona la 7 iunie2010, să depună toate eforturile pentru ca, după doi ani dificili, să transforme această reuniune într-o reușită pentru funcționarea instituțiilor UpM și pentru realizarea marilor proiecte și a progreselor înregistrate în toate domeniile cooperării euro-mediteraneene; |
2. |
își exprimă în continuare îngrijorarea - în pofida creării UpM - față de lipsa unei definiții clare a politicii mediteraneene a UE și a unei viziuni strategice pe termen lung pentru dezvoltarea și stabilizarea regiunii; subliniază necesitatea ca procesul de integrare euro-mediteraneană să redevină o prioritate politică pe agenda UE; |
3. |
invită guvernele statelor membre ale UpM să reanalizeze în profunzime și să intensifice dialogul politic; subliniază faptul că respectul și înțelegerea reciprocă reprezintă elemente fundamentale ale acestui dialog și reamintește că promovarea și respectarea democrației, a statului de drept și a drepturilor omului, indiferent dacă este vorba despre cele civile, politice, economice, sociale sau culturale, precum și a drepturilor colective, trebuie înscrise în mod clar în rândul obiectivelor acestei noi inițiative, în special prin consolidarea mecanismelor existente; subliniază, în acest cadru, importanța respectării libertății de exprimare, a celei de gândire și a celei de credință, precum și necesitatea garantării drepturilor minorităților, inclusiv religioase; subliniază că drepturile femeilor, egalitatea de gen și combaterea discriminărilor pe criteriul orientării sexuale necesită o atenție deosebită; își reiterează sprijinul față de organizațiile politice democratice și societatea civilă din sudul bazinului mediteraneean și omagiază activitatea valoroasă a organizațiilor de femei; |
4. |
consideră că tensiunile politice și conflictele regionale din Mediterana nu trebuie să împiedice posibilitatea de a realiza progrese concrete în direcția stabilirii de relații de cooperare sectorială și multilaterale și că doar prin realizarea de mari proiecte integratoare și a unui dialog politic deschis UpM va putea contribui la dezvoltarea unui climat de încredere propice continuării obiectivelor de justiție și securitate comună într-un spirit de solidaritate și pace; subliniază totodată că UpM nu va cunoaște un succes deplin dacă nu vor fi soluționate diferitele conflicte regionale în conformitate cu dreptul internațional, Mediterana devenind astfel un singur țărm de pace; |
5. |
subliniază necesitatea urgentă de a soluționa într-un mod just și durabil conflictul din Orientul Mijlociu și pledează în favoarea unui angajament ferm în acest sens din partea UE și a tuturor țărilor membre ale UpM; își reiterează apelul la reluarea unor negocieri serioase în cadrul procesului de pace pentru a atinge obiectivul coexistenței a două state - un stat palestinian independent, democratic și viabil, și statul israelian, conviețuind în pace, securitate și în interiorul unor frontiere recunoscute de comunitatea internațională; încurajează contribuția importantă pe care Uniunea pentru Mediterana o poate aduce îmbunătățirii relațiilor dintre Israel și Autoritatea Națională Palestiniană, în special prin cooperarea între reprezentanții israelieni și palestinieni din cadrul său; |
6. |
regretă faptul că procesul de decolonizare din Sahara Occidentală nu s-a încheiat încă; |
7. |
salută numirea secretarului general și adoptarea statutului secretariatul general și recomandă, în vederea reuniunii la nivel înalt de la Barcelona, ca definirea arhitecturii instituționale și funcționale a UpM să fie finalizată respectându-se următoarele coordonate:
|
8. |
reamintește că reuniunea la nivel înalt de la Paris a adoptat șase mari sectoare strategice orizontale (protecția civilă, autostrăzile maritime și terestre, depoluarea Mediteranei, planul mediteranean de energie solară, Inițiativa pentru dezvoltarea întreprinderilor în Mediterana și Universitatea Euro-Mediteraneană), majoritatea lor făcând deja obiectul unor proiecte în cadrul parteneriatului Euromed; subliniază, prin urmare, importanța unei evaluări detaliate a programelor regionale și a mijloacelor deja mobilizate în cadrul parteneriatului euro-mediteraneean și își exprimă dorința ca selectarea proiectelor finanțate în cadrul UpM să se bazeze pe criteriul valorii adăugate, atât la nivel regional, cât și local; pledează în favoarea implementării acestor proiecte prioritare; |
9. |
consideră că este esențial ca finanțările proiectelor prevăzute a fi asigurate prin combinarea de fonduri publice cu fonduri private să fie garantate, majorate și mobilizate; în acest cadru:
|
10. |
încurajează încercările de a îmbunătăți mediul economic și juridic al țărilor terțe, declarând prioritară înființarea de instituții financiare subregionale viabile și credibile, capabile să atragă investițiile străine; solicită, de asemenea:
|
11. |
dorește o îmbunătățire a mediului economic și juridic din regiune, garanție esențială pentru viitoarele investiții; insistă asupra obiectivului dezvoltării resurselor umane și a ocupării forței de muncă, în conformitate cu Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului vizând combaterea sărăciei; subliniază că menținerea și dezvoltarea unor servicii publice solide constituie o altă condiție importantă, prealabilă garantării dezvoltării durabile a regiunii; |
12. |
consideră că prin intensificarea unei cooperări economice bilaterale și multilaterale sud-sud s-ar obține beneficii concrete pentru cetățeni și s-ar îmbunătăți climatul politic din regiune; |
13. |
insistă asupra necesității vitale de a dezvolta schimburile sud-sud, acestea reprezentând doar 6 % din schimburile comerciale și, prin urmare, de a acționa în vederea extinderii acordului de la Agadir; reamintește interesul acestor țări de a-și intensifica relațiile și schimburile, astfel încât să devină o zonă economică unită și puternică, atractivă pentru investitori, capabilă să apere interesele regiunii și să stimuleze dezvoltarea acesteia; subliniază că UpM trebuie să faciliteze sarcina de a răspunde la solicitările de asistență tehnică și financiară în vederea promovării integrării economice sud-sud; consideră că extinderea și simplificarea sistemului pan-euro-mediteraneean de cumul de origine ar putea contribui la realizarea acestui obiectiv; |
14. |
subliniază importanța negocierilor în curs privind zona de liber-schimb euro-mediteraneenă și îndeamnă statele membre ale Uniunii pentru Mediterana să depună eforturi în vederea armonizării pozițiilor lor în contextul negocierilor OMC; |
15. |
solicită Comisiei să țină seama, cu ocazia negocierii de acorduri comerciale, de rezultatele studiilor de impact existente, să evalueze efectele sociale și ecologice ale procesului de liberalizare din perspectiva schimbărilor climatice și a crizei economice și sociale și să permită o aplicare progresivă și asimetrică a acestor acorduri, protejând, pe ambele maluri ale Mediteranei, sectoarele de producție similare, pentru care concurența reprezintă riscul cel mai important, având în vedere evoluția procesului de liberalizare; solicită UpM să selecteze proiecte în funcție, în principal, de nevoile sociale și economice, precum și de necesitatea de a reduce impactul asupra mediului; |
16. |
dorește ca acordurile de asociere să fie revizuite ținându-se seama de noile necesități legate de criza financiară, economică și socială și de crizele alimentare și energetice; reamintește că printre obiectivele principale ale creării unei zone euro-mediteraneene de liber-schimb trebuie să se numere în continuare schimburile comerciale în serviciul dezvoltării și al reducerii sărăciei și speră că foaia de parcurs adoptată la summitul ministerial din 9 decembrie 2009 va permite realizarea acestui obiectiv; |
17. |
regretă că aspectele socioeconomice, comerciale și energetice, cum ar fi investițiile străine directe, ocuparea forței de muncă, eficiența energetică, economia informală sau reducerea sărăciei au fost neglijate în Declarația de la Paris și solicită rectificarea acestor aspecte la reuniunea la nivel înalt de la Barcelona; |
18. |
reamintește că politicile în materie de migrație constituie una dintre prioritățile parteneriatului euro-mediteranean și invită statele și instituțiile membre ale UpM să acorde deosebită atenție gestionării coordonate a fluxurilor migratorii; subliniază faptul că edificarea UpM nu poate fi disociată de valorificarea resurselor umane și a schimburilor dintre populațiile din bazinul mediteraneean și încurajează, pe lângă reglementarea fluxurilor și combaterea imigrației ilegale, facilitarea treptată a unei libertăți de deplasare între cele două țărmuri, consolidarea dispozitivelor de integrare a imigranților, elaborarea de politici active în favoarea ocupării forței de muncă și îmbunătățirea condițiilor de exercitare a dreptului la azil; consideră că ar trebui asigurată continuitatea conferinței ministeriale Euromed privind fluxurile migratorii, care a avut loc la Albufeira în perioada 18-19 noiembrie 2007; |
19. |
invită statele membre ale UpM să faciliteze transferurile de fonduri vărsate de emigranți populațiilor din țările lor de origine, acționând în special asupra reducerii costurilor ocazionate de transferurile respective; |
20. |
reamintește importanța celui de-al patrulea capitol al cooperării euro-mediteraneene (referitor la migrație, integrare socială, justiție și securitate), și subliniază necesitatea ca Uniunea pentru Mediterana să promoveze cooperarea în cadrul acestui capitol; |
21. |
insistă asupra importanței strategice a chestiunilor care țin de agricultură, dezvoltare rurală, adaptarea la schimbările climatice, utilizarea rațională a apei și a energiei în țările mediteraneene și solicită ca, printre prioritățile politice, să figureze și cooperarea în domeniul agricol; încurajează statele UpM să realizeze cât mai multe progrese posibil în direcția armonizării pozițiilor lor în cadrul negocierilor OMC și să evolueze către o mai mare convergență a politicilor agricole euro-mediteraneene, în special în ceea ce privește normele sociale adecvate, de siguranță alimentară, fitosanitară și de mediu, precum și normele de calitate ale produselor agroalimentare; consideră că aceste politici vor trebui să integreze cerințele specifice dezvoltării durabile (inclusiv conservarea resurselor naturale), permițând, pe termen lung, apariția unor piețe regionale, luând în considerare totodată situația specială și concurențială a agricultorilor mediteraneeni, precum și necesitatea menținerii unui sector agricol puternic; |
22. |
subliniază necesitatea punerii în aplicare a unei politici agricole regionale, în conformitate cu foaia de parcurs euro-mediteraneeană pentru agricultură, care să mențină producția alimentară locală și siguranța alimentară, să promoveze producția, distribuția și diversificarea produselor tipice mediteraneene, precum și dezvoltarea exploatațiilor mici și mijlocii, și care să fie adaptată la dezvoltarea durabilă; având în vedere insecuritatea alimentară, tot mai accentuată în numeroase țări mediteraneene partenere, invită Comisia să accepte solicitările partenerilor de extindere a măsurilor de salvgardare, precum și aplicarea de proceduri rapide de implementare a acestora în perioadele de criză alimentară; |
23. |
își reiterează sprijinul față de dimensiunea de mediu a UpM și reamintește importanța inițiativei euro-mediteraneane pentru depoluarea Mediteranei; salută, în această privință, lansarea celei de-a doua etape a Programului de investiții pentru eliminarea principalelor surse de poluare din Mediterana - mecanismul de finanțare a elaborării și implementării proiectelor (MeHSIP PPIF); consideră că progresul în domeniul specific al prevenirii poluării marine este de o importanță imediată, iar Mediterana trebuie să facă obiectul unei atenții speciale, având în vedere faptul că este o mare de tip închis; precizează că toate proiectele UpM ar trebui planificate și realizate în consonanță cu programele existente, în special în ceea ce privește Planul de acțiune pentru Mediterana al Programului Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu în vederea Convenției de la Barcelona; |
24. |
invită statele partenere ca, în cadrul proiectelor majore ale UpM în materie de transporturi terestre și maritime, să îmbunătățească infrastructurile pentru a asigura o îmbunătățire a circulației persoanelor și a bunurilor în regiunea mediteraneeană și a încuraja o politică durabilă a transporturilor, luând în considerare cerințele de dezvoltare durabilă, de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră, de eficiență energetică și de intermodalitate; subliniază faptul că astfel de eforturi trebuie depuse, în special, în legătură cu politica de mediu, industrială, de sănătate publică și de amenajare a teritoriului; subliniază necesitatea de a dezvolta proiectele de autostrăzi ale mării pentru a încuraja transferurile modale și a crea căi de navigație comercială sigure, curate și durabile; |
25. |
consideră că prin consolidarea infrastructurilor portuare și de transporturi terestre se poate asigura dezvoltarea economică și contribui la stimularea schimburilor comerciale dintre țările euro-mediteraneene; |
26. |
subliniază necesitatea de a consolida cooperarea în domeniul energiei și face apel la implementarea imediată a unor planuri de dezvoltare, care vor încuraja diferențierea surselor și a rutelor de aprovizionare cu energie electrică, contribuind astfel în mod semnificativ la asigurarea siguranței energetice în regiunea Mediteranei; |
27. |
reamintește potențialul important al surselor de energie regenerabile, în special eoliană și solară, în regiunea euro-mediteraneană; sprijină o implementare rapidă și coordonată a Planului mediteraneean de energie solară, care are drept obiectiv crearea, până în anul 2020, de noi capacități care să producă 20 GW de energie regenerabilă în Mediterana și lansarea unor inițiative industriale precum DESERTEC, precum și adoptarea unei strategii euro-mediteraneene în materie de eficiență energetică; își exprimă dorința ca proiectele să răspundă în mod prioritar nevoilor țărilor furnizoare și subliniază, în această privință, efectele în materie de dezvoltare economică a țărilor partenere pe care le vor avea consolidarea, în special pe țărmul sudic, a infrastructurilor de rețea, instituirea treptată a unei piețe regionale interdependente și crearea unui nou sector industrial consacrat, de exemplu, fabricării de componente solare; |
28. |
solicită promovarea în continuare și acordarea de sprijin inițiativei „Energia solară pentru pace” în cadrul Proiectului de integrare a pieței energetice euro-mediteraneene (MED-EMIP); |
29. |
recomandă ca statele participante la procesul euro-mediteraneean să adere la inițiativa „proiecte urbane inteligente”, prevăzută în Planul strategic privind tehnologiile energetice; |
30. |
sprijină promovarea interconexiunilor trans-euro-mediteraneene din sectoarele energiei electrice, gazelor și petrolului în scopul de a îmbunătăți siguranța aprovizionării cu energie; subliniază că este important să se finalizeze bucla mediteraneeană a energiei electrice și sprijină dezvoltarea unui coridor sudic al gazelor; încurajează utilizarea de fluxuri inversate atunci când această măsură se justifică din punctul de vedere al siguranței, rentabilității și viabilității; |
31. |
subliniază că obiectivele 20-20-20 privind clima vor afecta în mod semnificativ cererea de gaze; astfel, crearea unui Plan de acțiune privind GNL pentru statele membre ale UpM ar spori diversitatea și siguranța aprovizionării, în special pentru țările care depind de un furnizor unic; |
32. |
subliniază importanța progreselor înregistrate cu privire la tehnologiile GNL și investițiile în capacitățile de transport și în terminalele de regazeificare a GNL; subliniază că, pe lângă dezvoltarea infrastructurii, securitatea maritimă reprezintă, de asemenea, o necesitate; |
33. |
subliniază necesitatea urgentă de a dezvolta o cooperare mai strânsă în domeniul protecției civile în Mediterana pentru a lupta împotriva dezastrelor naturale, în special a seismelor, inundațiilor și a incendiilor forestiere; încurajează înființarea unui institut euro-mediteranean al incendiilor forestiere; |
34. |
subliniază importanța dezvoltării, în cadrul UpM, de noi proiecte consacrate învățământului, schimburilor școlare și universitare și cercetării, în calitatea acestora de factori de apropiere a popoarelor de pe cele două țărmuri ale Mediteranei; consideră drept prioritară crearea, cu participarea activă a societății civile, a unui veritabil spațiu euro-mediteranean al învățământului superior, științei și cercetării și, în această privință:
|
35. |
solicită integrarea rapidă în agenda UpM a unor noi proiecte destinate promovării schimburilor culturale și a înțelegerii reciproce între societăți, integrare realizată, în special, prin adoptarea unei strategii euro-mediteraneene în materie de cultură și dezvoltare a dialogului intercultural și interconfesional; încurajează executarea proiectelor Conferinței permanente a audiovizualului mediteraneean (COPEAM), în special a proiectului de înființare a unui post de televiziune euro-mediteraneean, precum și reeditarea unor inițiative încununate de succes, precum Săptămâna arabă și EuroMedScola; salută acțiunea întreprinsă de Biblioteca din Alexandria, Institutul Lumii Arabe și Fundația Anna Lindh, precum și - în mod special - organizarea de către această fundație a zilelor Forumului pentru dialogul intercultural la Barcelona în martie 2010; solicită țărilor și instituțiilor membre ale UpM să-și continue angajamentul asumat față de Alianța Civilizațiilor din cadrul ONU; |
36. |
salută selectarea candidaturii depuse de orașul Marsilia și regiunea Provence la titlul de Capitală europeană a culturii în 2013, pe baza unui proiect cu o puternică dimensiune euro-mediteraneană menită să apropie popoarele de pe cele două țărmuri ale Mediteranei; subliniază misiunea care revine acestui proiect cultural, caracterizat printr-o puternică încărcătură simbolică, de a desfășura acțiuni concrete și novatoare în cadrul dialogului dintre culturile Europei și Mediteranei; |
37. |
subliniază importanța elaborării de politici industriale capabile să crească economiile de scară, sprijinind în același timp întreprinderile mici și mijlocii și consolidând sectoarele de înaltă tehnologie; invită statele membre și instituțiile UpM să joace un rol activ în sprijinirea IMM-urilor, acordând deosebită importanță unor servicii financiare eficiente, precum și asistenței tehnice și administrative, astfel încât să creeze o bază antreprenorială solidă, în special în sectoarele care contribuie la creșterea economică în țările mediteraneene; |
38. |
subliniază faptul că APEM are menirea de a deveni adunarea parlamentară a UpM, garantă a legitimității democratice a acesteia, și își exprimă sprijinul față de propunerea prezentată în cadrul celei de-a șasea sesiuni plenare a APEM, desfășurată la Amman în perioada 13-14 martie 2010, de a schimba denumirea APEM în Adunarea Parlamentară - Uniunea pentru Mediterana (AP-UpM); |
39. |
reamintește competențele de care dispune în procedura bugetară a Uniunii Europene și insistă asupra faptului că este important ca APEM să exercite fără întârziere responsabilități mai importante, asumându-și un rol de consultare și de control democratic în ceea ce privește definirea direcțiilor de activitate, urmărirea periodică a proiectelor inițiate și execuția bugetară; invită diversele comisii competente din cadrul APEM să instituie audierea regulată a secretarului general și a secretarilor generali adjuncți; consideră însă că această responsabilitate va trebui să fie dublată de o îmbunătățire a funcționării și a metodelor de lucru ale APEM, inclusiv de acordarea resurselor umane și financiare necesare, precum și de o mai bună aliniere a activității APEM la activitatea celorlalte instituții din cadrul UpM; salută deciziile adoptate în acest sens în cadrul celei de-a șasea sesiuni plenare a APEM, care a avut loc la Amman în perioada 13-14 martie 2010; |
40. |
salută recenta creare a Adunării Regionale și Locale Euro-Mediteraneene (ARLEM) și îndeamnă la asigurarea unei coordonări eficiente a lucrărilor ARLEM cu cele ale APEM, în special prin organizarea de reuniuni comune sau invitații reciproce adresate membrilor birourilor respective la întâlnirile de lucru; insistă asupra avantajelor oferite de aceste adunări ale reprezentanților aleși de pe cele două țărmuri ale Mediteranei, care favorizează schimburile de bune practici democratice; |
41. |
insistă ca societatea civilă, partenerii sociali și numeroasele rețele profesionale și socioprofesionale dezvoltate în cadrul parteneriatului euro-mediteranean să fie consultate în mod regulat și implicate în activitățile și proiectele UpM și încurajează:
|
42. |
își exprimă satisfacția cu privire la angajamentul, reiterat cu ocazia celei de a doua Conferințe ministeriale euro-mediteraneene pe tema consolidării rolului femeilor în societate (Marrakesh, 11-12 noiembrie 2009), de a promova egalitatea de jure și de facto între femei și bărbați, combaterea violențelor împotriva femeilor și respectarea drepturilor civile, politice, economice, sociale și culturale, atât ale femeilor, cât și ale bărbaților; solicită în mod insistent să se ia măsuri concrete în acest sens și recomandă adoptarea unui proiect în cadrul UpM privind spiritul antreprenorial al femeilor și consolidarea implicării acestora în viața publică; readuce în atenție poziția sa exprimată în mod constant, potrivit căreia respectul față de tradiții și obiceiuri nu poate fi un pretext pentru încălcarea drepturilor fundamentale ale femeii; |
43. |
invită Consiliul, Vicepreședinta Comisiei/Înaltă Reprezentantă a UE, Comisia Europeană și Serviciul european pentru acțiune externă, înființat recent, să depună eforturile necesare pentru a asigura coerența acțiunii UE în participarea la UpM și să implice Parlamentul European în definirea politicii europene; |
44. |
salută recenta integrare în UpM a țărilor din Balcanii de Vest, care sunt candidate la aderarea la UE; |
45. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Președintelui Consiliului Uniunii Europene, Președintelui Comisiei Europene, Vicepreședintei Comisiei/Înaltă Reprezentantă a UE, guvernelor și parlamentelor statelor membre, copreședinției și secretariatului general al UpM, precum și guvernelor și parlamentelor statelor partenere. |
(1) JO C 301 E, 13.12.2007, p. 210.
(2) JO C 285 E, 26.11.2009, p. 39.
(3) JO C 76 E, 25.3.2010, p. 76.
(4) JO C 282 E, 6.11.2008, p. 443.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/136 |
Joi, 20 mai 2010
Necesitatea unei strategii UE pentru Caucazul de Sud
P7_TA(2010)0193
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la necesitatea unei strategii UE pentru Caucazul de Sud (2009/2216(INI))
2011/C 161 E/20
Parlamentul European,
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Caucazul de Sud, inclusiv rezoluția sa din 15 noiembrie 2007 privind consolidarea Politicii Europene de Vecinătate (PEV) (1), precum și rezoluțiile sale din 17 ianuarie 2008 privind o politică a UE mai eficientă pentru Caucazul de Sud (2) și privind o nouă abordare a politicii regionale pentru zona Mării Negre (3),
având în vedere rezoluția sa din 17 decembrie 2009 privind Azerbaidjan: libertatea de exprimare (4), din 3 septembrie 2008 privind Georgia (5); din 5 iunie 2008 privind deteriorarea situației din Georgia (6); și din 13 martie 2008 privind Armenia (7),
având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 decembrie 2008 către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Parteneriatul estic”(COM(2008)0823),
având în vedere declarația comună a Summitului de la Praga cu privire la Parteneriatul estic, din 7 mai 2009,
având în vedere Planurile de acțiune PEV, adoptate împreună cu Armenia, Azerbaidjan și Georgia în noiembrie 2006 și Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP), strâns legat de aplicarea Planurilor de acțiune PEV,
având în vedere rapoartele de progres PEV cu privire la Armenia, Azerbaidjan și Georgia, adoptate de Comisie la 23 aprilie 2009,
având în vedere documentele strategice naționale pentru perioada 2007-2013 și programele indicative naționale pentru perioada 2007-2010 din cadrul IEPV, pentru Armenia, Azerbaidjan și Georgia,
având în vedere revizuirea la jumătatea perioadei a documentelor de programare IEPV pentru Armenia, Azerbaidjan și Georgia,
având în vedere Acordurile de cooperare și parteneriat încheiate cu Armenia, Azerbaidjan și Georgia în 1996,
având în vedere rapoartele relevante de monitorizare ale Adunării Parlamentare a Consiliului Europei (PACE),
având în vedere Raportul misiunii internaționale de informare privind conflictul din Georgia, publicat în 30 septembrie 2009 (raportul Tagliavini),
având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizul Comisiei pentru comerț internațional (A7-0123/2010),
A. |
întrucât la Consiliul Afacerilor Externe, desfășurat la 8 decembrie 2009, UE și-a reafirmat intenția de a promova stabilitatea, cooperarea, prosperitatea și buna guvernanță în Caucazul de Sud, inclusiv prin programe de asistență tehnică; |
B. |
întrucât, ca urmare a războiului din august 2008 din Georgia, a intervenției reușite a UE de a ajunge la un Acord de încetare a focului, precum și a necesității stringente de a se implica în continuare, pentru a garanta punerea sa completă în aplicare, UE a devenit un actor important de securitate în regiune, prin desfășurarea Misiunii de monitorizare a UE, lansarea unui program major de asistență postbelică și inițierea unei misiuni de anchetare a cauzelor și a desfășurării războiului; |
C. |
întrucât în 2009, s-a înregistrat o intensificare a negocierilor de încetare a conflictului din Nagorno-Karabah, mediate de Grupul de la Minsk al Organizației pentru securitate și cooperare din Europa (OSCE); |
D. |
întrucât persoanelor strămutate cu forța din zonele de conflict din Caucazul de Sud încă li se refuză dreptul de a reveni la casele lor; întrucât cele trei țări au lansat programe de integrare locală a refugiaților și persoanelor strămutate intern, dar se confruntă încă cu numeroase obstacole care împiedică succesul acestor programe; întrucât refugiații și persoanele strămutate intern (PSI) nu ar trebui utilizate de către autoritățile în cauză ca instrumente politice în conflicte; |
E. |
întrucât semnarea de către Armenia și Turcia în octombrie 2009 a protocoalelor cu privire la instituirea și dezvoltarea de relații diplomatice și deschiderea graniței lor comune reprezintă un pas promițător, dar nu a urmat ratificarea; |
F. |
întrucât conflictele înghețate sunt un impediment pentru dezvoltarea economică și socială și împiedică îmbunătățirea standardelor de viață din regiunea Caucazului de sud, precum și dezvoltarea deplină a Parteneriatului estic din cadrul PEV; întrucât soluționarea pașnică a conflictelor este esențială pentru stabilitate în vecinătatea UE; întrucât ar trebui depuse eforturi suplimentare pentru a identifica zone comune de interes care pot depăși divergențele, facilita dialogul și promova cooperarea regională și oportunitățile de dezvoltare; |
G. |
întrucât UE respectă principiile suveranității și integrității teritoriale în relația sa cu statele din Caucazul de Sud; |
H. |
întrucât Parteneriatul estic creează noi posibilități de aprofundare a relațiilor bilaterale și introduce, de asemenea, posibilități de cooperare multilaterală; |
I. |
întrucât Parteneriatul estic are drept obiectiv accelerarea reformelor, armonizarea juridică integrarea economică, precum și acordarea de sprijin tangibil în vederea consolidării statalității și integrității teritoriale a țărilor partenere, se bazează pe principiile de condiționalitate, diferențiere și proprietate comună și are în vedere negocierea unor noi Acorduri de asociere, care vor necesita avizul conform al Parlamentului European; |
J. |
întrucât Adunarea Parlamentară a UE pentru relațiile cu țările din vecinătatea estică (EURONEST) va fi instituită în mod oficial drept un mecanism multilateral principal al dialogului interparlamentar intensificat dintre Parlamentul European și cei șase parteneri estici ai UE, inclusiv Armenia, Azerbaidjan și Georgia, în vederea aducerii acelor țări mai aproape de UE; |
K. |
întrucât situația din regiunea Caucazului de Sud necesită o politică proactivă intensificată în ceea ce privește implicarea UE în această regiune și întrucât lansarea Parteneriatului estic și intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona oferă o ocazie bună pentru a concepe o strategie UE privind Caucazul de Sud, |
1. |
reafirmă că obiectivul principal al UE este de a încuraja dezvoltarea Armeniei, Azerbaidjanului și a Georgiei pentru a deveni țări deschise, pașnice, stabile și democratice, pregătite să stabilească relații bune de vecinătate și capabile să transforme Caucazul de Sud într-o regiune de pace, stabilitate și prosperitate durabile, în vederea consolidării integrării acestor țări în politicile europene; consideră că UE trebuie să joace un rol politic din ce în ce mai activ pentru a atinge acest obiectiv, prin dezvoltarea unei strategii care să combine puterea sa de persuasiune cu o abordare fermă, în acord cu țările din regiune și completată de politici bilaterale; |
Aspecte legate de securitate și soluționarea pașnică a conflictelor
2. |
subliniază că status quo-ul în ceea ce privește conflictele din regiune este inacceptabil și neviabil, deoarece o astfel de situație prezintă un risc constant de escaladare a tensiunilor și de reluare a ostilităților armate; consideră că toate părțile ar trebui să se angajeze în mod activ pentru a atinge stabilitatea și pacea; susține utilizarea programelor transfrontaliere și a dialogului între societățile civile drept instrumente pentru transformarea conflictului și a instaurării încrederii între liniile divizionale; subliniază faptul că UE deține un rol important prin contribuirea la dialogul cultural și a înțelegerii în regiune și prin garantarea punerii în aplicare a rezoluțiilor relevante ale Consiliului de Securitate ONU, inclusiv a Rezoluției 1325 a Consiliului de Securitate al ONU (2000); |
3. |
ia notă de faptul că, la fel ca în cazul unui dialog elementar, gestionarea și soluționarea conflictelor necesită, printre altele, recunoașterea drepturilor și a intereselor legitime ale tuturor părților și comunităților relevante, un spirit deschis la revizuirea percepțiilor evenimentelor din trecut, o disponibilitate pentru a înfrânge ura și teama, voința de renunța la poziții maximaliste, de a abandona atitudinile revanșarde, precum și disponibilitatea de a face concesii reale pentru a putea consolida stabilitatea și prosperitatea; |
4. |
subliniază importanța prevenirii conflictelor, inclusiv prin respectarea drepturilor tuturor persoanelor aparținând minorităților naționale, a toleranței religioase și a eforturilor de consolidare a coeziunii sociale și economice; |
5. |
subliniază responsabilitatea actorilor externi de a-și folosi competența și influența în moduri care respectă pe deplin dreptul internațional, inclusiv legislația drepturilor omului; consideră că ar trebui urmărită o cooperare mai aprofundată și echilibrată între actorii din regiune pentru a contribui la soluționarea pașnică a conflictelor; consideră inacceptabil ca actorii externi să introducă condiții pentru a respecta suveranitatea și integritatea teritorială a statelor din Caucazul de Sud; |
Conflictul din Nagorno-Karabah
6. |
salută ritmul susținut al negocierilor privind conflictul Nagorno-Karabah, ilustrat pe parcursul celor șase reuniuni dintre președinții Armeniei și Azerbaidjanului desfășurate în anul 2009, în spiritul Declarației de la Moscova; invită părțile să-și intensifice eforturile în negocierile pentru pace în scopul identificării unei soluții în lunile următoare, pentru a demonstra o atitudine mai constructivă și a abandona preferințele de a continua status quo-ul creat prin forță și fără legitimitate internațională, creând astfel instabilitate și prelungind suferința populațiilor afectate de război; condamnă ideea unei soluții militare și consecințele grave ale forței militare utilizate deja și invită ambele părți să evite orice încălcări ale acordului de încetare a focului din 1994; |
7. |
sprijină eforturile de mediere ale Grupului de la Minsk din cadrul OSCE, Principiile de bază din documentul de la Madrid și declarația țărilor care dețin copreședinția Grupului de la Minsk din OSCE de la 10 iulie 2009 referitoare la Summitul G8 de la L'Aquila; invită comunitatea internațională să demonstreze curaj și voința politică de a ajuta în depășirea obstacolelor care încă împiedică încheierea unui acord; |
8. |
își exprimă îngrijorarea profundă că sute de mii de refugiați și PSI, care și-au părăsit locuințele în timpul sau din cauza războiului din Nagorno-Karabah, rămân strămutate și li se refuză drepturile, inclusiv dreptul de a reveni, drepturile de proprietate și dreptul la securitatea personală; invită toate părțile să recunoască în mod neambiguu și necondiționat aceste drepturi, nevoia de a le respecta cu promptitudine și nevoia de soluționare promptă a acestei probleme cu respectarea principiilor de drept internațional; solicită, în acest sens, retragerea forțelor armene din toate teritoriile ocupate ale Azerbaidjanului însoțită de desfășurarea unor forțe internaționale care să se organizeze în spiritul respectării Cartei ONU pentru a oferi garanțiile necesare de securitate într-o perioadă de tranziție, asigurând securitatea populației din Nagorno-Karabah și permițând persoanelor strămutate să se întoarcă la locuințele lor, precum și împiedicând izbucnirea unor conflicte suplimentare provocate de absența locuințelor; invită autoritățile armene și azere, precum și liderii comunităților relevante, să-și demonstreze angajamentul privind crearea unor relații interetnice pașnice prin pregătiri practice pentru revenirea persoanelor strămutate; consideră că situația PSI ar trebui să fie tratată în conformitate cu standardele internaționale, inclusiv având în vedere Recomandarea PACE 1877 (2009), „Europe’s forgotten people: protecting the human rights of long-term displaced persons” (Populația uitată a Europei: respectarea drepturilor omului în cazul persoanelor strămutate pe termen lung); |
9. |
subliniază că sunt necesare eforturi reale pentru a pregăti terenul pentru o pace durabilă; solicită tuturor autorităților relevante să evite politicile și retorica provocatoare, declarațiile inflamatorii și manipularea istoriei; invită liderii Armeniei și Azerbaidjanului să acționeze în mod responsabil, să își calmeze tonul discursurilor și să pregătească terenul, astfel încât opinia publică să accepte și să înțeleagă pe deplin beneficiile unei soluții globale; |
10. |
consideră că ar trebui să se abandoneze rapid opinia conform căreia Nagorno-Karabah include toate teritoriile azere care înconjoară Nagorno-Karabah; ia act de faptul că statutul interimar pentru Nagorno-Karabah ar putea oferi o soluție până la identificarea statutului final și că ar putea crea un cadru de tranziție pentru coexistența și cooperarea pașnică a comunităților armene și azere din regiune; |
11. |
subliniază că siguranța tuturor constituie un element indispensabil pentru orice acord; recunoaște importanța unor planuri adecvate de menținere a păcii respectând standardele internaționale ale drepturilor omului, care implică atât aspecte militare, cât și civile; încurajează Consiliul să ia în considerare posibila susținere a procesului de pace prin misiuni din cadrul politicii de securitate și apărare comune (PSAC), inclusiv prin trimiterea unei misiuni ample de monitorizare la fața locului care ar putea facilita înființarea unei forțe internaționale de menținere a păcii de îndată ce se ajunge la o soluție politică; |
Apropierea dintre Armenia și Turcia
12. |
salută protocoalele de stabilire și dezvoltare a relațiilor diplomatice între Armenia și Turcia, inclusiv deschiderea unei frontiere comune; invită ambele părți să profite de această oportunitate pentru a-și remedia relațiile, ratificând și aplicând protocoalele fără condiții prealabile și într-un cadru de timp rezonabil; subliniază faptul că apropierea dintre Armenia-Turcia și negocierile Grupului de la Minsk din OSCE reprezintă procese separate, care ar trebui să avanseze în funcție de propria lor logică; observă totuși că progresul reprezintă unul dintre cele două procese care ar putea avea consecințe ample, probabil foarte pozitive în general în întreaga regiune; |
Conflictele din Georgia
13. |
își reafirmă sprijinul necondiționat pentru suveranitatea, integritatea și inviolabilitatea teritorială a granițelor Georgiei, recunoscute la nivel internațional, și solicită Rusiei să le respecte; încurajează autoritățile georgiene să depună noi eforturi pentru a se ajunge la o soluționare pașnică a conflictelor interne ale Georgiei din Abhazia și Osetia de Sud; salută raportul Tagliavini și sprijină principalele sale observații și concluzii; se așteaptă ca informațiile ample privind contextul general furnizate de acest raport să poată fi utilizate în cadrul acțiunilor legale desfășurate în fața Curții Penale Internaționale (CPI) și de cetățeni în ceea ce privește încălcările Convenției europene pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale; sprijină mandatul Misiunii de monitorizare a UE (EUMM) și solicită continuarea extinderii sale; solicită Rusiei și autorităților de facto ale regiunilor separatiste Abhazia și Osetia de Sud să nu mai blocheze punerea în aplicare a unor părți a acestuia; |
14. |
constată cu satisfacție că comunitatea internațională respinge aproape unanim declarația unilaterală de independență a Osetiei de Sud și a Abhaziei; își exprimă regretul cu privire la recunoașterea de către Federația Rusă a independenței Abhaziei și Osetiei de Sud, ca venind în contradicție cu dreptul internațional; solicită tuturor părților să respecte Acordul de încetare a focului din 2008, precum și garantarea accesului liber și sigur al personalului EUMM pe teren și invită Rusia să-și respecte angajamentul de a-și retrage trupele până la pozițiile deținute înainte de izbucnirea războiului din august 2008; ia act cu îngrijorare de acordul din 17 februarie 2010 dintre Federația Rusă și autoritățile de facto din Abhazia privind instituirea unei baze militare ruse în Abhazia, fără acordul Guvernului Georgiei și constată că un astfel de acord este în contradicție cu acordurile de încetare a focului din 12 august și 8 septembrie 2008; |
15. |
subliniază importanța protejării siguranței și a drepturilor tuturor persoanelor care locuiesc încă în regiunile separatiste, promovarea respectării dreptului etnicilor georgieni de a se întoarce în condiții sigure și demne, încetarea procesului de impunere a pașapoartelor, reducerea granițelor închise de facto și înlesnirea posibilității ca UE și alți actori internaționali să sprijine populația din cele două regiuni; subliniază necesitatea unor obiective mai bine definite pe termen scurt și mediu în această privință; încurajează Georgia să continue aplicarea Planului său de acțiune pentru PSI și activitatea de acordare de sprijin persoanelor strămutate intern pe teritoriul său; |
16. |
subliniază necesitatea de a aborda dimensiunea conflictelor dintre Georgia-Abhazia și Georgia-Oseția de Sud și de a garanta faptul că drepturile și preocupările tuturor popoarelor implicate sunt luate în considerare în mod egal; subliniază faptul că izolarea Abhaziei și Oseției de Sud este contraproductivă față de soluționarea conflictului și salută Strategia de stat care are în vedere asumarea unui angajament prin intermediul cooperării, adoptată la 27 ianuarie 2010; încurajează autoritățile georgiene să consulte toți factorii interesați cu privire la pregătirea unui plan de acțiune privind aplicarea acestei strategii; subliniază importanța măsurilor de consolidare a încrederii și a contactelor personale în cadrul conflictului; în plus, încurajează UE să promoveze proiectele de libertate a circulației dintre liniile de frontieră dintre popoarele afectate; |
17. |
constată că discuțiile de la Geneva prezintă o importanță deosebită, întrucât acestea asigură singurul forum în care toate părțile implicate în conflict sunt reprezentate, iar trei actori internaționali majori - UE, OSCE și ONU - lucrează în strânsă cooperare pentru securitatea și stabilitatea din regiune; regretă că potențialul acestui forum nu a dat încă rezultate substanțiale și că încă se mai produc incidente pe linia de încetare a focului în ciuda creării salutare a mecanismului de prevenire și de reacție pentru incidente; invită părțile să profite din plin de acest mecanism și de potențialul său pentru sporirea încrederii reciproce; invită Vicepreședinta Comisiei/Înalta Reprezentantă a Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (VP/ÎR) să depună toate eforturile pentru a da un impuls nou și proaspăt acestor discuții cu scopul de a ajunge la o stabilizare satisfăcătoare a situației și pentru a pune pe deplin în aplicare Acordul de încetare a focului din august 2008; |
Progresele înregistrate pe calea spre democratizare, respectarea drepturilor omului și a statului de drept
18. |
subliniază faptul că democratizarea, buna guvernare, pluralismul politic, statul de drept, drepturile omului și libertățile fundamentale sunt de o importanță majoră pentru viitoarele relații ale Armeniei, Azerbaidjanului și Georgiei cu UE; solicită intensificarea eforturilor depuse de țări pentru punerea pe deplin în aplicare a planurilor de acțiune PEV și invită Comisia să le susțină în continuare în aceste eforturi; își exprimă îngrijorarea cu privire la progresul limitat înregistrat de țările din regiunea Caucazului de Sud în acest domeniu, după cum se menționează în rapoartele de activitate ale Comisiei pe 2009 și după cum reflectă recomandările Consiliului Europei; salută inițierea dialogurilor privind drepturile omului dintre UE, Georgia și Armenia, însă invită Azerbaidjanul și UE să finalizeze discuțiile privind o structură echivalentă de cooperare; |
19. |
subliniază importanța implicării suplimentare în reforme democratice și a rolului esențial al dialogului politic și al cooperării ca elemente-cheie în dezvoltarea consensului național; subliniază importanța consolidării unor instituții democratice mai independente, mai transparente și mai puternice, inclusiv a independenței sistemului judiciar, consolidarea controlului parlamentar asupra executivului și asigurării unei schimbări democratice a puterii, prin sprijinirea și consolidarea societății civile și prin dezvoltarea contactelor personale în vederea promovării democrației și statului de drept; ia act de progresul lent al democratizării, în ciuda angajamentelor asumate; |
20. |
ia act de corupția încă foarte răspândită în regiune și invită autoritățile să-și intensifice măsurile de combatere a acesteia, deoarece corupția amenință creșterea economică, precum și dezvoltarea socială și politică a țărilor în cauză; ar trebui acordată mai multă atenție combaterii monopolurilor, precum și recrutării din cadrul serviciilor publice; salută progresele înregistrate de Georgia în combaterea corupției; |
21. |
ia act de alegerile care au avut loc recent în țările din regiune; subliniază importanța unor alegeri libere și echitabile, desfășurate în conformitate cu angajamentele și standardele internaționale și faptul că aceste țări trebuie să depună eforturi pentru a adopta și aplica reforme pentru a ajunge la aceste standarde, inclusiv în vederea consolidării mecanismelor de control postelectoral și a asigurării unei investigații adecvate și a transparenței în cazul oricăror acte de violență postelectorală; subliniază rolul UE în ceea ce privește acordarea de asistență tehnică și de garantare a unei monitorizări internaționale și independente a alegerilor; confirmă poziția prin care UE nu recunoaște cadrul juridic și constituțional în temeiul căruia au loc alegerile din teritoriile separatiste și apără drepturile politice ale persoanelor strămutate; |
22. |
consideră că libertatea de exprimare este un drept și un principiu fundamental, iar rolul mass-media este esențial și subliniază că mass-media trebuie să fie liberă și independentă; este preocupat de restricțiile asupra libertății de exprimare și de absența pluralismului mediei în țările din Caucazul de Sud și invită autoritățile să asigure respectarea ambelor; regretă hărțuirea și intimidarea continuă a profesioniștilor media, atacurile, tortura și maltratarea jurnaliștilor; consideră că principiile și mecanismele de autoreglementare, un element important al libertății de exprimare, trebuie sporite și consolidate de către organismele profesionale competente;
|
23. |
consideră că trebuie garantată libertatea de întrunire, deoarece aceasta este esențială pentru dezvoltarea unei societăți libere, democratice și dinamice; ia act cu îngrijorare de dificultățile, directe și indirecte, de a se organiza ale societății civile și de adoptarea unor legi și practici care pot limita în mod indirect libertatea de întrunire, inclusiv de hărțuirea administrativă privind problemele fiscale; subliniază rolul important al societății civile pentru procesele de democratizare, pace și reconciliere din regiune; |
24. |
invită țările din regiune să participe activ la activitatea Adunării parlamentare EURONEST și să utilizeze pe deplin posibilitățile pe care le oferă aceasta ca un cadru de schimburi multilaterale și bilaterale de opinii, precum și de apropiere legislativă de standardele UE și de control parlamentar al reformelor democratice; în această privință, constată că este crucială intensificarea dialogului dintre deputații parlamentari din țările din regiune; speră că aceasta ar putea crea un cadru pentru reuniuni bilaterale dintre deputații din Armenia și Azerbaidjan pentru a iniția un dialog parlamentar, în prezența deputaților Parlamentului European; invită, de asemenea, parlamentele statelor membre UE interesate și Parlamentul European să consolideze cooperarea parlamentară cu parlamentele din regiune, cu scopul de a consolida rolul acestora și capacitățile de luare a deciziilor; |
Aspectele economice și dezvoltarea socială
25. |
consideră că o cooperare mai largă la nivel regional și cu UE în sectoare ca economia, transportul, energia și mediul este esențială pentru dezvoltarea optimă a sectoarelor în sine și pentru asigurarea stabilității în regiune, dar că această cooperare ar trebui, de asemenea, să țină cont de capitalul uman din întreaga regiune ca investiție pe termen lung; salută faptul că toate cele trei țări beneficiază de Sistemul generalizat de preferințe (SGP) al UE și ia act de faptul că toate aceste țări se califică pentru SGP+ pentru dezvoltarea durabilă și buna guvernanță; ia act de faptul că o cooperare regională în domeniul judiciar și polițienesc și o gestionare integrată a granițelor sunt esențiale pentru promovarea în continuare a mobilității în regiune și înspre UE; regretă faptul că punerea în aplicare a proiectelor regionale, cu implicarea tuturor celor trei țări, este încă împiedicată de persistența conflictelor nesoluționate; |
26. |
subliniază importanța construirii unui climat favorabil pentru afaceri și dezvoltarea sectorului privat; constată faptul că creșterea economică notabilă a Azerbaidjanului se bazează în primul rând pe veniturile din gaz și din petrol; sprijină procesul de reformă, care face economia mai atractivă pentru investitorii străini; încurajează autoritățile azere să accelereze negocierile de aderare la Organizația Mondială a Comerțului (OMC) și invită Comisia să susțină în continuare Azerbaidjanul în procesul său de aderare la OMC; salută progresele înregistrate în ceea ce privește reformele economice din Armenia și Georgia; ia act totuși de faptul că dezvoltarea economică a Armeniei și a Georgiei a fost afectată de criza economică mondială și salută decizia UE de la sfârșitul anului 2009 de a oferi asistență macrofinanciară celor două țări; |
27. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la cheltuielile militare și de apărare care cresc rapid în Caucazul de Sud și cu privire la construirea arsenalelor militare; subliniază faptul că această parte relevantă din bugetele interne împiedică alocarea unui volum remarcabil de resurse financiare către o serie de aspecte urgente, cum ar fi reducerea sărăciei, securitatea socială și dezvoltarea economică; solicită, în această privință, Consiliul și Comisia să împiedice ca asistența macrofinanciară a UE să finanțeze în mod indirect mobilizarea militară în regiune; |
28. |
ia act de poziția geopolitică strategică a Caucazului de Sud și importanța crescândă a acestuia drept coridor energetic, de transport și de comunicare, care leagă regiunea Mării Caspice și Asia Centrală cu Europa; prin urmare, consideră că trebuie acordată cea mai mare prioritate cooperării cu Caucazul de Sud, nu în ultimul rând în chestiunile legate de energie; subliniază rolul Georgiei și Azerbaidjanului în calitate de țări cu un rol esențial pentru tranzitarea resurselor energetice, precum și pentru diversificarea aprovizionării cu energie a UE și a rutelor de aprovizionare; în acest sens, reamintește încă o dată că Uniunea ar trebui să ia măsuri concrete pentru a asigura stabilitatea politică a regiunii; salută disponibilitatea Azerbaidjanului și a Georgiei de a juca un rol activ în promovarea furnizării de energie în condiții de piață și diversificarea tranzitului în regiune; recomandă cu fermitate țărilor implicate și Comisiei să includă Armenia în proiectele relevante de transport și energie din regiune; |
29. |
recunoaște importanța regiunii pentru cooperarea în domeniul energiei și securitatea energetică a UE, mai ales în contextul dezvoltării Coridorului de sud (Nabucco și White Stream); subliniază importanța aprofundării parteneriatului energetic UE-Azerbaidjan și valoarea majoră a resurselor energetice a Azerbaidjanului și a rolului esențial pe care îl joacă acestea în dezvoltarea sa economică; subliniază că este important să se garanteze că beneficiile care decurg din exploatarea resurselor naturale sunt distribuite în mod egal și sunt investite în dezvoltarea țării în ansamblu, permițându-i acesteia să facă față repercusiunilor unui eventual declin în producția de petrol; ia act de intensificarea parteneriatului Azerbaidjan-Rusia, în special în sectorul energetic, și salută în acest context intenția Azerbaidjanului de a-și diversifica economia; subliniază importanța transparenței din sectorul energetic în această regiune ca o condiție esențială pentru câștigarea încrederii investitorilor și felicită Azerbaidjan pentru participarea sa la Inițiativa de transparență în industriile extractive; |
30. |
recunoaște rolul vital al dezvoltării noilor infrastructuri și a coridoarelor de transport, al proiectelor care leagă Marea Caspică și regiunile Mării Negre prin sau din Caucazul de Sud, astfel cum sunt menționate și în Comunicarea privind a doua revizuire strategică a politicii energetice; în acest context, sprijină toate inițiativele care vor contribui la stabilirea unui dialog mai robust între producător și consumator și între țările de tranzit, cu schimburi de cunoștințe în ceea ce privește sistemele de reglementare energetice și securitatea legislației privind furnizarea, precum și un schimb de bune practici, inclusiv a mecanismelor de transparență și solidaritate și dezvoltarea unor mecanisme de alertă timpurie pentru perturbările sistemului energetic; consideră că acest fapt corespunde procesului de convergență al cadrelor de reglementare, integrării piețelor și regimului nediscriminatoriu pentru infrastructurile de transmisie transfrontaliere; |
31. |
subliniază că este important să se promoveze măsuri eficiente în domeniul energiei, să se investească în surse de energie regenerabile și să se țină cont de preocupările de mediu; recunoaște că generarea diversității surselor de aprovizionare este vitală, iar aceasta nu poate fi obținută decât prin adâncirea cooperării cu statele vecine; consideră că Centrul Regional de mediu pentru Caucaz ar trebui să fie finanțat și sprijinit în mod adecvat pentru a putea demara, de asemenea, proiecte transfrontaliere credibile; consideră lăudabile planurile anunțate de Azerbaidjan de a face din dezvoltarea surselor de energie regenerabile o prioritate a guvernului și încurajează urmărirea acestor obiective; salută decizia Armeniei de a dezafecta centrala nucleară de la Medzamor și încurajează autoritățile armene să găsească soluții alternative viabile pentru aprovizionarea cu energie, astfel cum solicită UE; salută eforturile guvernului georgian de a dezvolta sectorul hidroenergetic și subliniază nevoia de sprijin din partea UE în acest sens; |
32. |
consideră că promovarea coeziunii și a dialogului social prin implicarea tuturor actorilor sociali, promovarea egalității de gen și a drepturilor femeilor, investirea în educație și sănătate, dezvoltarea capitalului uman și asigurarea unor standarde adecvate de viață, sunt esențiale pentru a construi societăți democratice dinamice; ia act în mod pozitiv de adoptarea de către cele trei țări a programelor proprii de reducere a sărăciei și încurajează aplicarea temeinică a acestora; |
O strategie europeană
33. |
salută Parteneriatul estic și ia notă de inițiativele conexe care au fost inițiate și de reuniunile care au fost desfășurate; subliniază faptul că, pentru a fi credibil, acesta ar trebui să fie însoțit de proiecte concrete și de stimulente adecvate; intenționează să dezvolte în continuare dimensiunea parlamentară a Parteneriatului; |
34. |
salută posibilitatea oferită de Parteneriatul estic de a consolida relațiile bilaterale cu țările din Caucazul de Sud și UE prin stabilirea unor noi relații contractuale, sub forma acordurilor de asociere; subliniază importanța includerii reperelor și valorilor de referință în documentele succesorale ale Planurilor de acțiune actuale; reamintește că condițiile pentru începerea negocierilor cuprind un nivel suficient al democrației, al statului de drept și al drepturilor ale omului și solicită Comisiei să ofere asistență tehnică, dacă este cazul, pentru a ajuta țările să îndeplinească condițiile prealabile; salută, în special, Programul cuprinzător de consolidare instituțională pus la dispoziție de Parteneriatul estic ca un instrument inovativ, destinat în mod special să ajute țările să îndeplinească aceste condiții esențiale; reiterează prerogativa Parlamentului European de a fi informat imediat și pe deplin în toate etapele procesului de negociere a Acordurilor de asociere, lucru necesar, de asemenea, deoarece acesta va trebui să își dea acordul în privința încheierii acestora; așteaptă punerea în aplicare a Acordurilor de asociere de către toate țările din Caucazul de Sud pentru a accelera procesul integrării economice și al cooperării politice cu UE; |
35. |
consideră că planurile de acțiune PEV și aplicarea acestora constituie o bază esențială pentru evaluarea respectării angajamentelor și progresului relațiilor bilaterale cu UE și pentru examinarea îmbunătățirii relațiilor contractuale cu țările în cauză; constată angajamentul Armeniei și Georgiei privind punerea în aplicare a Planurilor de acțiune PEV și invită Azerbaidjanul să își accelereze eforturile în această privință; consideră că Parlamentul European ar trebui să fie implicat în acest proces; ia act de progresele diferite înregistrate de cele trei țări în aplicarea planurilor de acțiune PEV; consideră că negocierile cu privire la noile Acorduri de asociere ar trebui să țină cont de aceste diferențe și de obiectivele diferite, precum și de dimensiunea regională și de faptul că țările trebuie tratate în mod egal; |
36. |
consideră că dimensiunea regională a Strategiei UE pentru Caucazul de Sud ar trebui să fie consolidată în mod corespunzător; salută, în această privință, alocarea de resurse financiare suplimentare pentru IEVP în cadrul Parteneriatului estic pentru programele de dezvoltare regională și de cooperare multilaterală; invită Comisia să definească un set de proiecte regionale și programe transfrontaliere pentru cele trei țări din Caucazul de Sud în domenii precum transportul, mediul, cultura și societatea civilă, cu scopul de a oferi stimulente concrete pentru întărirea cooperării și a încrederii între părți; |
37. |
reamintește că toate țările din Caucazul de Sud fac parte, de asemenea, din inițiativa Sinergia Mării Negre, care întărește încrederea reciprocă dintre parteneri, prin promovarea cooperării regionale în anumite domenii, inclusiv prin programe transfrontaliere; subliniază importanța regiunii Mării Negre pentru UE și solicită Consiliului și Comisiei și în special VP/ÎR, să dezvolte idei și strategii pentru o cooperare mai puternică între toate țările de la Marea Neagră și pentru creșterea legăturilor cu Uniunea Europeană; în acest scop, recomandă crearea unei structuri instituționalizate sub forma unei Uniuni a Mării Negre; |
38. |
reafirmă că poziția Rusiei, Turciei și a SUA joacă un rol important în soluționarea conflictului din Caucazul de Sud; subliniază că Parteneriatul estic nu are ca scop izolarea Rusiei ci, dimpotrivă, vizează realizarea păcii, a stabilității și a progresului economic durabil pentru toate părțile implicate, aducând beneficii întregii regiuni și țărilor învecinate; |
Aspecte legate de securitate și soluționarea pașnică a conflictelor
39. |
consideră că acordarea de asistență în procesul de soluționare pașnică a conflictelor este esențială și că UE este bine plasată pentru a sprijini procesul de consolidare a încrederii, de reconstrucție și de reabilitare și are posibilitatea să implice comunitățile afectate; în această privință, crearea de spații pentru implicarea civică, nu doar între lideri, ci și între organizațiile civice, este fundamentală; în plus, consideră că este esențial să acorde în continuare atenție la nivel internațional tuturor conflictelor din regiune pentru a asigura soluționarea lor rapidă; recunoaște cooperarea regională ca fiind o condiție necesară pentru consolidarea încrederii și întărirea securității în conformitate cu prioritățile PEV; solicită tuturor părților să se angajeze pe deplin pe linia cooperării multilaterale a Parteneriatului Estic, fără a condiționa acest lucru de soluționarea definitivă a conflictelor; |
40. |
subliniază potențialul periculos al revărsării conflictelor înghețate în regiune; în acest context, recomandă organizarea unei Conferințe privind Securitatea și Cooperarea în Caucazul de Sud, care să includă toate țările în cauză și actorii regionali și globali relevanți, în vederea dezvoltării unui Pact de stabilitate pentru Caucazul de Sud; |
41. |
ia act de implicarea actuală a UE în procesele de soluționare a conflictelor din regiune și consideră că intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona justifică asumarea unui rol mai proeminent de către UE; îl sprijină în totalitate pe dl Peter Semneby, Reprezentantul Special al UE pentru Caucazul de Sud; salută activitatea EUMM în Georgia și solicită intensificarea acțiunilor UE pentru a convinge Rusia și autoritățile relevante de facto să nu mai blocheze accesul EUMM în Oseția de Sud și Abhazia; consideră că UE are în prezent oportunitatea de a sprijini soluționarea conflictului din Nagorno-Karabah și subliniază importanța contribuției UE în această privință; prin urmare, consideră că este inevitabil ca rolul UE din cadrul Grupului de la Minsk să crească prin crearea unui mandat UE pentru copreședintele francez al Grupului de la Minsk; invită Comisia să exploreze posibilitatea de a acorda ajutor umanitar și asistență populației din regiunea Nagorno-Karabah, precum și PSI și refugiaților care au părăsit regiunea; solicită Comisiei și dlui Semneby, reprezentant special al UE, să aibă în vedere extinderea aceluiași tip de ajutor și de programe de diseminare a informației în Nagorno-Karabah, ca și în Abhazia și Oseția; |
42. |
invită VP/ÎR să urmărească îndeaproape evoluțiile din regiune și să se implice activ în procesul de soluționare a conflictelor; recunoaște activitatea desfășurată de Reprezentantul special pentru Caucazul de Sud și își exprimă speranța că Înalta Reprezentantă va asigura continuitatea și coerența acestei activități; încurajează Consiliul să ia în considerare posibila utilizare a instrumentelor PSAC pentru a-și accelera participarea în procesele de construire a păcii și de gestionare a conflictelor; |
43. |
invită Comisia să aibă în vedere posibilitatea acordării de sprijin financiar și tehnic substanțial pentru măsurile de consolidare și de promovare a încrederii dintre și în sânul populațiilor și de participare la reabilitarea și reconstrucția din toate regiunile afectate de conflict, de exemplu proiectele generatoare de venit și proiectele de integrare socioeconomică a PSI și a persoanelor care se întorc, pentru reabilitarea locuințelor și în scopuri de dialog și mediere, precum și pentru a continua elaborarea și susținerea proiectelor societății civile care au drept scop promovarea reconcilierii și a contactelor dintre populațiile locale și a contactelor interpersonale; |
Democratizarea, drepturile omului și statul de drept
44. |
sprijină acordarea de fonduri și de asistență de către UE în regiune pentru a promova aceste principii și procese și consideră că această asistență UE ar trebui să aibă loc în cadrul condiționalității politice, ca de exemplu progresele în dialogul și reforma politică și în procesele de democratizare; avertizează cu privire la posibilitatea utilizării conflictelor de către guverne pentru a distrage interesul comunității internaționale de la problemele interne; |
45. |
invită Comisia și Consiliul să se asigure că angajamentele incluse în pachetele de condiționalitate politică sunt respectate, ca de exemplu angajamentul specific asumat de Guvernul georgian de a da un nou impuls reformelor democratice incluse în asistența UE după terminarea conflictelor, convenite între Comisie și Georgia în ianuarie 2009, și să prezinte rapoarte în mod periodic Parlamentului European cu privire la progresele înregistrate; |
46. |
salută activitatea Grupului UE de consultanță la nivel înalt pentru Armenia; salută posibilitatea de a acorda asistență financiară sporită în cadrul acordului Parteneriatului estic, inclusiv în vederea pregătirii negocierii noilor Acorduri de asociere cu UE și invită Comisia să studieze posibilitatea de a oferi, de asemenea, asistență adaptată Azerbaidjanului și Georgiei; |
47. |
consideră că ar trebui acordată o atenție sporită drepturilor minorităților și grupurilor vulnerabile și încurajează Armenia, Azerbaidjanul și Georgia să implementeze programe educaționale publice în domeniul drepturilor omului care să promoveze valorile toleranței, pluralismului și diversității, inclusiv respectarea drepturilor minorităților sexuale și ale altor grupuri marginalizate și stigmatizate; |
48. |
își exprimă îngrijorarea cu privire la refuzul Eutelsat de a difuza serviciul în limba rusă al canalului public georgian, întrucât acest refuz pare să fie motivat politic; subliniază faptul că acest refuz asigură un monopol de facto asupra transmisiunii prin satelit către publicul regional vorbitor de limbă rusă operatorului Intersputnik și principalului său client, Gazprom Media Group; subliniază că este extrem de important ca, într-o societate democratică și pluralistă, libertatea de exprimare a mass-mediei independente să nu fie împiedicată; |
49. |
recunoaște rolul potențial al Forumului societății civile pentru Parteneriatului estic drept forum de promovare a unei societăți civile autentice și de consolidare a implicării acestuia în statele din regiune și invită Comisia să se asigure că Forumul primește suficient sprijin financiar; atrage atenția cu privire la importanța finanțării proiectelor societății civile și a rolului pe care îl au delegațiile UE în regiune în ceea ce privește selectarea acestora, precum și asupra importanței pe care o pot avea aceste proiecte în promovarea contactelor la nivel regional; |
Cooperarea economică și dezvoltarea socială
50. |
consideră că UE ar trebui să sprijine în continuare dezvoltarea economică, comerțul și investițiile din regiune și că politica comercială reprezintă un factor fundamental în stabilitatea politică și dezvoltarea economică și că aceasta va conduce la o reducere a sărăciei în Caucazul de Sud; consideră că negocierea și crearea unei Zone de liber-schimb aprofundat și cuprinzător ar putea juca un rol foarte important în acest sens; invită Comisia să aibă în vedere eventuale modalități de a acorda asistență țărilor în regiune în pregătirea, negocierea și, ulterior, aplicarea, inclusiv susținerea angajamentelor prevăzute de viitoarele acorduri de liber-schimb aprofundate și cuprinzătoare (DCFTA), precum și să ofere în timp util o evaluare cuprinzătoare a impactului social și ecologic al acestor acorduri; în plus, încurajează țările din Caucazul de Sud să ia în considerare instituirea unei zone reciproce de liber schimb; |
51. |
subliniază situația geopolitică din Armenia, Georgia și Azerbaidjan în relație cu Uniunea Europeană, Turcia în calitate de țară candidată la UE, Rusia și Iran; consideră comerțul ca fiind una dintre componentele-cheie ale politicii globale a UE pentru promovarea stabilității politice, a respectării drepturilor omului, a creșterii economice durabile și a prosperității și este de opinie că dimensiunea regională a strategiei UE pentru Caucazul de Sud solicită o abordare regională în negocierile privind acordurile comerciale; invită Comisia să identifice zonele comune de interes economic care pot depăși divergențele, facilita dialogul și promova cooperarea regională; solicită ca UE să-și asume angajamente mai importante și să se implice mai profund în vederea stimulării integrării acestei regiuni, întrucât în prezent Comunitatea are competențe exclusive în materie de politică comercială; |
52. |
salută încheierea în mai 2008 a studiilor de fezabilitate pentru Georgia și Armenia, în care se arată că acordurile de liber schimb consistente și cuprinzătoare (DCFTA) ar aduce acestor țări și UE beneficii economice semnificative, aceste studii permițând Comisiei să inițieze o fază pregătitoare pentru viitoarele negocieri privind DCFTA; încurajează Georgia, Armenia și Azerbaidjanul să realizeze progrese mai consistente în aplicarea planurilor lor de acțiune PEV și în îndeplinirea recomandărilor Comisiei, în special în ceea ce privește îmbunătățirea capacității administrative și instituționale și punerea în aplicare a reformelor în materie de reglementare (în special în ceea ce privește nivelul scăzut al protecției proprietății intelectuale în toate cele trei țări), acestea aflându-se printre condițiile prealabile necesare pentru o punere în aplicare eficace a unor FTA atât de ambițioase și pentru menținerea efectelor acestora; consideră că încheierea unor acorduri de liber schimb cu Georgia, Armenia și Azerbaidjan ar putea duce nu numai la o creștere economică, ci ar putea, de asemenea, să crească investițiile străine, să creeze noi locuri de muncă și să elimine sărăcia; |
53. |
reamintește că securitatea energetică este o preocupare comună; îndeamnă UE, prin urmare, să acorde un sprijin mai puternic proiectelor energetice din regiune în conformitate cu standardele europene care cuprind proiecte de promovare a eficienței energetice și de dezvoltare a surselor alternative de energie; să-și intensifice cooperarea cu privire la aspectele energetice și să adopte măsuri ferme pentru a realiza coridorul energetic sudic, inclusiv încheierea cât mai curând posibil a proiectului conductei Nabucco; invită Comisia, să se asigure, de asemenea, că proiectele de energie și transport din Caucazul de Sud promovează relațiile dintre cele trei țări și nu sunt o cauză de excludere a anumitor comunități; reafirmă importanța inițiativei de la Baku și a programelor corespunzătoare de asistență, INOGATE și TRACECA; |
54. |
subliniază faptul că stabilitatea politică este esențială pentru furnizarea sigură și neîntreruptă de resurse energetice pentru a asigura condiții adecvate pentru dezvoltarea infrastructurii; în acest sens, reamintește că coridorul dublu energetic alcătuit din conductele Baku-Tbilisi-Ceyhan (BTC) și Baku-Tbilisi-Erzerum (BTE) contribuie la apropierea dintre UE și regiunea caspică; solicită reînnoirea acordurilor bilaterale existente sau a memorandumurilor de înțelegere încheiate cu cele trei țări din Caucazul de Sud în domeniul energiei și includerea unei „clauze de securitate energetică”, prin care să se stabilească un cod de conduită și măsuri specifice în caz de perturbări ale energiei; consideră că furnizarea energiei și dispozițiile de tranzit ar trebui să fie o componentă în negocierile acordurilor de asociere cuprinzătoare cu aceste țări; |
55. |
reafirmă importanța contactelor interpersonale și a programelor de mobilitate, în special a celor care vizează tineretul, precum și a programelor de înfrățire cu regiunile UE și cu comunitățile locale care cuprind minorități naționale ce dețin un grad ridicat de autonomie; consideră că este necesară o creștere semnificativă a numărului de studenți, profesori și cercetători implicați în programele de mobilitate; salută încheierea acordurilor de readmisie și de facilitare a acordării vizelor cu Georgia și invită Consiliul și Comisia să înregistreze progrese pentru a facilita procesul de acordare a vizelor și acordurile de readmisie cu Armenia și Azerbaidjan; |
56. |
reafirmă că este necesar ca UE să dezvolte o strategie pentru Caucazul de Sud, având în vedere importanța regiunii pentru UE și rolul potențial pe care îl are UE în promovarea în continuare a dezvoltării regiunii și în soluționarea conflictelor sale; |
*
* *
57. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Vicepreședintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afacerile externe și politica de securitate, Consiliului, Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor Armeniei, Azerbaidjanului și Georgiei. |
(1) JO C 282 E, 6.11.2008, p. 443.
(2) JO C 41 E, 19.2.2009, p. 53.
(3) JO C 41 E, 19.2.2009, p. 64.
(4) Texte adoptate, P7_TA(2009)0120.
(5) JO C 295 E, 4.12.2009, p. 26.
(6) JO C 285 E, 26.11.2009, p. 7.
(7) JO C 66 E, 20.3.2009, p. 67.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/147 |
Joi, 20 mai 2010
Libertatea religioasă în Pakistan
P7_TA(2010)0194
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la libertatea religioasă în Pakistan
2011/C 161 E/21
Parlamentul European,
având în vedere rezoluțiile sale anterioare privind drepturile omului și democrația în Pakistan, în special cele din 12 iulie (1), 25 octombrie (2) și 15 noiembrie 2007 (3),
având în vedere Concluziile Consiliului adoptate la 16 noiembrie 2009 cu privire la libertatea religioasă sau a credinței în care se subliniază importanța strategică a acestei libertăți și a combaterii intoleranței religioase,
având în vedere Declarația comună UE-Pakistan din 17 iunie 2009 în care ambele părți au subliniat importanța unei strategii integrate pe termen lung, care să includă dezvoltarea socială și economică și statul de drept, precum și să recunoască importanța mijloacelor nemilitare în combaterea terorismului,
în perspectiva celui de al doilea Summit UE-Pakistan din 4 iunie 2010,
având în vedere Rezoluția referitoare la „combaterea defăimării religiilor”, adoptată cu o majoritate foarte strânsă de Consiliul ONU pentru drepturile omului la 26 martie 2009, propusă anual de Pakistan în numele Organizației Conferinței Islamice (OCI),
având în vedere declarația din 4 aprilie 2010 a Înaltei Reprezentante a UE, Catherine Ashton, cu privire la atacurile din Pakistan, precum și declarația sa din 20 aprilie 2010 cu privire la adoptarea celui de-al 18-lea amendament constituțional,
având în vedere articolul 18 din Declarația Universală a Drepturilor Omului (DUDO) din 1948,
având în vedere Declarația ONU privind eliminarea tuturor formelor de intoleranță și de discriminare pe bază de religie și credință din 1981,
având în vedere articolul 122 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A. |
întrucât articolul 3 alineatul (5) din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că promovarea democrației și respectarea drepturilor omului și a libertăților civile constituie principii fundamentale ale Uniunii Europene și oferă o bază comună în relațiile sale cu țările terțe; |
B. |
întrucât religia majoritară și de stat în Pakistan este islamismul sunni, iar printre minoritățile religioase se numără creștini, hinduși, sikhși, șiiți, ahmadiși, budiști, parsiși, bahaiști și alții; |
C. |
întrucât Pakistanul este una dintre țările-cheie în lupta împotriva terorismului și a răspândirii extremismului violent; |
D. |
întrucât stabilitatea sa internă și instituțiile sale democratice sunt puse la grea încercare de numărul crescând de atacuri violente ale extremiștilor, atacuri care au loc aproape zilnic; |
E. |
întrucât amenințarea continuă a forțelor musulmane radicale care operează de ambele părți ale frontierelor dintre Pakistan și Afganistan fac și mai necesare eforturile internaționale concertate de sprijinire și învigorare a dezvoltării sociale și economice în Pakistan; |
F. |
întrucât egalitatea în drepturi pentru minorități făcea parte din viziunea părintelui fondator al Pakistanului, Mohammed Ali Jinnah, exprimată în discursul său rostit în fața Adunării constitutive în 1947: „Poți aparține oricărei religii, caste sau credințe – acest lucru nu are nimic de-a face cu afacerile statului… Plecăm de la un principiu fundamental, și anume că suntem toți cetățeni, și cetățeni ai aceluiași stat”; |
G. |
întrucât capitolul referitor la drepturile fundamentale din Constituția Pakistanului din 1973 garantează „libertatea de a profesa o religie și de a gestiona instituții religioase” (articolul 20), egalitatea pentru toți cetățenii (articolul 25) și „drepturile și interesele legitime ale minorităților” (articolul 26); |
H. |
întrucât, pe de altă parte, articolul 260 din Constituție face diferența dintre musulmani și nemusulmani, permițând astfel discriminarea pe criterii religioase; |
I. |
întrucât rapoarte și anchete realizate de agenții independente relevă că minoritățile din Pakistan sunt private de libertăți civile de bază și nu beneficiază de oportunități egale în ceea ce privește locurile de muncă, educația și reprezentarea politică; |
J. |
întrucât se estimează că peste 85 % din femeile din Pakistan se confruntă cu abuzuri în familie, inclusiv abuzuri fizice și psihologice; întrucât violența împotriva fetelor și femeilor, inclusiv violurile, violența în familie și căsătoriile forțate, creează în continuare probleme grave, unele dintre ele putând fi atribuite legii sharia; |
K. |
întrucât Guvernul pakistanez l-a numit pe Shahbaz Bhatti, un purtător de cuvânt al minorităților și membru al Parlamentului pakistanez, în funcția de ministru federal pentru minorități în noiembrie 2008, incluzând pentru prima dată această funcție în cadrul Guvernului; |
L. |
întrucât în perioada de după noiembrie 2008 Guvernul pakistanez a creat o cotă de 5 % pentru minorități în sectorul posturilor federale, a recunoscut sărbători legale nemusulmane, a declarat data de 11 august Ziua națională a minorităților și a rezervat locuri în Senat pentru reprezentanți ai minorităților; |
M. |
întrucât la 25 decembrie 2009 președintele Asif Ali Zardari a reafirmat angajamentul Partidului Popular Pakistanez de a respecta drepturile tuturor persoanelor aparținând unor minorități de fi tratate ca cetățeni egali; |
N. |
întrucât există o contradicție între angajamentul Guvernului pakistanez față de libertatea religioasă și rolul important pe care îl joacă în OCI în sprijinirea agendei privind „combaterea defăimării religiilor” în fața ONU; |
O. |
întrucât dispozițiile legale cunoscute ca „legile privind blasfemia”, introduse în 1982 și 1986, subminează drepturile fundamentale religioase și ale minorităților care sunt acordate prin Constituție; întrucât Codul penal pakistanez (articolul 295 C) prevede pedeapsa cu moartea sau încarcerarea pe viață pentru cazurile de blasfemie; |
P. |
întrucât legile privind blasfemia sunt utilizate în mod abuziv de grupurile extremiste și de cei care doresc să se răzbune din motive personale și au dus la intensificarea violenței împotriva minorităților religioase, în special a ahmadișilor, dar și a creștinilor, hindușilor, sikhșilor, șiiților, budiștilor, parsișilor, bahaiștilor, precum și împotriva unor cetățeni cu spirit critic, care îndrăznesc să se împotrivească injustiției; |
Q. |
întrucât marea majoritate a persoanelor acuzate în temeiul legilor privind blasfemia sunt musulmani, dar acuzațiile împotriva unor persoane aparținând cultelor minoritare pot declanșa acte de violență disproporționate împotriva întregii lor comunități; întrucât astfel de acuzații de blasfemie au condus la violențele anticreștine în masă din Gojra și Korian din vara lui 2009, care au lăsat în urmă opt morți și cel puțin 100 de case distruse; |
R. |
întrucât în 2009 au fost acuzate de blasfemie 76 de persoane, în 25 de cazuri înregistrate, din care 17 persoane au fost acuzate în temeiul articolului 295 C din Codul penal pakistanez; |
S. |
întrucât avocații și activiștii din domeniul drepturilor omului din Pakistan primesc adeseori amenințări cu moartea și sunt hărțuiți, avocații care apără persoanele acuzate de blasfemie fiind deosebit de vulnerabili la astfel de riscuri; întrucât multe dintre persoanele care au fost achitate trebuie să își petreacă restul vieții ascunzându-se; |
T. |
întrucât în august 2009 prim-ministrul pakistanez, Yousuf Raza Gilani, a anunțat crearea unei comisii pentru revizuirea și îmbunătățirea „legislației care aduce prejudicii armoniei religioase”, făcând aluzie în declarația sa la legile privind blasfemia din 1982 și 1986; întrucât, cu toate acestea, nu s-a propus încă o astfel de revizuire; |
U. |
întrucât musulmanii ahmadiyya din Pakistan sunt deseori victimele unor acte de discriminare și persecuție pe baza dispozițiilor anti-ahmadiyya de la articolul 298 din Codul penal pakistanez, un exemplu recent fiind uciderea unui profesor ahmadi pensionar de către oameni înarmați și mascați, la 5 ianuarie 2010; |
V. |
întrucât Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice și Convenția ONU împotriva torturii și a altor tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante din 1984 sunt în curs de a fi ratificate de către Guvernul pakistanez, |
1. |
salută măsurile în favoarea minorităților religioase luate de Guvernul pakistanez din noiembrie 2008, precum fixarea unei cote de 5 % pentru minorități în sectorul posturilor federale, recunoașterea unor sărbători legale nemusulmane și declararea Zilei naționale a minorităților; |
2. |
sprijină eforturile ministrului federal pentru minorități de creare a unei rețele de comitete locale pentru armonie interreligioasă menite să promoveze dialogul și să reducă tensiunile religioase; invită toate celelalte niveluri ale administrației, inclusiv statele, să sprijine pe deplin aceste măsuri; |
3. |
salută angajamentul exprimat de prim-ministrul Pakistanului de a acorda drepturi de proprietate locuitorilor minoritari din cartierele sărace din Islamabad; |
4. |
salută angajamentul Guvernului pakistanez de a acorda locuri în Senat minorităților, precum și femeilor reprezentante ale grupurilor minorităților și speră ca aceste angajamente să fie onorate; |
5. |
invită Guvernul pakistanez să revizuiască practica menționării religiei cetățenilor în toate noile pașapoarte pentru a evita orice practici discriminatorii; |
6. |
își exprimă solidaritatea cu Guvernul pakistanez în lupta împotriva terorismului și a răspândirii extremismului violent; |
7. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la faptul că legile privind blasfemia – care pot atrage pedeapsa cu moartea în Pakistan și care sunt adesea utilizate pentru a justifica cenzura, inculparea, persecuția și, în anumite cazuri, uciderea membrilor minorităților politice, rasiale și religioase – pot face obiectul unor abuzuri care afectează locuitorii de toate religiile din Pakistan; |
8. |
invită Guvernul pakistanez să revizuiască în detaliu legile privind blasfemia și aplicarea lor actuală, precum și, printre altele, articolul 295 C din Codul penal care prevede pedeapsa obligatorie cu moartea pentru cei găsiți vinovați de blasfemie și, între timp, să pună în aplicare modificările sugerate de ministerul federal pentru minorități; |
9. |
invită Guvernul să își respecte promisiunea din 2008 de a comuta toate condamnările la moarte în pedepse cu închisoarea, ca un prim pas în direcția abolirii pedepsei cu moartea; |
10. |
reamintește declarația repetată a Comisiei, ca răspuns la întrebările scrise din partea deputaților, că urmărește îndeaproape reacția Guvernului pakistanez la violențele în masă provocate de acuzațiile de blasfemie în Gojra și Korian; invită, de asemenea, Comisia să solicite detalii ale progreselor tangibile realizate, în special în ceea ce privește urmărirea în justiție a vinovaților; |
11. |
își exprimă îngrijorarea deosebită cu privire la discriminarea și persecutarea continuă a comunității ahmadiyya din Pakistan și invită Guvernul pakistanez să abroge articolul 298 din Codul penal pakistanez, care afectează grav viața de zi cu zi a acestei comunități, și să descurajeze manifestările incendiare de tipul conferințelor din Lahore cu tema „Sfârșitul profeției”; |
12. |
solicită autorităților pakistaneze să aplice integral hotărârea Curții Supreme a Pakistanului prin care li se solicită să asigure înregistrarea tuturor alegătorilor eligibili pe noile liste electorale, inclusiv a musulmanilor ahmadiyya; |
13. |
este îngrijorat de posibila folosire abuzivă la nivelul ONU a campaniei „Combaterea defăimării religiei”, atrăgând atenția asupra concluziilor Consiliului din 16 noiembrie 2009; |
14. |
invită Guvernul pakistanez să ratifice integral și fără rezerve Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice din 1966 și Convenția ONU împotriva torturii și a altor tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante din 1984; consideră că libertatea religiei, astfel cum este înscrisă în Pactul ONU, oferă cadrul și referințele adecvate la care ar trebui să adere toate părțile semnatare, acordând protecție cetățenilor lor pentru a le permite să își exercite liber religia; |
15. |
invită Guvernul să garanteze minorităților respectarea drepturilor omului menționate în Constituție și în Declarația Universală a Drepturilor Omului, în special la articolul 18, care prevede că „orice om are dreptul la libertatea gândirii, de conștiință și religie”; |
16. |
sprijină orice inițiativă de promovare a dialogului și a respectului reciproc între comunități; îndeamnă autoritățile politice și religioase să promoveze toleranța și să ia inițiative împotriva urii și a extremismului violent; |
17. |
solicită Guvernului pakistanez să pună în aplicare reformele propuse ale sistemului de învățământ și să reglementeze și să inspecteze școlile „madrasa”; invită autoritățile pakistaneze să elimine din manualele aprobate de departamentul responsabil de programa școlară națională din cadrul Ministerului Educației toate elementele care promovează ura, superioritatea religioasă și defăimarea religiei; |
18. |
invită Guvernul pakistanez să faciliteze o vizită în Pakistan a raportoarei speciale a ONU pentru libertatea religiei sau a credinței, Asma Jahangir; |
19. |
invită Consiliul și Comisia să includă drepturile minorităților din Pakistan pe ordinea de zi a summitului ce va avea loc în curând cu scopul de a lansa o reformă rapidă a legislației privind blasfemia discriminatorie; |
20. |
invită Consiliul să includă toleranța religioasă în societate pe lista subiectelor discutate în cadrul dialogului cu Pakistan în vederea combaterii terorismului, acest aspect fiind de cea mai mare importanță în lupta pe termen lung împotriva extremismului religios; |
21. |
invită statele membre și Comisia Europeană să acorde în continuare sprijin financiar organizațiilor de apărare a drepturilor omului și apărătorilor acestora și să elaboreze măsuri practice pentru a sprijini mișcarea în creștere a societății civile din Pakistan împotriva legilor privind blasfemia și a altor reglementări discriminatorii; |
22. |
reamintește declarația repetată a Comisiei, ca răspuns la întrebările scrise din partea deputaților, că urmărește îndeaproape reacția Guvernului pakistanez la actele de violență anticreștine din Gojra și Korian și invită Comisia să solicite detalii ale progreselor tangibile realizate, în special în ceea ce privește urmărirea în justiție a vinovaților; |
23. |
invită Consiliul și Comisia să insiste ca Guvernul pakistanez să respecte clauza privind democrația și drepturile omului inclusă în Acordul de cooperare dintre Uniunea Europeană și Republica Islamică Pakistan; solicită Comisiei să prezinte un raport privind punerea în aplicare a Acordului de cooperare și a clauzei privind democrația și drepturile omului; |
24. |
solicită Consiliului să sprijine Guvernul pakistanez să își dezvolte Ministerul pentru Drepturile Omului și să instituie o Comisie Națională pentru Drepturile Omului eficace, independentă și autoritară; |
25. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, guvernelor și parlamentelor statelor membre, precum și Guvernului și Parlamentului Pakistanului. |
(1) Texte adoptate, P6_TA(2007)0351.
(2) JO C 263 E, 16.10.2008, p. 666.
(3) JO C 282 E, 6.11.2008, p. 434.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/152 |
Joi, 20 mai 2010
Situația din Thailanda
P7_TA(2010)0195
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la Thailanda
2011/C 161 E/22
Parlamentul European,
având în vedere Declarația Universală a Drepturilor Omului din 1948,
având în vedere Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice din 1966,
având în vedere Principiile de bază ale Organizației Națiunilor Unite cu privire la recurgerea la forță și la utilizarea armelor de foc de către agenții de aplicare a legii din 1990,
având în vedere declarațiile din 8 și 13 aprilie 2010 ale Înaltei Reprezentante a UE, Catherine Ashton, cu privire la situația politică din Thailanda,
având în vedere declarația Secretarului General al ASEAN din 12 aprilie 2010 cu privire la situația din Thailanda,
având în vedere articolul 122 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A. |
întrucât Thailanda a fost martora unor ciocniri violente între demonstranții numiți „cămășile roșii”, pe de o parte, și guvern, împreună cu armata sprijinită de mișcarea „cămășile galbene”, pe de altă parte, în care și-au pierdut deja viața peste 60 de persoane, iar alte peste 1 700 de persoane au fost rănite; |
B. |
întrucât a fost declarată starea de urgență în peste 20 de provincii din toată țara; |
C. |
întrucât la 10 aprilie 2010 în Bangkok au izbucnit ciocniri violente între demonstranți și forțele de securitate; |
D. |
întrucât la 3 mai 2010 Prim Ministrul Abhisit Vejjajiva a prezentat o foaie de parcurs cu un plan în cinci puncte care trebuia să culmineze cu organizarea alegerilor generale la 14 noiembrie 2010; |
E. |
întrucât începând cu 13 mai 2010 în Bangkok a avut loc un nou val de violențe între demonstranții militanți și forțele de securitate; |
F. |
întrucât starea de urgență declarată de guvernul thailandez a avut ca rezultat cenzurarea unui post de televiziune prin satelit și a mai multor posturi de radio și televiziune și site-uri pe internet; întrucât Uniunea Europeană și-a exprimat profunda îngrijorare cu privire la pericolul care amenință libertatea presei și a reafirmat că libertatea de exprimare este un drept fundamental, consacrat în Declarația Universală a Drepturilor Omului; |
G. |
întrucât o operațiune militară a armatei lansată la 19 mai 2010 în scopul creării unui coridor de securitate în jurul taberei principale a demonstranților s-a soldat cu moartea mai multor persoane, inclusiv a unui jurnalist italian, precum și cu rănirea a zeci de persoane; |
H. |
întrucât Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite Ban Ki-Moon și-a exprimat îngrijorarea cu privire la aceste violențe și a făcut apel atât la protestatari, cât și la autoritățile thailandeze să facă tot posibilul pentru a evita noi violențe și noi victime; întrucât Vietnamul, care deține președinția ASEAN, și-a exprimat îngrijorarea cu privire la înrăutățirea situației din Thailanda și a făcut apel la toate părțile implicate să evite violențele și să ajungă la reconciliere, |
1. |
își exprimă profunda îngrijorare cu privire la conflictul violent dintre demonstranți și forțele de securitate din Thailanda, conflict care amenință democrația din această țară, și își exprimă solidaritatea cu poporul thailandez și cu toate familiile care au pierdut persoane iubite în ultimele săptămâni; |
2. |
reamintește că Principiile de bază ale Organizației Națiunilor Unite privind recurgerea la forță și la utilizarea armelor de foc de către agenții de aplicare a legii prevăd că autoritățile trebuie să aplice, în măsura posibilului, mijloace lipsite de violență înainte de a recurge la utilizarea forței și a armelor de foc și că, de fiecare dată când utilizarea legală a forței și a armelor de foc este inevitabilă, autoritățile trebuie să acționeze moderat și proporțional cu gravitatea infracțiunii; |
3. |
face apel la toate părțile implicate să dea dovadă de moderație maximă și să pună capăt violențelor politice; |
4. |
salută decizia guvernului thailandez de a înființa un comitet compus din experți legiști și reprezentanți ai instituțiilor academice pentru a cerceta decesele care au avut loc în timpul incidentelor din 10 aprilie 2010 și invită guvernul să extindă aceste cercetări pentru a include și decesele recente; sprijină inițiativa Ministerului Dezvoltării Sociale și al Securității Umane de a înființa un centru care să ofere asistență persoanelor rănite și rudelor celor uciși în ciocnirile dintre agenții statului și susținătorii Frontului Unit pentru Democrație împotriva Dictaturii; |
5. |
ia act de foaia de parcurs prezentată de Prim Ministrul Abhisit Vejjajiva la 3 mai 2010; |
6. |
solicită guvernului thailandez să se asigure că declararea stării de urgență nu duce la limitarea disproporționată impusă drepturilor fundamentale și libertăților individuale; solicită guvernului thailandez să pună capăt cenzurii și limitării dreptului la libera exprimare; |
7. |
îndeamnă toate părțile să inițieze imediat un dialog constructiv pentru a negocia o soluție rapidă și pentru a soluționa criza actuală prin mijloace pașnice și democratice; |
8. |
salută convocarea de către Comisia Națională pentru Drepturile Omului a unei reuniuni consultative cu participarea unor intelectuali, a unor reprezentanți ai mișcărilor sociale, a unor lideri religioși și a celor patru foști prim-miniștri, Anand Panyarachun, Banharn Silapa-acha, Chavalit Yongchaiyudh și Chuan Leekpai, pentru a căuta și a prezenta o soluție în vederea încheierii crizei; |
9. |
subliniază dorința sa de a sprijini democrația în Thailanda, având în vedere relațiile excelente dintre UE și Thailanda și rolul Thailandei ca sursă de prosperitate și stabilitate în regiune; |
10. |
îndeamnă comunitatea internațională să depună toate eforturile pentru a pune capăt violențelor; îndeamnă Vicepreședinta Comisiei/Înalta Reprezentantă a Uniunii pentru afaceri externe si politica de securitate să monitorizeze îndeaproape situația politică și să își coordoneze acțiunile cu ASEAN pentru a promova dialogul și a consolida democrația în Thailanda; |
11. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, statelor membre, Vicepreședintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe si politica de securitate, guvernului thailandez, Secretarului General al ASEAN și Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite. |
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/154 |
Joi, 20 mai 2010
Birmania
P7_TA(2010)0196
Rezoluția Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la situația din Birmania/Myanmar
2011/C 161 E/23
Parlamentul European,
având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la Birmania/Myanmar,
având în vedere articolele 18-21 din Declarația Universală a Drepturilor Omului (DUDO) din 1948,
având în vedere articolul 25 din Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice (PIDCP) din 1966,
având în vedere declarația Raportorului Special al ONU, Tomás Ojea Quintana, din 5 mai 2010,
având în vedere concluziile Consiliului European privind Birmania/Myanmar adoptate în cadrul celei de a 3009-a Reuniuni a Consiliului Afaceri Externe, care a avut loc la Luxemburg la 26 aprilie 2010,
având în vedere declarația Înaltei Reprezentante, Catherine Ashton, din 1 martie 2010 privind respingerea de către Curtea Supremă a Birmaniei/Myanmar a apelului depus de Aung San Suu Kyi,
având în vedere declarația Președintelui emisă în cadrul celui de-al 16-lea Summit ASEAN, care s-a desfășurat la Hanoi la 9 aprilie 2010,
având în vedere Concluziile Consiliului European – Declarația privind Birmania/Myanmar, din 19 iunie 2009,
având în vedere Concluziile Consiliului European privind Birmania/Myanmar, adoptate în cadrul celei de a 2398-a Reuniuni a Consiliului Afaceri Generale, care a avut loc la Luxemburg, la 27 aprilie 2009,
având în vedere declarația Președinției UE din 23 februarie 2009 care îndeamnă la un dialog amplu între autoritățile și forțele democrate din Birmania/Myanmar,
având în vedere raportul din 28 august 2009 al Secretarului General al ONU privind situația drepturilor omului în Birmania/Myanmar,
având în vedere Rezoluția din 26 martie 2010 a Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU privind situația drepturilor omului în Birmania/Myanmar,
având în vedere declarația Președinției, emisă în numele Uniunii Europene la 14 mai 2009, privind arestarea lui Aung San Suu Kyi,
având în vedere articolul 122 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,
A. |
având în vedere anunțul autorităților din Birmania cu privire la desfășurarea, în 2010, de alegeri naționale, primele după cele din 1990; |
B. |
întrucât, în forma în care au fost publicate, cele cinci legi electorale și cele patru decrete încalcă toate principiile democratice și fac imposibilă desfășurarea unor alegeri libere, în special prin excluderea celor 2 200 de prizonieri politici cunoscuți ai țării; întrucât membrilor ordinelor religioase din Birmania/Myanmar, inclusiv unui număr de aproximativ 400 000 de călugări budiști, nu li se acordă, în mod explicit, dreptul de vot, accentuând discriminarea continuă de către junta militară din motive religioase sau legate de statut; |
C. |
întrucât aceste legi reprezintă o încălcare a principiilor privind libertatea de expresie și dreptul de asociere; întrucât agențiilor de presă birmane, cu sediul în străinătate, care reprezintă principala sursă de informare a poporului birman, li se interzice în continuare să opereze în Birmania/Myanmar; |
D. |
întrucât legile respective se bazează pe Constituția din 2010, care garantează impunitate pentru crimele comise de actualul regim și prevede suspendarea absolută a drepturilor fundamentale în timpul stării de urgență, pe o perioadă nedeterminată; întrucât noua constituție a Birmaniei/Myanmar vizează menținerea dictaturii civile, nu acordă drepturi umane și nu oferă nicio perspectivă de schimbare reală; |
E. |
întrucât orice exprimare a unor opinii politice dizidente este reprimată în mod brutal, sistematic (de exemplu, prin arestări arbitrare, procese injuste, pedepse cu închisoarea, tortură și execuții extrajudiciare); |
F. |
întrucât alegerile nu pot fi considerate libere și corecte dacă opoziția nu ia parte la acestea; |
G. |
întrucât Liga Națională pentru Democrație (LND), care a fost câștigătoare în cadrul ultimelor alegeri democrate, a decis, ca urmare a condițiilor de participare impuse, boicotarea alegerilor anunțate pentru 2010; întrucât LND a fost desființată prin lege, la 6 mai 2010, ca urmare a faptului că nu s-a înscris la alegeri; |
H. |
având în vedere declarația emisă în cadrul celui de-al 16-lea Summit ASEAN, în care se subliniază importanța reconcilierii și desfășurării de alegeri generale libere, periodice și deschise tuturor; |
I. |
întrucât Raportorul Special al ONU pentru Birmania/Myanmar a condamnat încălcările „flagrante și sistematice” ale drepturilor omului comise de dictatura din Birmania/Myanmar, declarând că acestea constituie „o politică de stat în care sunt implicate, la toate nivelurile, autorități din partea executivului, armatei și puterii judecătorești”, solicitând înființarea unei comisii ONU de anchetă a crimelor de război și crimelor împotriva umanității comise de regimul dictatorial; |
J. |
întrucât guvernul Birmaniei/Myanmar continuă să refuze solicitările repetate, adresate de-a lungul a mai multor luni de Reprezentantul Special al UE pentru Birmania, de a primi permisiunea pentru a vizita țara și a iniția un dialog; |
K. |
întrucât, din 2003, guvernul Birmaniei/Myanmar a respins absolut toate propunerile Organizației Națiunilor Unite și ale comunității internaționale de reformare a „planului pentru democrație”, care cuprinde șapte etape; |
L. |
întrucât, în prezent, 2 200 de prizonieri politici sunt închiși ca urmare a participării acestora la activități de pace în Birmania/Myanmar și întrucât unui număr de peste 140 de prizonieri politici li se refuză, în mod deliberat, tratamentul medical, printre aceștia aflându-se Ko Mya Aye, liderul organizației „88 Generation Student group”, care suferă de o afecțiune cardiacă foarte gravă; |
M. |
întrucât armata continuă să săvârșească încălcări ale drepturilor omului împotriva civililor aflați în zone de conflict etnic, cum ar fi execuții extrajudiciare, muncă forțată și violență sexuală; |
N. |
întrucât atacurile împotriva civililor care aparțin minorității etnice din Birmania/Myanmar de EST continuă, având drept urmare strămutarea a mii de persoane, multe dintre acestea neavând acces la ajutorul transfrontalier acordat de țările vecine, din cauza restricțiilor impuse de regimul dictatorial în ceea ce privește asistența umanitară; |
O. |
întrucât Aung San Suu Kyi, liderul partidului de opoziție LND, se află în arest la domiciliu din 2003; întrucât, la 14 mai 2009, autoritățile au arestat-o sub acuzația de încălcare a condițiilor de arest la domiciliu, întrucât aceasta i-a permis lui John Yettaw, cetățean american, să o viziteze; întrucât, la 11 august 2009, un tribunal penal din cadrul închisorii Insein a condamnat-o pe Aung San Suu Kyi la 3 ani de închisoare pentru încălcarea condițiilor de arest la domiciliu, această sentință fiind apoi redusă la 18 luni de arest la domiciliu; întrucât la, 1 martie 2010, Curtea Supremă a Birmaniei/Myanmar a respins apelul depus de Aung San Suu Kyi privind sentința injustă care i-a fost aplicată în 2009; |
P. |
întrucât UE rămâne un important donator în favoarea Birmaniei/Myanmar și este dispusă să sporească asistența acordată cetățenilor țării cu scopul de a îmbunătăți condițiile sociale și economice ale acestora; |
Q. |
întrucât ECHO a redus finanțarea acordată refugiaților aflați la granița dintre Thailanda și Birmania, în ciuda faptului că numărul refugiaților a rămas constant, și nu mai acordă finanțare internatelor din taberele de refugiați; |
R. |
întrucât Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, Adunarea generală a Organizației Națiunilor Unite, Consiliul pentru Drepturile Omului al ONU, Uniunea Europeană și multe guverne au declarat că problemele Birmaniei pot fi soluționate printr-un dialog tripartit corespunzător între Aung San Suu Kyi și LND, adevărați reprezentanți ai minorităților etnice și guvernul Birmaniei/Myanmar; întrucât guvernul Birmaniei/Myanmar refuză să ia parte la un astfel de dialog; |
1. |
își reafirmă angajamentul ferm față de populația Birmaniei/Myanmar; |
2. |
condamnă desfășurarea de alegeri în condiții absolut nedemocratice și pe baza unor norme care exclud principalul partid de opoziție și privează sute de mii de cetățeni birmani de dreptul de a vota și de a candida la alegeri, într-o încercare evidentă de a exclude întreaga opoziție a țării de la alegeri; |
3. |
deplânge faptul că, în conformitate cu noua constituție, armatei îi vor fi garantate cel puțin 25 % din locurile în parlament și aceasta va avea puterea de a suspenda libertăți civile și autoritatea de a legifera ori de câte ori consideră că acest lucru este în interesul securității naționale; |
4. |
îndeamnă cu fermitate guvernul din Birmania/Myanmar să ia fără întârziere măsurile necesare pentru a garanta un proces electoral liber, echitabil și transparent, inclusiv participarea la procesul electoral a tuturor persoanelor cu drept de vot, a tuturor partidelor politice și a tuturor celorlalte părți interesate, precum și să accepte prezența observatorilor internaționali; solicită abrogarea legii electorale publicate în martie 2010 care face imposibilă organizarea de alegeri libere și transparente; |
5. |
solicită autorităților din Birmania/Myanmar să țină seama de apelurile comunității internaționale pentru a permite lui Aung San Suu Kyi și tuturor prizonierilor de conștiință să participe la procesul politic; |
6. |
îndeamnă comunitatea internațională să depună toate eforturile pentru a garanta organizarea unor alegeri libere și democratice; |
7. |
solicită insistent guvernului Birmaniei/Myanmar să elimine restricțiile privind libertatea de întrunire, de asociere, de circulație și de exprimare, inclusiv cele privind o mass-media liberă și independentă, în special prin asigurarea unui acces liber și neîngrădit la serviciile de Internet și de telefonie mobilă și interzicerea cenzurii; |
8. |
condamnă cu fermitate cazurile sistematice, care au loc în prezent, de încălcare a drepturilor omului, a libertăților fundamentale și a drepturilor democratice fundamentale ale populației din Birmania/Myanmar; solicită autorităților din Birmania/Myanmar să pună capăt încălcărilor drepturilor internaționale ale omului și ale dreptului umanitar; |
9. |
îndeamnă autoritățile din Birmania/Myanmar să elibereze fără întârziere și necondiționat și să restabilească toate drepturile politice ale prizonierilor de conștiință, precum și să se abțină de la alte arestări din motive politice; |
10. |
solicită Înaltei Reprezentante și statelor membre să sprijine în mod public recomandarea Raportorului Special al ONU pentru Birmania/Myanmar privind înființarea unei comisii ONU de anchetă a crimelor de război și crimelor împotriva umanității care au fost comise în Birmania/Myanmar, și să includă această solicitare în propunerea de rezoluție care urmează să fie discutată la Adunarea Generală a ONU din 2010; |
11. |
subliniază că provocările politice și socioeconomice cu care se confruntă Birmania/Myanmar nu pot fi soluționate decât printr-un dialog real între toate părțile interesate, inclusiv între minoritățile etnice și opoziție; |
12. |
subliniază importanța deosebită a unui veritabil proces de dialog și de reconciliere națională în contextul tranziției spre democrație; solicită guvernului din Birmania/Myanmar să inițieze fără întârziere un real dialog cu toate partidele politice și cu minoritățile etnice; salută, în acest context, eforturile de mediere depuse de Secretarul General al ONU și de Raportorul Special al ONU pentru Birmania/Myanmar; |
13. |
îndeamnă guvernele Chinei, Indiei și Rusiei să se folosească de importanta influență economică și politică pe care o au asupra autorităților birmane pentru a determina realizarea unor progrese substanțiale în această țară și să înceteze furnizarea de arme și de alte resurse strategice către această țară; invită guvernele țărilor ASEAN și Chinei, care au o „relație privilegiată” cu Birmania/Myanmar, să se folosească de bunele oficii, în special pentru a încerca să pună capăt politicii Birmaniei de epurare etnică a minorității Rohingya care a avut drept consecință faptul că sute de mii de persoane au fugit peste graniță în Bangladesh, agravând situația dificilă a populației extrem de sărace din regiunea Cox Bazaar; |
14. |
își exprimă sprijinul ferm pentru continuarea activității Reprezentantului Special al UE și invită autoritățile din Birmania/Myanmar să coopereze pe deplin cu acesta; |
15. |
salută decizia Consiliului de a extinde cu încă un an aplicarea măsurilor restrictive prevăzute de actuala decizie a UE și își exprimă disponibilitatea de a revizui, modifica și consolida măsurile pe care le-a adoptat deja, din perspectiva evoluției situației la fața locului; |
16. |
solicită Comisiei să anuleze măsura reducerii fondurilor destinate refugiaților de la granița Birmaniei cu Thailanda și să înceapă fără întârziere finanțarea ajutorului transfrontalier, în special a celui destinat asistenței medicale; |
17. |
își reiterează apelul pentru găsirea unei soluții la problema refugiaților din Bangladesh care aparțin minorității Rohingya; îndeamnă guvernul din Bangladesh să autorizeze înregistrarea oficială a acestora ca refugiați și autoritățile din Birmania/Myanmar să înceteze orice formă de persecuție la adresa minorității Rohingya și să respecte pe deplin drepturile fundamentale ale acesteia ca minoritate etnică și religioasă; |
18. |
salută sprijinul acordat de Uniunea Europeană pentru instituirea unui embargo global asupra armelor și îndeamnă guvernele europene și Comisia să inițieze un proces activ de realizare a unui consens global cu privire la o astfel de interdicție; |
19. |
sprijină eforturile de mediere depuse de Secretarul General al ONU și salută angajamentul său în vederea soluționării acestei probleme; |
20. |
încredințează delegațiilor sale pentru relațiile cu ASEAN, China, Rusia, SUA, India, țările din Asia de Sud și Japonia, sarcina de a înscrie Birmania/Myanmar pe ordinea de zi a reuniunilor cu omologii și interlocutorii lor în aceste țări; |
21. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Vicepreședintei Comisiei/Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, guvernelor și parlamentelor statelor membre, Reprezentantului Special al UE în Birmania, Consiliului birman de Stat pentru Pace și Dezvoltare, guvernelor statelor membre ale ASEAN și ASEM, Secretariatului ASEM, grupului interparlamentar Myanmar Caucus din cadrul ASEAN, doamnei Daw Aung San Suu Kyi, Secretarului General al ONU, Înaltului Comisar al ONU pentru Drepturile Omului și Raportorului Special al ONU pentru drepturile omului în Birmania/Myanmar. |
III Acte pregătitoare
Parlamentul European
Marți, 18 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/158 |
Marți, 18 mai 2010
Crearea unui Birou European de Sprijin pentru Azil ***II
P7_TA(2010)0158
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la poziția Consiliului în primă lectură în vederea adoptării unui regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind crearea unui Birou European de Sprijin pentru Azil (16626/2/2009 – C7-0049/2010 – 2009/0027(COD))
2011/C 161 E/24
(Procedura legislativă ordinară: a doua lectură)
Parlamentul European,
având în vedere poziția Consiliului în primă lectură (16626/2/2009 – C7-0049/2010),
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2009)0066),
având în vedere articolul 251 alineatul (2), articolul 63 primul paragraf punctele 1 și 2 și articolul 66 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie Parlamentului European (C6-0071/2009),
având în vedere poziția sa în primă lectură (1),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (7), articolul 74 și articolul 78 alineatele (1) și (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 72 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere recomandarea pentru a doua lectură a Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0118/2010),
1. |
aprobă poziția Consiliului; |
2. |
constată că actul este adoptat în conformitate cu această poziție; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a semna actul, împreună cu Președintele Consiliului, în conformitate cu articolul 297 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
4. |
încredințează Secretarului General sarcina de a semna actul, după ce s-a verificat îndeplinirea corespunzătoare a tuturor procedurilor, și de a asigura, în acord cu Secretarul General al Consiliului, publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene; |
5. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Texte adoptate, 7.5.2009, P6_TA(2009)0379.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/159 |
Marți, 18 mai 2010
Performanța energetică a clădirilor (reformare) ***II
P7_TA(2010)0159
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la poziția Consiliului în primă lectură în vederea adoptării Directivei Parlamentului European și a Consiliului privind performanța energetică a clădirilor (reformare) (05386/3/2010 – C7-0095/2010 – 2008/0223(COD))
2011/C 161 E/25
(Procedura legislativă ordinară: a doua lectură)
Parlamentul European,
având în vedere poziția comună a Consiliului în primă lectură (05386/3/2010 – C7-0095/2010),
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2008)0780),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 175 alineatul (1) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6-0413/2008),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (7) și articolul 194 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere poziția sa în primă lectură (1),
având în vedere avizul din 14 mai 2009 al Comitetului Economic și Social European (2),
având în vedere avizul din 21 aprilie 2009 a Comitetului Regiunilor (3),
având în vedere articolul 72 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere recomandarea pentru a doua lectură a Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A7-0124/2010),
1. |
aprobă poziția Consiliului; |
2. |
aprobă declarația comună a Parlamentului, Consiliului și a Comisiei anexată la prezenta rezoluție; |
3. |
ia act de declarațiile Comisiei anexate la prezenta rezoluție; |
4. |
constată că actul este adoptat în conformitate cu poziția Consiliului; |
5. |
încredințează Președintelui sarcina de a semna actul, împreună cu Președintele Consiliului, în conformitate cu articolul 297 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
6. |
încredințează Secretarului General sarcina de a semna actul, după ce s-a verificat îndeplinirea corespunzătoare a tuturor procedurilor, și de a asigura, în acord cu Secretarul General al Consiliului, publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene; |
7. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Texte adoptate, 23.4.2009, P6_TA(2009)0278.
(2) JO C 277, 17.11.2009, p. 75.
(3) JO C 200, 25.8.2009, p. 41.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA
Declarații
referitoare la Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (reformare)
Declarația Parlamentului European, a Consiliului și a Comisei privind articolul 290 din TFUE
„Parlamentul European, Consiliul și Comisia declară că dispozițiile Directivei 2010/31/UE nu aduc atingere niciunei poziții viitoare a instituțiilor în ceea ce privește aplicarea articolului 290 din TFUE sau a actelor legislative individuale care cuprind astfel de dispoziții.”
Declarația Comisiei privind perioadele de vacanță
„Comisia Europeană ia act de faptul că, exceptând cazurile în care actul legislativ prevede o procedură de urgență, Parlamentul European și Consiliul consideră că notificarea actelor delegate ține seama de perioadele de vacanță ale instituțiilor (iarnă, vară și alegerile europene), pentru a asigura faptul că Parlamentul European și Consiliul pot să își exercite prerogativele în termenele stabilite în actele legislative relevante și este pregătită să acționeze în consecință.”
Declarația Comisiei privind finanțarea destinată eficienței energetice a clădirilor
„Comisia subliniază rolul crucial jucat de instrumentele financiare în transformarea cu succes a sectorului european al construcțiilor într-un sector eficient din punct de vedere energetic și cu emisii reduse de carbon. Comisia va continua să încurajeze statele membre să utilizeze extensiv fondurile disponibile în cadrul Fondului European de Dezvoltare Regională (în prezent, un procent de până la 4 % din sumele totale la nivel național aparținând Fondului European de Dezvoltare Regională, în valoare de 8 miliarde de euro, poate fi folosit în scopul creșterii eficienței energetice și a utilizării energiei din surse regenerabile în sectorul locuințelor, la care se adaugă sprijinul financiar neplafonat disponibil deja pentru energiile durabile în cazul clădirilor publice și comerciale/industriale). De asemenea, Comisia va sprijini statele membre în privința unei mai bune utilizări a tuturor fondurilor disponibile și a finanțării, care pot acționa ca pârghie pentru stimularea investițiilor în eficiența energetică.
În plus, Comisia va examina posibilitatea dezvoltării în continuare a tuturor inițiativelor existente, cum ar fi inițiativa «Proiecte urbane inteligente» (SET-Plan COM(2009)0519)sau utilizarea bugetului Energie inteligentă – Europa II, de exemplu în scopul schimbului de cunoștințe și al asistenței tehnice pentru crearea de fonduri naționale care pot fi reînnoite.
Mai mult, Comisia va pregăti o prezentare generală și o analiză a mecanismelor financiare în vigoare actualmente în statele membre și va lua în considerație concluziile rezultate, în efortul său de a disemina cele mai bune practici pe întreg teritoriul UE.
În sfârșit, Comisia, ca urmare a analizei menționate la articolul 10 alineatul (5) din Directiva 2010/31/UE, va reflecta asupra posibilei evoluții în viitor a stimulentelor financiare [printre altele, în ceea ce privește instrumentele Uniunii la care se face trimitere în acest scop la articolul 10 alineatul (5)] și a utilizării optime a acestora pentru investițiile în îmbunătățirea eficienței energetice a clădirilor.”
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/161 |
Marți, 18 mai 2010
Fondul european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 (modificarea Deciziei nr. 573/2007/CE) ***I
P7_TA(2010)0160
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de Decizie a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”, precum și de abrogare a Deciziei 2004/904/CE a Consiliului COM(2009)0456 – C7-0123/2009 – 2009/0127(COD)
2011/C 161 E/26
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2009)0456),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 63 alineatul (2) litera (b) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C7–0123/2009),
având în vedere comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (3), articolul 78 alineatul (2) și articolul 80 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7–0125/2010),
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
Marți, 18 mai 2010
P7_TC1-COD(2009)0127
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Deciziei nr. …/2010/UE a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 78 alineatul (2) și articolul 80,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
întrucât:
(1) |
Având în vedere instituirea unui program comun de relocare al UE menit să sporească impactul eforturilor în materie de relocare în Uniune, în vederea acordării de protecție refugiaților, și să sporească la maximum impactul strategic al relocării printr-o mai bună orientare către persoanele care au cea mai mare nevoie de relocare la nivelul Uniunii, ar trebui formulate în mod regulat priorități comune cu privire la relocare. |
(2) |
Pentru a realiza obiectivele Deciziei nr. 573/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2) , Comisia ar trebui să dispună de competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, prin care să stabilească prioritățile anuale comune ale Uniunii în ceea ce privește regiunile geografice și naționalitățile, precum și categoriile specifice de refugiați care urmează să fie relocați. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. |
(3) |
Luând în considerare nevoile în materie de relocare care urmează să fie prevăzute în decizia Comisiei de stabilire a priorităților anuale comune ale Uniunii în materie de relocare în conformitate cu prezenta decizie, este necesar, de asemenea, să se furnizeze sprijin financiar suplimentar pentru relocarea persoanelor, având în vedere ▐ regiunile geografice și naționalitățile precum și categoriile specifice de refugiați care urmează să fie relocați, atunci când relocarea este considerată a fi cea mai potrivită metodă de a răspunde nevoilor speciale ale acestora. |
(4) |
În acest context, ar trebui adaptat calendarul referitor la termenul de prezentare a datelor necesare pentru calcularea sumelor alocate anual statelor membre, la termenul în care statele membre prezintă Comisiei programele anuale și la termenul în care Comisia adoptă deciziile financiare. |
(5) |
În scopul de a încuraja mai multe statele membre să se implice în acțiunile de relocare, acele state membre care participă pentru prima dată la programul de relocare ar trebui să primească sprijin financiar suplimentar. |
(6) |
De asemenea, este necesară stabilirea normelor de eligibilitate a cheltuielilor pentru sprijinul financiar suplimentar destinat relocării, |
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Decizia nr. 573/2007/CE se modifică după cum urmează:
1. |
Articolul 13 se modifică după cum urmează:
|
2. |
Articolul 20 se modifică după cum urmează:
|
3. |
La articolul 35, se adaugă următorul alineat: „(5) Suma fixă de 4 000 EUR alocată statelor membre pentru fiecare persoană relocată se acordă ca sumă forfetară pentru fiecare persoană efectiv relocată.” |
4. |
Se introduc următoarele articole: „Articolul 52a Exercitarea competențelor delegate (1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 13 alineatele (6) și (7), este conferită Comisiei pentru perioada stabilită la articolul 1 primul paragraf. (2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului. (3) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la articolele 52b și 52c. Atunci când motive de maximă urgență o impun, se aplică procedura prevăzută la articolul 52d. Articolul 52b Revocarea competențelor delegate (1) Parlamentul European sau Consiliul pot revoca delegarea de competențe menționată la articolul 13 alineatele (6) și (7). (2) Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce delegarea de competențe întreprinde măsuri pentru a informa cealaltă instituție și Comisia, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări, precum și posibilele motive de revocare. (3) Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, specificată în aceasta. Decizia nu aduce atingere actelor delegate care sunt deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Articolul 52c Obiecțiuni la actele delegate (1) Parlamentul European sau Consiliul pot formula obiecțiuni la un act delegat în termen de o lună de la data notificării. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, termenul respectiv se prelungește cu o lună. (2) În cazul în care, la expirarea acestui termen, nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data prevăzută în dispozițiile sale. (3) În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul formulează obiecțiuni la un act delegat, acesta nu intră în vigoare. Instituția care formulează obiecțiuni își prezintă motivele care au stat la baza acestora. Articolul 52d Procedura de urgență (1) Actele delegate adoptate în temeiul prezentului articol intră imediat în vigoare și se aplică atât timp cât nu se formulează nicio obiecțiune în conformitate cu alineatul (2). Notificarea unui act delegat adoptat în temeiul prezentului articol transmisă Parlamentului European și Consiliului prezintă motivele pentru care s-a folosit procedura de urgență. (2) Parlamentul European și Consiliul pot formula obiecțiuni la un act delegat adoptat în temeiul prezentului articol în termen de trei luni de la data notificării. Într-un astfel de caz, actul nu se mai aplică. Instituția care formulează obiecțiuni la un act delegat își prezintă motivele care au stat la baza acestora.” |
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la,
Pentru Parlamentul European
Președintele
Pentru Consiliu
Președintele
(1) Poziția Parlamenului European din 18 mai 2010.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/166 |
Marți, 18 mai 2010
Migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (modificarea Regulamentului (CE) nr. 1104/2008) *
P7_TA(2010)0161
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de regulament al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1104/2008 privind migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (COM(2009)0508 – C7-0244/2009 – 2009/0136(NLE))
2011/C 161 E/27
(Procedura de consultare)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Consiliului (COM(2009)0508),
având în vedere articolele 66 și 67 din Tratatul CE, în temeiul cărora a fost consultat de către Consiliu (C7-0244/2009),
având în vedere comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 74 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și avizul Comisiei pentru bugete (A7-0126/2010),
1. |
aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată; |
2. |
deși Consiliul are în vedere SIS 1+ RE ca un plan de urgență în eventualitatea unui eșec al SIS II, Parlamentul, în calitate de colegiuitor pentru crearea Sistemului de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 (1) și de autoritate bugetară, își rezervă dreptul de a păstra în rezervă fondurile care urmează să fie alocate pentru dezvoltarea SIS II în cadrul exercițiului bugetar 2011, pentru a se asigura controlul parlamentar și supravegherea deplină a procesului; |
3. |
invită Comisia să-și modifice propunerea în consecință, în conformitate cu articolul 293 alineatul (2) din TFUE; |
4. |
invită Consiliul să informeze Parlamentul în cazul în care intenționează să se îndepărteze de la textul aprobat de acesta; |
5. |
solicită Consiliului să îl consulte din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea Comisiei; |
6. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei poziția Parlamentului. |
TEXTUL PROPUS DE COMISIE |
AMENDAMENTUL |
||||
Amendamentul 1 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 3 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 2 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 4 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 3 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 6 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 4 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 16a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 5 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul -1 (nou) Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 1 – alineatul 1 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 6 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul -1a (nou) Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 1 – alineatul 1a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 7 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 11 – alineatul 2 |
|||||
(2) Statele membre care participă la SIS 1+ migrează de la N.SIS la N.SIS II utilizând structura de migrare provizorie, cu sprijinul Franței și al Comisiei. |
(2) Statele membre care participă la SIS 1+ migrează de la N.SIS la N.SIS II utilizând structura de migrare provizorie, cu sprijinul Franței și al Comisiei până cel târziu la 31 decembrie 2011 . În cazul în care se implementează soluție tehnică alternativă, așa cum se menționează la articolul 11 alineatul (5a), data poate fi schimbată în conformitate cu procedura menționată la articolul 17 alineatul (2). |
||||
Amendamentul 8 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3a (nou) Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 11 – alineatul 5 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 9 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3b (nou) Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 11 – alineatul 5 a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 10 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3c (nou) Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 14 – alineatul 5 a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 11 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 17a – alineatul 1 |
|||||
(1) Fără a aduce atingere responsabilităților și activităților Comisiei, Franței și respectiv statelor membre participante la SIS 1+, se instituie un grup de experți tehnici denumit „Consiliul pentru gestionarea programului global” (în continuare „GPMB”). GPMB reprezintă un forum pentru coordonarea proiectelor SIS II de la nivel central și național. |
(1) Fără a aduce atingere responsabilităților și activităților Comisiei, Franței și respectiv statelor membre participante la SIS 1+, se instituie un grup de experți tehnici denumit „Consiliul pentru gestionarea programului global” (în continuare „GPMB”). GPMB reprezintă un forum care vizează acordarea de asistență pentru dezvoltarea proiectului central SIS II. Acesta facilitează coerența și asigură coordonarea proiectelor SIS II de la nivel central și național. |
||||
Amendamentul 12 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 17a – alineatul 2 |
|||||
(2) GPMB va fi alcătuit din maximum 10 experți . Cel mult opt experți și un număr egal de membri supleanți sunt desemnați de statele membre, acționând în cadrul Consiliului. Doi experți și doi membri supleanți sunt desemnați din rândul funcționarilor Comisiei de către directorul general care răspunde de direcția generală competentă din cadrul Comisiei. La reuniunile GPMB pot participa și alți funcționari ai Comisiei interesați de proceduri . |
(2) GPMB va fi alcătuit din maximum 10 membri care sunt calificați să contribuie activ la dezvoltarea SIS II și care se întrunesc cu regularitate . Cel mult opt membri și un număr egal de membri supleanți sunt desemnați de statele membre, acționând în cadrul Consiliului. Maximum doi membri și doi membri supleanți sunt desemnați din rândul funcționarilor Comisiei de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. La reuniunile GPMB pot participa deputați interesați sau personalul relevant din Parlamentul European, experți din statele membre și funcționari ai Comisiei implicați direct în dezvoltarea proiectelor SIS II, cheltuielile fiind suportate de administrația sau instituția respectivă . GPMB poate invita și alți experți să participe la reuniunile GPMB după cum este prevăzut în mandatul său, cheltuielile fiind suportate de administrația, instituția sau întreprinderea acestora. |
||||
Amendamentul 13 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 17a – alineatul 5 |
|||||
(5) GPMB își stabilește mandatul. Acesta produce efecte în urma avizului favorabil emis de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. |
(5) GPMB își stabilește mandatul. Acesta produce efecte în urma avizului favorabil emis de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. Mandatul GPMB include o cerință referitoare la publicarea de rapoarte periodice și la punerea acestor rapoarte la dispoziția Parlamentului European, pentru a se asigura controlul parlamentar și supravegherea deplină. |
||||
Amendamentul 14 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 17a – alineatul 6 |
|||||
(6) Fără a aduce atingere articolului 15 alineatul (2), costurile administrative și cheltuielile cu deplasarea ocazionate de activitățile GPMB sunt suportate de la bugetul general al Uniunii Europene, în măsura în care nu sunt rambursate din alte surse. În ceea ce privește cheltuielile cu deplasarea ale experților din cadrul GPMB desemnați de statele membre acționând în cadrul Consiliului și ale experților invitați în temeiul alineatului (3) al prezentului articol, cheltuieli aferente activității GPMB, se aplică „Reglementarea Comisiei privind indemnizarea persoanelor din afara Comisiei convocate să participe la reuniuni în calitate de experți”. |
(6) Fără a aduce atingere articolului 15 alineatul (2), costurile administrative și cheltuielile cu deplasarea ocazionate de activitățile GPMB sunt suportate de la bugetul general al Uniunii Europene, în măsura în care nu sunt rambursate din alte surse. În ceea ce privește cheltuielile cu deplasarea ale experților din cadrul GPMB desemnați de statele membre acționând în cadrul Consiliului și ale experților invitați în temeiul alineatului (3) al prezentului articol, cheltuieli aferente activității GPMB, se aplică „Reglementarea Comisiei privind indemnizarea persoanelor din afara Comisiei convocate să participe la reuniuni în calitate de experți”. Creditele necesare pentru a acoperi costurile ocazionate de reuniunile GPMB provin din creditele prevăzute în prezent în Programarea financiară 2010-2013 pentru Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II). |
||||
Amendamentul 15 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 5 Regulamentul (CE) nr. 1104/2008 Articolul 19 |
|||||
Expiră la o dată care urmează să fie stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 55 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1987/2006. |
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Expiră la o dată care urmează să fie stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 55 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 și, în orice caz, nu mai târziu de 31 decembrie 2013 . |
(1) Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 381, 28.12.2006, p. 4).
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/172 |
Marți, 18 mai 2010
Migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (modificarea Deciziei 2008/839/JAI) *
P7_TA(2010)0162
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de Regulament al Consiliului de modificare a Deciziei 2008/839/JAI privind migrarea de la Sistemul de Informații Schengen (SIS 1+) la Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II) (COM(2010)0015 – C7-0040/2010 – 2010/0006(NLE))
2011/C 161 E/28
(Procedura de consultare)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Consiliului (COM(2010)0015),
având în vedere articolul 74 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în temeiul căruia Consiliul a consultat Parlamentul (C7-0040/2010),
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și avizul Comisiei pentru bugete (A7-0127/2010),
1. |
aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată; |
2. |
deși Consiliul are în vedere SIS 1+ RE ca plan de urgență, în eventualitatea unui eșec al SIS II, Parlamentul, în calitate de colegiuitor pentru Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II)(Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 (1) și de autoritate bugetară, își rezervă dreptul de a păstra în rezervă fondurile care urmează să fie alocate pentru dezvoltarea SIS II în cadrul exercițiului bugetar 2011, pentru a asigura controlul parlamentar deplin și monitorizarea procesului; |
3. |
invită Comisia să își modifice propunerea în consecință, în conformitate cu articolul 293 alineatul (2) din TFUE; |
4. |
invită Consiliul să informeze Parlamentul în cazul în care intenționează să se îndepărteze de la textul aprobat de acesta; |
5. |
solicită Consiliului să consulte din nou Parlamentul în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea Comisiei; |
6. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei poziția Parlamentului. |
TEXTUL PROPUS DE COMISIE |
AMENDAMENTUL |
||||
Amendamentul 1 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 3 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 2 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 4 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 3 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 6 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 4 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Considerentul 16a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 5 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul - 1 (nou) Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 1 – alineatul 1 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 6 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul -1a (nou) Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 1 – alineatul 1a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 7 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 11 – alineatul 2 |
|||||
(2) Statele membre participante la SIS 1+ migrează de la N.SIS la N.SIS II utilizând arhitectura de migrare provizorie, cu sprijinul Franței și al Comisiei. |
(2) Statele membre participante la SIS 1+ migrează de la N.SIS la N.SIS II utilizând arhitectura de migrare provizorie, cu sprijinul Franței și al Comisiei , până cel târziu la 31 decembrie 2011. În cazul în care se implementează o soluție tehnică alternativă, așa cum se menționează la articolul 11 alineatul (5a), data poate fi schimbată în conformitate cu procedura menționată la articolul 17 alineatul (2). |
||||
Amendamentul 8 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3a (nou) Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 11 – alineatul 5 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 9 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3b (nou) Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 11 – alineatul 5 a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 10 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 3c (nou) Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 14 – alineatul 5 a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 11 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 17a – alineatul 1 |
|||||
(1) Fără a se aduce atingere responsabilităților și activităților Comisiei, Franței și, respectiv, statelor membre participante la SIS 1+, se instituie un grup de experți tehnici denumit „Consiliul pentru gestionarea programului global” (în continuare „GPMB”). GPMB reprezintă un forum pentru coordonarea proiectelor SIS II de la nivel central și național. |
(1) Fără a se aduce atingere responsabilităților și activităților Comisiei, Franței și, respectiv, statelor membre participante la SIS 1+, se instituie un grup de experți tehnici denumit „Consiliul pentru gestionarea programului global” (în continuare „GPMB”). GPMB reprezintă un forum pentru acordarea de asistență în vederea dezvoltării proiectului central SIS II. Acesta ă facilitează coerența și să asigură coordonarea proiectelor SIS II de la nivel central și național. |
||||
Amendamentul 12 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 17a – alineatul 2 |
|||||
(2) GPMB va fi alcătuit din maximum 10 experți . Cel mult opt experți și un număr egal de membri supleanți sunt desemnați de statele membre, acționând în cadrul Consiliului. Doi experți și doi membri supleanți sunt desemnați din rândul funcționarilor Comisiei de către directorul general care răspunde de direcția generală competentă din cadrul Comisiei. La reuniunile GPMB pot participa și alți funcționari ai Comisiei interesați de proceduri. |
(2) GPMB va fi alcătuit din maximum 10 membri care sunt calificați să contribuie activ la dezvoltarea SIS II și care se întrunesc cu regularitate. Cel mult opt membri și un număr egal de membri supleanți sunt desemnați de statele membre, acționând în cadrul Consiliului. Maximum doi membri și doi membri supleanți sunt desemnați din rândul funcționarilor Comisiei de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. La reuniunile GPMB pot participa deputați interesați sau personalul relevant din Parlamentul European, experți din statele membre și funcționari ai Comisiei implicați direct în dezvoltarea proiectelor SIS II, cheltuielile fiind suportate de administrația sau instituția respectivă. GPMB poate invita și alți experți să participe la reuniunile GPMB, după cum este prevăzut mandatul său, cheltuielile fiind suportate de administrația, instituția sau întreprinderea acestora. |
||||
Amendamentul 13 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 17 a – alineatul 5 |
|||||
(5) GPMB își stabilește mandatul. Acesta produce efecte în urma emiterii avizului favorabil de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. |
(5) GPMB își stabilește mandatul. Acesta produce efecte în urma emiterii avizului favorabil de către directorul general al direcției generale competente din cadrul Comisiei. Mandatul GPMB include o cerință referitoare la publicarea de rapoarte periodice și la faptul că aceste rapoarte trebuie puse la dispoziția Parlamentului European, pentru a se asigura controlul parlamentar și supravegherea deplină. |
||||
Amendamentul 14 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 4 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 17a – alineatul 6 |
|||||
(6) Fără a se aduce atingere articolului 15 alineatul (2), costurile administrative și cheltuielile cu deplasarea ocazionate de activitățile GPMB sunt suportate de la bugetul general al Uniunii Europene, în măsura în care nu sunt rambursate din alte surse. În ceea ce privește cheltuielile cu deplasarea ale experților din cadrul GPMB desemnați de statele membre acționând în cadrul Consiliului și ale experților invitați în temeiul alineatului (3) al prezentului articol, cheltuieli aferente activității GPMB, se aplică „Reglementarea Comisiei privind indemnizarea persoanelor din afara Comisiei convocate să participe la reuniuni în calitate de experți”. |
(6) Fără a se aduce atingere articolului 15 alineatul (2), costurile administrative și cheltuielile cu deplasarea ocazionate de activitățile GPMB sunt suportate de la bugetul general al Uniunii Europene, în măsura în care nu sunt rambursate din alte surse. În ceea ce privește cheltuielile cu deplasarea ale experților din cadrul GPMB desemnați de statele membre acționând în cadrul Consiliului și ale experților invitați în temeiul alineatului (3) al prezentului articol, cheltuieli aferente activității GPMB, se aplică „Reglementarea Comisiei privind indemnizarea persoanelor din afara Comisiei convocate să participe la reuniuni în calitate de experți”. Creditele necesare pentru a acoperi costurile ocazionate de reuniunile GPMB provin din creditele prevăzute în prezent în Programarea financiară 2010-2013 pentru Sistemul de Informații Schengen din a doua generație (SIS II). |
||||
Amendamentul 15 |
|||||
Propunere de regulament – act de modificare Articolul 1 – punctul 5 Decizia 2008/839/JAI a Consiliului Articolul 19 |
|||||
Va expira la o dată care urmează să fie stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 71 alineatul (2) din Decizia 2007/533/JAI. |
Prezenta decizie intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Expiră la o dată care urmează să fie stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 71 alineatul (2) din Decizia 2007/533/JAI și , în orice caz, nu mai târziu de 31 decembrie 2013 . |
(1) Regulamentul (CE) nr. 1987/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind instituirea, funcționarea și utilizarea Sistemului de informații Schengen din a doua generație (SIS II) (JO L 381, 28.12.2006, p. 4).
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/177 |
Marți, 18 mai 2010
Egalitatea de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă ***II
P7_TA(2010)0167
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la poziția Consiliului în primă lectură pentru adoptarea unei directive a Parlamentului European și a Consiliului privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă și de abrogare a Directivei 86/613/CEE (17279/3/2009 – C7-0075/2010 – 2008/0192(COD))
2011/C 161 E/29
(Procedura legislativă ordinară: a doua lectură)
Parlamentul European,
având în vedere poziția comună a Consiliului în primă lectură (17279/3/2009 – C7-0075/2010),
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2008)0636),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 141 alineatul (3) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6-0341/2008),
având în vedere poziția sa în primă lectură (1),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (7) și articolul 157 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
având în vedere articolul 66 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere recomandarea pentru a doua lectură a Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen (A7-0146/2010),
1. |
adoptă poziția în a doua lectură prezentată în continuare; |
2. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Texte adoptate, 6.5.2009, P6_TA(2009)0364.
(2) JO C 228, 22.9.2009, p. 107.
Marți, 18 mai 2010
P7_TC2-COD(2008)0192
Poziția Parlamentului European adoptată în a doua lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Directivei 2010/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind aplicarea principiului egalității de tratament între bărbații și femeile care desfășoară o activitate independentă și de abrogare a Directivei 86/613/CEE a Consiliului
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament și Consiliu, poziția Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Directiva 2010/41/UE.)
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/179 |
Marți, 18 mai 2010
Denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile ***I
P7_TA(2010)0168
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile (COM(2009)0031 – C6-0048/2009 – 2009/0006(COD))
2011/C 161 E/30
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2009)0031),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 95 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6-0048/2009),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (3) și articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 16 decembrie 2009 (1),
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor (A7-0122/2010),
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.
Marți, 18 mai 2010
P7_TC1-COD(2009)0006
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr…./2010 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului, și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articol 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1) |
Directiva 73/44/CEE a Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la analiza cantitativă a amestecurilor ternare de fibre (3), Directiva 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre textile (4) și Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind denumirile textilelor (reformare) (5) au fost modificate de mai multe ori. Deoarece urmează să fie efectuate modificări suplimentare, ar trebui să se procedeze la înlocuirea acestor acte cu un instrument juridic unic, din motive de claritate. |
(2) |
Legislația Uniunii privind denumirile de fibre textile și etichetarea produselor textile corespunzătoare are un conținut foarte tehnic, cuprinzând prevederi detaliate care necesită o adaptare regulată. Pentru a evita necesitatea ca statele membre să transpună modificările tehnice în legislația națională și să reducă astfel povara administrativă impusă autorităților naționale, precum și pentru a permite adoptarea mai rapidă a denumirilor de fibre textile noi care urmează să fie aplicate în același timp în toată Uniunea , regulamentul pare a fi instrumentul juridic cel mai adecvat pentru realizarea simplificării legislative. |
(3) |
Pentru a elimina obstacolele potențiale din calea bunei funcționări a pieței interne, produse de dispozițiile divergente ale statelor membre în ceea ce privește denumirile, compoziția și etichetarea produselor textile, este necesar să se armonizeze denumirile fibrelor textile și mențiunile care figurează pe etichete, marcajele și documentele care însoțesc produsele textile cu ocazia diferitelor etape inerente ciclurilor de producție, de prelucrare și de distribuție. |
(4) |
Este adecvată stabilirea unor reguli care să permită fabricanților să solicite ca denumirea unei fibre textile noi să fie înscrisă pe lista de denumiri de fibre autorizate. |
(5) |
Ar trebui prevăzute dispoziții, de asemenea, pentru anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din textile, dar a căror parte textilă constituie un element esențial al produsului sau este pusă în valoare printr-o specificare a operatorilor economici . |
(6) |
Toleranța pentru fibrele străine care nu figurează pe etichetă ar trebui să se aplice atât produselor pure cât și amestecurilor. |
(7) |
Etichetarea compoziției ar trebui să fie obligatorie pentru a asigura comunicarea informațiilor către toți consumatorii din Uniune la un nivel uniform. Pentru produsele pentru care, din punct de vedere tehnic, este dificil să se precizeze compoziția în momentul fabricării, fibrele cunoscute eventual în acel moment pot fi indicate pe etichetă, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit. |
(8) |
Este oportun, în scopul evitării diferențelor de aplicare între statele membre , să se determine cu precizie modalitățile particulare de etichetare a anumitor produse textile compuse din două sau mai multe părți, precum și elementele produselor textile de care nu trebuie să se țină cont cu ocazia etichetării și a analizei. |
(9) |
Punerea la dispoziție pe piață a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la cupon ar trebui să fie efectuată astfel încât consumatorul să poată cunoaște în mod real indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rulou. |
(10) |
Utilizarea calificativelor sau a denumirilor care beneficiază de o reputație specială pe lângă utilizatori și consumatori ar trebui să fie supusă anumitor condiții. Mai mult, pentru a furniza informații utilizatorilor și consumatorilor, se cuvine ca denumirile de fibre textile să fie legate de caracteristicile acestora. |
(11) |
Supravegherea pieței produselor, făcând obiectul prezentului regulament în statele membre, este supusă dispozițiilor Directivei 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (6) și dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (7). |
(12) |
Este necesar să se prevadă metode de eșantionare și de analiză a textilelor pentru a elimina toate posibilitățile de contestare a metodelor aplicate. Metodele utilizate pentru analizele oficiale efectuate în statele membre în scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare ar trebui să fie uniforme atât în ceea ce privește tratarea prealabilă a eșantionului, cât și analiza cantitativă; prin urmare, prezenta directivă ar trebui să prevadă metode uniforme de analiză pentru majoritatea produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare care se găsesc pe piață. Totuși, pentru a simplifica prezentul regulament și pentru a adapta astfel de metode uniforme la progresul tehnic, ar trebui ca metodele stabilite în prezentul regulament să fie transformate în standarde europene. În acest sens, Comisia ar trebui să organizeze tranziția de la sistemul actual, ale cărui metode sunt descrise în prezentul regulament, la un sistem european bazat pe standarde. |
(13) |
În cazul amestecurilor de fibre pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii , laboratorul însărcinat cu analiza ar trebui să fie autorizat să determine compoziția unor asemenea amestecuri ▐, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut , metoda utilizată și ▐ gradul de precizie al acesteia . |
(14) |
Prezentul regulament ar trebui să stabilească procentele convenționale de aplicat masei anhidre a fiecărei fibre cu ocazia determinării prin analiză a compoziției fibroase a produselor textile și ar trebui să indice două procente convenționale diferite pentru calculul compoziției produselor dărăcite sau periate conținând lână și/sau păr de origine animală. Deoarece nu se poate stabili întotdeauna dacă un produs este dărăcit sau periat și, în consecință, pot apărea rezultate incoerente din aplicarea toleranțelor cu ocazia controalelor de conformitate a produselor textile efectuate în Uniune , laboratoarele care efectuează respectivele controale ar trebui să fie autorizate să aplice un procent convențional unic în cazuri de incertitudine. |
(15) |
Ar trebui fixate reguli privind produsele scutite de exigențele generale în materie de etichetare ale prezentului regulament, în special produsele de unică folosință sau produsele pentru care se cere numai un etichetaj global. |
(16) |
Ar trebui să se stabilească o procedură , cuprinzând și obligații specifice, care să fie respectată de către fabricant sau de orice persoană care acționează în numele acestuia care dorește să includă o denumire de fibră textilă nouă în lista armonizată de denumiri de fibre textile prevăzută în anexa I . ▐ |
(17) |
Pentru a garanta îndeplinirea obiectivelor prezentului regulament și, în același timp, adaptarea la progresul tehnic, Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, acte delegate destinate să completeze sau să modifice elemente neesențiale ale anexelor I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX la prezentul regulament. |
(18) |
În Rezoluția sa din 25 noiembrie 2009 privind marcajul de origine (8), Parlamentul European a subliniat faptul că pentru asigurarea protecției consumatorilor sunt necesare norme comerciale transparente și consecvente, inclusiv în ceea ce privește indicarea originii. Scopul acestor indicații ar trebui să fie de a permite consumatorilor să cunoască originea exactă a produselor pe care le cumpără și de a-i proteja de afirmații frauduloase, inexacte sau înșelătoare cu privire la origine. Ar trebui instituite norme armonizate în acest sens pentru produsele textile. În ceea ce privește produsele importate, aceste norme ar trebui să ia forma unor cerințe obligatorii de etichetare. În cazul produselor care nu fac obiectul etichetării obligatorii privind originea la nivelul Uniunii, ar trebui să se instituie norme care să asigure că posibilele indicații privind originea nu sunt false și nu induc în eroare. |
(19) |
Cerințele privind indicarea originii în etichetarea produselor, prevăzute de prezentul regulament în ceea ce privește sectorul specific al produselor textile, nu ar trebui să aducă atingere discuțiilor în curs privind un regim general aplicabil pentru marcarea originii produselor importate din țări terțe, care să fie inclus în politica comercială comună a Uniunii. |
(20) |
Deoarece obiectivele acțiunii avute în vedere, și anume adoptarea unor reguli uniforme aplicabile utilizării de denumiri de fibre textile și etichetării corespunzătoare a produselor textile, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii , aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană . În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective. |
(21) |
Pentru a putea fi în măsură să facă alegeri în cunoștință de cauză, consumatorii ar trebui să știe la cumpărarea unui produs textil dacă respectivul produs conține părți netextile de origine animală. Prin urmare, este esențial să se indice pe etichetă prezența materialelor de origine animală. |
(22) |
Prezentul regulament se limitează la norme privind armonizarea denumirilor fibrelor textile și etichetarea compoziției fibroase a produselor textile. Pentru a elimina posibilele obstacole din calea bunei funcționări a pieței interne cauzate de existența unor dispoziții sau practici divergente în statele membre și pentru a ține pasul cu evoluția comerțului electronic și a face față viitoarelor provocări de pe piața produselor textile, ar trebui analizată și armonizarea sau standardizarea altor aspecte privind etichetarea produselor textile. În acest scop, Comisia ar trebui să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport referitor la posibile noi cerințe de etichetare care să fie introduse la nivelul Uniunii pentru a facilita libera circulație a produselor textile în cadrul pieței interne și a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor pe întreg teritoriul Uniunii. Raportul ar trebui să examineze în special opiniile consumatorilor cu privire la volumul de informații care ar trebui menționate pe eticheta unui produs textil și să analizeze ce alte mijloace în afară de etichetare ar putea fi utilizate pentru a oferi informații suplimentare consumatorilor. Raportul ar trebui să se bazeze pe o consultare extinsă cu toate părțile interesate, pe anchete în rândul consumatorilor și pe o evaluare aprofundată a raportului cost/beneficii și ar trebui să fie însoțit, după caz, de propuneri legislative. Raportul ar trebui să examineze în special valoarea adăugată pentru consumator generată de eventuale cerințe de etichetare legate de întreținerea, mărimea, substanțele periculoase, caracterul inflamabil și performanțele ecologice ale produselor textile, utilizarea unor simboluri extralingvistice pentru identificarea fibrelor textile, etichetarea socială și electronică, precum și includerea unui număr de identificare pe etichetă care să permită obținerea de informații suplimentare la cerere, în special pe internet, cu privire la caracteristicile produselor. |
(23) |
Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE ar trebui abrogate, |
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Capitolul 1
Dispoziții generale
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament stabilește norme privind utilizarea denumirilor fibrelor textile , etichetarea produselor textile și determinarea compoziției fibroase a produselor textile prin metode uniforme de analiză cantitativă , în scopul de a îmbunătăți libera lor circulație pe piața internă și de a furniza consumatorilor informații exacte .
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Prezentul regulament se aplică produselor textile.
În sensul prezentului regulament , următoarele produse sunt tratate la fel ca produsele textile :
(a) |
produse textile care cuprind cel puțin 80 % din greutatea lor fibre textile; |
(b) |
mobilier tapisat, umbrele și umbrele de soare care cuprind în proporție de cel puțin 80 % din greutatea lor fibre textile; |
(c) |
părțile textile ale materialelor pentru podele alcătuite din mai multe straturi, ale saltelelor și ale articolelor de camping, precum și căptușelile călduroase ale articolelor de încălțăminte, mănușilor și mitenelor, cu condiția ca astfel de părți sau căptușeli să constituie cel puțin 80 % din greutatea produsului complet; |
(d) |
textilele încorporate altor produse din care fac parte integrantă în cazul specificării compoziției lor. |
(2) Dispozițiile prezentului regulament nu se aplică produselor textile care:
(a) |
sunt destinate exportului către țări terțe; |
(b) |
sunt introduse în scop de tranzit, sub control vamal, în statele membre; |
(c) |
sunt importate din țări terțe și destinate prelucrării interne; |
(d) |
sunt încredințate pentru lucrări la domiciliu muncitorilor sau întreprinderilor independente care lucrează cu materiale furnizate fără a da naștere la cesiune cu titlu oneros; |
(e) |
sunt livrate utilizatorilor finali sub forma unor articole individuale personalizate. |
Articolul 3
Definiții
(1) În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a) |
„produse textile” înseamnă toate acele produse care, în stare brută, semiprelucrate, prelucrate, semimanufacturate, manufacturate, semiconfecționate sau confecționate, sunt compuse exclusiv din fibre textile, oricare ar fi procedeul de amestec sau de asamblare utilizat; |
(b) |
„fibră textilă” înseamnă oricare dintre următoarele:
|
(c) |
„lățimea aparentă” este aceea a benzii sau tubului sub formă pliată, laminată, presată sau răsucită sau lățimea medie, în cazul lățimii neuniforme; |
(d) |
„parte textilă” înseamnă o parte dintr-un produs textil având un conținut în fibre distinct; |
(e) |
„fibre străine” sunt fibrele diferite de cele menționate pe etichetă; |
(f) |
„căptușeală” înseamnă un element separat utilizat pentru fabricarea confecțiilor și a altor produse, constând dintr-unul sau mai multe straturi de material textil menținute fără strângere de-a lungul uneia sau mai multor laturi; |
(g) |
„ etichetare” înseamnă indicarea informațiilor necesare pe produsul textil prin aplicarea unei etichete sau prin coasere, brodare, imprimare, ștanțare sau prin folosirea oricărei alte tehnologii de aplicare; |
(h) |
„etichetarea globală” este un mod de etichetare care constă în utilizarea unei etichete unice pentru mai multe produse sau părți textile; |
(i) |
„produse de unică folosință” înseamnă produse textile care se folosesc o singură dată sau pe o perioadă de timp limitată și a căror utilizare normală exclude orice restaurare în vederea folosirii ulterioare pentru același scop sau pentru un scop similar. |
(2) În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 pentru termenii „punere la dispoziție pe piață”, „introducere pe piață”, „producător”, „reprezentant autorizat”, „importator”, „distribuitor”, „operatori economici”, „standard armonizat”, „supraveghere a pieței” și „autoritate de supraveghere a pieței”.
Articolul 4
Reguli generale
(1) Articolele textile sunt puse la dispoziție pe piață doar dacă sunt etichetate sau însoțite de documente comerciale în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.
(2) Cu excepția cazurilor în care prezentul regulament prevede altfel, dispozițiile naționale și ale Uniunii privind protecția proprietății industriale și comerciale, indicatorii de proveniență, marcajele de origine și prevenirea concurenței neloiale se aplică în continuare produselor textile .
Capitolul 2
Denumirile fibrelor textile și exigențele aferente în materie de etichetare
Articolul 5
Denumirile fibrelor textile
(1) Numai denumirile de fibre textile menționate în anexa I sunt utilizate pentru indicarea compoziției fibroase a produselor textile .
(2) Utilizarea denumirilor menționate în anexa I este rezervată fibrelor a căror natură corespunde descrierii prezentate în respectiva anexă.
Denumirile respective nu vor fi utilizate pentru alte fibre, fie sub formă integrală, sub formă de rădăcină sau sub formă de adjectiv.
Utilizarea denumirii „mătase” este interzisă pentru a indica forma sau prezentarea particulară sub formă de fir continuu a fibrelor textile.
Articolul 6
Cereri de noi denumiri de fibre textile
Orice producător sau orice persoană care acționează în numele său poate cere Comisiei adăugarea denumirii unei fibre textile noi în lista prevăzută în anexa I.
Cererea este însoțită de o anexă tehnică întocmită în conformitate cu anexa II.
Articolul 7
Produse pure
(1) Numai produsele textile compuse în totalitate din aceeași fibră pot fi etichetate drept „100 %”, drept „pure” sau drept „integrale”.
Este interzisă utilizarea acestor termeni sau a unor termeni similari pentru alte produse.
(2) Un produs textil poate fi considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră atunci când conține cel mult 2 % din greutate fibre străine , cu condiția ca această cantitate să fie justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție și să nu rezulte dintr-o adăugare sistematică.
În aceleași condiții, un produs textil care a fost supus unui proces de cardare, poate fi considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră dacă conține cel mult 5 % din greutate fibre străine .
Articolul 8
Produse din lână
(1) Un produs textil poate fi calificat printr-una din denumirile menționate în anexa III cu condiția ca acesta să fie compus în exclusivitate dintr-o fibră de lână care nu a fost niciodată încorporată într-un produs finit și care nu a suferit operațiuni de filare și/sau de pâslire, altele decât cele cerute de fabricarea produsului, nici prelucrări sau utilizări care să fi deteriorat fibra.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), denumirile menționate în anexa III pot fi utilizate pentru a califica lâna conținută într-un amestec de fibre, în cazul în care:
(a) |
totalitatea lânii din amestec corespunde caracteristicilor definite la alineatul (1); |
(b) |
cantitatea de lână, în raport cu masa totală a amestecului, nu este inferioară procentului de 25 %; |
(c) |
în caz de amestec dărăcit, lâna nu este amestecată decât cu o singură altă fibră. |
Indicarea compoziției procentuale a unui astfel de amestec este obligatorie.
(3) Fibrele străine din produsele menționate la alineatele (1) și (2), inclusiv produsele din lână care au fost supuse unui proces de cardare, nu depășesc 0,3 % din greutatea lor totală și sunt justificate ca fiind inevitabile din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție.
Articolul 9
Produse textile alcătuite din mai multe fibre
(1) Un produs textil este etichetat cu denumirea și procentajul din greutate a tuturor fibrelor care compun produsul, în ordine descrescătoare.
(2) Prin derogare de la alineatul (1) și fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (2), fibrele ▐ care reprezintă separat până la 3 % din greutatea totală a produsului textil sau fibrele care reprezintă împreună până la 10 % din greutatea totală a produsului pot fi desemnate prin termenul „alte fibre”, urmat de procentajul lor din greutate, cu condiția să nu poată fi ușor desemnate în momentul fabricării.
(3) Produsele alcătuite dintr-o urzeală din bumbac pur și o țesătură de in pur al cărui procentaj nu este mai mic de 40 % din masa totală a țesăturii nescrobite, pot fi desemnate prin denumirea „pânză de in amestecată cu bumbac”, completată obligatoriu prin indicarea compoziției „urzeală de bumbac pur-țesătură de in pur”.
(4) Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (1), pentru produsele textile a căror compoziție nu poate fi precizată cu ușurință în momentul fabricării acestora, se poate folosi pe etichetă termenul „fibre amestecate” sau termenul „compoziție textilă nedeterminată”.
(5) Prin derogare de la alineatul (1), o fibră care nu este menționată în anexa I poate fi desemnată prin termenul „alte fibre”, urmat de menționarea procentajului său din greutatea totală, cu condiția să se fi depus o cerere pentru includerea fibrei respective în anexa I în conformitate cu articolul 6.
Articolul 10
Fibre decorative și fibre cu efecte antistatice
Fibrele vizibile și izolabile care sunt pur decorative și nu depășesc 7 % din greutatea produsului finit nu trebuie să fie menționate în compozițiile de fibre prevăzute la articolele 7 și 9.
Același principiu se aplică fibrelor metalice și altor fibre care sunt incorporate în scopul de a obține un efect antistatic și care nu depășesc 2 % din greutatea produsului finit.
În cazul produselor menționate la articolul 9 alineatul (3), aceste procente trebuie să fie calculate separat pe baza greutății urzelii și, respectiv, a țesăturii.
Articolul 11
Materiale de origine animală
(1) În cazul în care conține părți netextile de origine animală, un produs textil poartă o etichetă care menționează că părțile în cauză sunt produse din materiale de origine animală. Etichetarea nu induce în eroare și este prezentată astfel încât consumatorul să poată înțelege cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile de pe etichetă.
(2) Statele membre informează Comisia despre metodele analitice pe care le utilizează pentru identificarea materialelor de origine animală până la … (9) și, ulterior, ori de câte ori acest lucru este necesar în funcție de evoluțiile ulterioare.
(3) Comisia adoptă acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26, specificând forma detaliată a etichetelor și modalitățile de etichetare a produselor textile în conformitate cu alineatul (1) și stabilind metodele analitice care trebuie folosite pentru identificarea materialelor de origine animală.
Articolul 12
Etichetare
(1) Produsele textile sunt etichetate ▐ ori de câte ori sunt puse la dispoziție pe piață.
Eticheta este ușor accesibilă, vizibilă și fixată bine pe produsul textil. Eticheta rămâne vizibilă pe perioada normală de utilizare a produsului. Eticheta și modul în care este fixată sunt concepute astfel încât să reducă la minimum disconfortul cauzat consumatorului la purtarea produsului.
Totuși, eticheta poate fi înlocuită sau completată prin documente comerciale de însoțire, în cazul în care produsele sunt furnizate unor operatori economici în cadrul lanțului de distribuție sau atunci când sunt livrate în vederea executării unei comenzi făcute de o autoritate contractantă în sensul definiției din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (10).
Denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate clar în astfel de documente comerciale de însoțire.
Nu se utilizează abrevieri, cu excepția unui cod mecanografic sau a cazului în care acestea sunt definite în standarde recunoscute pe plan internațional și cu condiția ca abrevierile să fie explicate în același document comercial.
(2) Atunci când introduce pe piață un produs textil, producătorul sau, dacă acesta nu își are sediul în Uniune, importatorul asigură furnizarea etichetei și exactitatea informațiilor conținute de aceasta.
Atunci când pune la dispoziție pe piață un produs textil, distribuitorul se asigură că produsele textile poartă eticheta adecvată prevăzută de prezentul regulament.
Un distribuitor este considerat producător în sensul prezentului regulament în cazul în care pune la dispoziție pe piață un produs sub denumirea sau marca sa, aplică eticheta sau modifică conținutul etichetei.
Operatorii economici menționați în primul și în al doilea paragraf se asigură că nicio informație furnizată cu ocazia punerii la dispoziție pe piață a produselor textile nu poate fi confundată cu denumirile și descrierile stabilite de prezentul regulament.
Articolul 13
Utilizarea denumirilor și a descrierilor
▐
(1) Atunci când un produs textil este pus la dispoziție pe piață , denumirile și compoziția fibroasă menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate în cataloage și prospecte comerciale, pe ambalaje și pe etichete astfel încât să fie ușor accesibile , vizibile și lizibile și sunt marcate cu litere/numere uniforme ca mărime, stil și formatare. Aceste informații sunt clar vizibile pentru consumator înainte de cumpărare, inclusiv în cazul în care produsul este cumpărat prin mijloace electronice.
(2) Mărcile sau numele comerciale pot fi indicate imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.
Totuși, dacă marca sau denumirea firmei producătoare cuprinde, fie ca titlu principal, fie ca adjectiv sau ca rădăcină, una din denumirile prevăzute în anexa I sau poate fi confundată cu acestea, o astfel de marcă comercială sau de denumire socială va însoți imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.
Orice altă informație trebuie să fie afișată întotdeauna în mod separat.
(3) Etichetarea ▐ este disponibilă în oricare din limbile oficiale ale Uniunii care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsele textile sunt puse în vânzare. După caz, denumirile fibrelor textile pot fi înlocuite de simboluri extralingvistice inteligibile sau pot fi combinate cu acestea.
În cazul bobinelor, mosoarelor, sculurilor, ghemurilor sau altor cantități mici de fire de cusut, de reparat și de brodat, primul paragraf se aplică etichetării globale prevăzute la articolul 16 alineatul (3). În cazul în care astfel ▐ de produse sunt vândute individual utilizatorului final, ele pot fi etichetate în oricare dintre limbile oficiale ale Uniunii, cu condiția să aibă și etichetare globală. După caz, denumirile fibrelor textile pot fi înlocuite sau combinate cu simboluri extralingvistice inteligibile.
Comisia adoptă acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 stabilind condiții detaliate privind utilizarea simbolurilor menționate la acest alineat.
Articolul 14
Produse textile alcătuite din mai multe părți
(1) Toate produsele textile care conțin una sau mai multe părți poartă o etichetă care indică conținutul în fibre a fiecărei părți.
Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 30 % din masa totală a produsului, cu excepția căptușelilor principale.
(2) Atunci când două sau mai multe produse textile au același conținut de fibre și formează, în mod normal, un ansamblu inseparabil, ele pot purta o singură etichetă.
Articolul 15
Dispoziții speciale
Compoziția în fibre a produselor menționate în anexa IV este indicată în conformitate cu regulile de etichetare stabilite în anexa respectivă.
Articolul 16
Derogări
(1) Prin derogare de la articolele 12, 13 și 14, regulile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) ale respectivului articol se aplică.
În orice caz, produsele menționate la alineatele (3) și (4) ale acestui articol sunt puse la dispoziție pe piață astfel încât consumatorul final să poată lua cunoștință pe deplin de compoziția respectivelor produse.
(2) Indicarea denumirilor fibrelor textile sau a compoziției în fibre pe etichetele sau pe marcajele produselor textile prevăzute în anexa V nu este solicitată.
Totuși, atunci când o marcă sau un nume comercial conțin, fie integral fie sub formă de adjectiv sau de rădăcină, una din denumirile menționate în anexa I sau o denumire susceptibilă de a fi confundată cu aceasta, se aplică articolele 12, 13 și 14.
(3) Atunci când produsele textile menționate în anexa VI sunt de același tip și au aceeași compoziție, ele pot fi puse împreună la dispoziție pe piață sub o etichetă globală.
(4) Compoziția produselor textile vândute la metru poate figura pe lizieră sau pe rola pusă la dispoziție pe piață .
Capitolul 3
Supravegherea pieței▐
Articolul 17
Dispoziții privind supravegherea pieței
(1) ▐ Autoritățile de supraveghere a pieței efectuează controale de conformitate ale compoziției produselor textile cu indicațiile furnizate asupra compoziției produselor respective, în conformitate cu prezentul regulament .
(2) În scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile, controalele prevăzute la alineatul (1) sunt realizate în conformitate cu metodele sau standardele armonizate definite în anexa VIII.
În acest scop, procentele în fibre prevăzute la articolele 7, 8 și 9 sunt determinate prin aplicarea la masa anhidră a fiecărei fibre a procentului convențional stabilit în anexa IX, după excluderea elementelor prevăzute în anexa VII.
Nu se iau în considerare elementele prevăzute în anexa VII în scopul determinării compoziției fibroase stabilite în articolele 7, 8 și 9.
(3) Orice laborator acreditat și autorizat de autoritățile statului membru să analizeze amestecurile textile pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii determină compoziția fibroasă a unor asemenea amestecuri ▐, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut , metoda utilizată și ▐ gradul de precizie al acesteia .▐
Articolul 18
Toleranțe
(1) Pentru a stabili compoziția produselor textile destinate consumatorului final, se aplică toleranțele prevăzute la alineatele (2), (3) și (4).
(2) Prezența fibrelor străine în compoziția ce urmează a fi furnizată în conformitate cu articolul 9 nu trebuie să fie indicată dacă procentajul acestor fibre nu atinge următoarele limite:
(a) |
2 % din greutatea totală a produsului textil, dacă această cantitate este justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de fabricație și nu rezultă dintr-un adaos sistematic; |
(b) |
în aceleași condiții, 5 % din greutatea totală în cazul produselor textile care au fost supuse unui proces de cardare. |
Litera (b) a acestui alineat nu aduce atingere articolului 8 alineatul (3).
(3) O toleranță la fabricare de 3 % din masa totală a fibrelor indicate în etichetă este admisă între procentul fibrelor ce trebuie furnizate în conformitate cu articolul 9 și procentul rezultat din analiza realizată în conformitate cu articolul 17. Această toleranță se aplică, de asemenea:
(a) |
fibrelor care sunt menționate fără nicio indicație de procentaj, conform articolului 9 alineatul (2); |
(b) |
procentajului de lână menționat la articolul 8 alineatul (2) litera (b). |
Pentru necesitățile analizei, toleranțele se calculează separat. Masa totală considerată pentru calculul toleranței prevăzute la acest alineat este cea a fibrelor produsului finit, cu excluderea fibrelor străine care apar eventual la aplicarea toleranței menționate la alineatul (2).
Cumulul de toleranțe menționat la alineatele (2) și (3) nu este admis decât în cazul în care fibrele străine eventual constatate cu ocazia analizei, la aplicarea toleranței prevăzute la alineatul (2), sunt de aceeași natură chimică ca și una sau mai multe din fibrele menționate pe etichetă.
(4) Pentru produsele specifice a căror tehnică de fabricare necesită toleranțe superioare celor indicate la alineatele (2) și (3), Comisia poate autoriza toleranțe mai ridicate, cu ocazia controalelor de conformitate a produselor prevăzute la articolul 17, alineatul (1), numai cu titlu excepțional și în baza unei justificări adecvate furnizată de fabricant.
Fabricantul prezintă o cerere indicând motive și dovezi suficiente ale circumstanțelor de fabricare excepționale.
Capitolul 4
Indicarea originii pentru produsele textile
Articolul 19
Indicarea originii pentru produsele textile importate din țări terțe
(1) În sensul prezentului articol, termenii „origine” sau „originar din” se referă la originea nepreferențială în conformitate cu articolele 35 și 36 din Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Consiliului din 23 aprilie 2008 de instituire a Codului Vamal Comunitar (Codul Comunitar Modernizat) (11).
(2) Importul sau introducerea pe piață a produselor textile importate din țări terțe, cu excepția celor care provin din Turcia și din țările care sunt părți contractante la Acordul privind SEE, fac obiectul etichetării privind originea în condițiile menționate în prezentul articol.
(3) Țara de origine a produselor textile este indicată pe eticheta respectivelor produse. În cazul în care produsele sunt ambalate, indicarea țării de origine apare separat pe ambalaj. Indicarea țării de origine nu poate fi înlocuită cu o indicație corespondentă în documentele comerciale de însoțire.
(4) Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 pentru a hotărî cazurile în care indicarea originii pe ambalaj este acceptată în locul etichetării produselor în sine. Acesta poate fi, în special, cazul în care produsele ajung în mod normal la consumatorul sau utilizatorul final în ambalajul lor normal.
(5) Expresia „made in (produs în)”, însoțită de denumirea țării de origine, indică originea produselor textile. Etichetarea poate fi făcută în oricare dintre limbile oficiale ale Uniunii Europene care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsele textile urmează să fie puse la dispoziție pe piață.
(6) Indicarea originii pe etichetă se face cu caractere lizibile și indelebile, este vizibilă pe parcursul manipulării obișnuite, este în mod clar distinctă de alte informații și este prezentată într-un mod care nu induce în eroare și care nu creează o impresie greșită în ceea ce privește originea produsului.
(7) Produsele textile poartă eticheta adecvată în momentul importării. Această etichetă nu poate fi înlăturată sau modificată înainte de vânzarea produselor către consumatorul sau utilizatorul final.
Articolul 20
Indicarea originii pentru alte produse textile
(1) În cazul în care originea produselor textile, altele decât cele menționate la articolul 19, este indicată pe etichetă, această indicație face obiectul condițiilor menționate în prezentul articol.
(2) Se consideră că produsul își are originea în țara în care a trecut prin cel puțin două dintre următoarele etape de producție:
— |
filare; |
— |
țesere; |
— |
finisare; |
— |
apretare. |
(3) Produsul textil nu poate fi descris pe etichetă ca fiind integral originar dintr-o țară decât dacă a trecut în acea țară prin toate etapele de producție menționate la alineatul (2).
(4) Expresia „made in (produs în)”, însoțită de denumirea țării de origine, indică originea produsului. Etichetarea poate fi făcută în orice limbă oficială a Uniunii Europene care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsul urmează să fie pus la dispoziție pe piață.
(5) Indicarea originii pe etichetă se face cu caractere lizibile și indelebile, este vizibilă pe parcursul manipulării obișnuite, este în mod clar distinctă de alte informații și este prezentată într-un mod care nu induce în eroare și care nu creează o impresie greșită în ceea ce privește originea produsului.
Articolul 21
Acte delegate
Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 pentru:
— |
a hotărî forma detaliată și modalitățile de etichetare privind originea; |
— |
a stabili o listă de termeni în toate limbile oficiale ale Uniunii care exprimă în mod clar faptul că produsele sunt originare din țara indicată pe etichetă; |
— |
a hotărî cazurile în care abrevierile utilizate în mod obișnuit indică clar țara de origine și pot fi utilizate în sensul prezentului regulament; |
— |
a hotărî cazurile în care produsele nu pot fi etichetate sau nu au nevoie de etichete din motive tehnice sau economice; |
— |
a hotărî alte norme care pot fi necesare în cazurile în care se constată că produsele nu sunt conforme prezentului regulament. |
Articolul 22
Dispoziții comune
(1) Se consideră că produsele textile menționate la articolul 19 nu sunt conforme cu prezentul regulament dacă:
— |
nu au etichete privind originea; |
— |
eticheta privind originea nu corespunde cu originea produselor; |
— |
eticheta privind originea a fost schimbată, îndepărtată sau modificată, cu excepția cazurilor în care au fost necesare modificări în temeiul alineatului (5) din prezentul articol. |
(2) Se consideră că produsele textile, altele decât cele menționate la articolul 19, nu sunt conforme cu prezentul regulament dacă:
— |
eticheta privind originea nu corespunde cu originea produselor; |
— |
eticheta privind originea a fost schimbată, îndepărtată sau modificată, cu excepția cazurilor în care au fost necesare modificări în temeiul alineatului (5) din prezentul articol. |
(3) Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 cu privire la declarațiile și documentele însoțitoare care pot fi luate în considerare pentru a demonstra conformitatea cu prezentul regulament.
(4) Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor aplicabile în caz de încălcare a dispozițiilor prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea lor în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică dispozițiile în cauză Comisiei în termen de… (12) și notifică fără întârziere Comisia cu privire la orice modificare ulterioară a acestora.
(5) În cazul în care produsele nu sunt conforme cu prezentul regulament, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a solicita proprietarului produselor sau oricărei alte persoane responsabile pentru acestea să eticheteze produsele respective în conformitate cu prezentul regulament și să suporte costurile aferente.
(6) Atunci când acest lucru este necesar pentru aplicarea eficace a prezentului regulament, autoritățile competente pot face schimb de informații obținute la verificarea conformității cu prezentul regulament, inclusiv cu autorități și alte persoane sau organizații pe care statele membre le-au împuternicit în temeiul articolului 11 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori (13).
Capitolul 5
Dispoziții finale
Articolul 23
Adaptarea la progresul tehnic
▐ Modificările aduse anexelor I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX, care sunt necesare pentru adaptarea acestor anexe la progresul tehnic se adoptă de Comisie prin acte delegate în conformitate cu articolul 24, în condițiile stabilite în articolele 25 și 26.
Articolul 24
Exercitarea delegării de competențe
(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolele 11, 13, 19, 21, 22 și 23 este conferită Comisiei pentru o perioadă de [cinci] ani de la … (14). Comisia prezintă un raport privind competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani, însoțit, după caz, de o propunere legislativă privind prelungirea perioadei pentru care s-a acordat delegarea de competențe.
(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
Articolul 25
Revocarea delegării de competențe
Parlamentul European sau Consiliul poate revoca delegarea de competențe menționată la articolele 11, 13, 19, 21, 22 și 23.
Articolul 26
Obiecțiuni la actele delegate
(1) Parlamentul European sau Consiliul poate formula obiecțiuni la un act delegat în termen de trei luni de la data notificării.
La inițiativa Parlamentului sau a Consiliului acest termen se prelungește cu două luni.
(2) În cazul în care, la expirarea termenului menționat la alineatul (1), nici Parlamentul, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat sau dacă Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că au decis să nu formuleze obiecțiuni, actul se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data prevăzută în dispozițiile sale.
▐
Articolul 27
Raportare
Cel mai târziu la… (15), Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentului regulament, punând accentul pe cererile și pe adoptarea denumirilor de fibre textile noi, însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă .
Articolul 28
Revizuire
(1) Până la … (16) , Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind posibile noi cerințe de etichetare care să fie introduse la nivelul Uniunii pentru a oferi consumatorilor informații exacte, relevante, inteligibile și comparabile privind caracteristicile produselor textile. Raportul se bazează pe o consultare extinsă cu toate părțile interesate, pe anchete în rândul consumatorilor și pe o evaluare aprofundată a raportului cost/beneficii și este însoțit, după caz, de propuneri legislative. Raportul analizează, printre altele, următoarele aspecte:
— |
un sistem armonizat de etichetare în ceea ce privește modul de întreținere; |
— |
un sistem uniform de etichetare a mărimilor la nivelul UE pentru articolele de îmbrăcăminte și de încălțăminte; |
— |
indicarea substanțelor potențial alergenice sau periculoase utilizate la fabricarea sau prelucrarea produselor textile; |
— |
etichetarea ecologică în ceea ce privește performanțele ecologice și fabricarea durabilă a produselor textile; |
— |
etichetarea socială pentru a informa consumatorii cu privire la condițiile sociale în care a fost fabricat un produs textil; |
— |
etichete de avertizare cu privire la caracterul inflamabil al produselor textile, în special în cazul articolelor de vestimentație extrem de inflamabile; |
— |
etichetarea electronică, inclusiv identificarea prin frecvențe radio (RFID); |
— |
includerea pe etichetă a unui număr de identificare care să fie utilizat pentru obținerea de informații suplimentare la cerere cu privire la produs, de exemplu pe internet; |
— |
utilizarea unor simboluri extralingvistice prin care să se identifice fibrele utilizate la fabricarea unui produs textil, permițând consumatorului să înțeleagă cu ușurință compoziția acestuia și, în special, dacă s-au utilizat fibre naturale sau sintetice. |
(2) Până la… (17) , Comisia realizează un studiu în care evaluează dacă substanțele utilizate la fabricarea sau la prelucrarea produselor textile pot reprezenta un pericol pentru sănătatea umană. Acest studiu evaluează în special dacă există o legătură de cauzalitate între reacțiile alergice și fibrele sintetice, coloranții, biocidele, conservanții sau nanoparticulele utilizate în produsele textile. Studiul se întemeiază pe dovezi științifice și ia în considerare rezultatele activităților de supraveghere a pieței. Pe baza acestui studiu, Comisia prezintă, dacă este cazul, propuneri legislative care vizează interzicerea sau limitarea utilizării substanțelor potențial periculoase în compoziția produselor textile, în conformitate cu dispozițiile relevante din legislația UE.
Articolul 29
Dispoziție tranzitorie
Produsele textile care sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2008/121/CE și care au fost introduse pe piață înainte de … (18) pot continua să fie introduse pe piață până la… (19).
Articolul 30
Abrogare
Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE se abrogă de la data… (20).
Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență de la anexa X.
Articolul 31
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la,
Pentru Parlamentul European
Președintele
Pentru Consiliu
Președintele
(1) Avizul din 16 decembrie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).
(2) Poziția Parlamentului European din 18 mai 2010.
(5) JO L 19, 23.1.2009, p. 29 .
(7) JO L 218, 13.8.2008, p. 30 .
(8) Texte adoptate, P7_TA(2009)0093.
(9) JO: a se introduce data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(10) JO L 134, 30.4.2004, p. 114 .
(11) JO L 145, 4.6.2008, p. 1 .
(12) Nouă luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(13) JO L 149, 11.6.2005, p. 22 .
(14) Data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(15) Trei ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(16) Doi ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(17) Doi ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(18) Șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(19) Doi ani și șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
(20) Data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA I
TABELUL FIBRELOR TEXTILE
Număr |
Denumire |
Descrierea fibrelor |
1 |
Lână |
Fibră din lână de oaie sau de miel (Ovis aries) sau un amestec de fibre din lână de oaie sau de miel și de păr de animale menționate la rubrica nr. 2 |
2 |
Alpaca (m), lamă (m), cămilă (m), cașmir(m), mohair (m), angora (m), vigonie (f), iac (m), guanaco (m), cașgora, castor (m), vidră (f), precedată sau nu de denumirea „lână” sau „păr” (1) |
Părul următoarelor animale: alpaca, lamă, cămilă, capră cașmir, capră angora, iepure angora, vigonie, iac, guanaco, capră cashgora, castor, vidră |
3 |
Păr de animal sau de cal cu sau fără indicarea speciei animale ( de exemplu păr de bovine, păr de capră comună, păr de cal) |
Păr de animale diverse, altele decât cele menționate la rubricile nr. 1 sau 2 |
4 |
Mătase |
Fibră obținută exclusiv de la insectele serigene |
5 |
Bumbac |
Fibră obținută din capsulele de bumbac (Gossypium) |
6 |
Capoc |
Fibră obținută din interiorul fructului de capoc (Ceiba pentandra) |
7 |
In |
Fibră obținută din liberul de in (Linum usitatissimum) |
8 |
Cânepă |
Fibră obținută din liberul de cânepă (Cannabis sativa) |
9 |
Iută |
Fibră obținută din liberul de Corchorus olitorius și din cel de Chorcorus capsularis. În sensul prezentului regulament, sunt asimilate iutei fibrele liberiene provenind de la următoarele soiuri: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata |
10 |
Abaca (cânepă de Manila) |
Fibră obținută din frunza exterioară de Musa textilis |
11 |
Alfa |
Fibră obținută din frunzele de Stipa tenacissima |
12 |
Cocos (nucă de cocos) |
Fibră obținută din fructul de Cocos nucifera |
13 |
Drob |
Fibră obținută din liberul de Cytisus scoparius și/sau de Spartium junceum |
14 |
Ramie |
Fibră obținută din liberul de Boehmeria nivea și cel de Boehmeria tenacissima |
15 |
Sisal (m) |
Fibră obținută din frunza de Agave sisalana |
16 |
Sunn |
Fibră obținută din liberul de Crotalaria juncea |
17 |
Henequen |
Fibră obținută din liberul de Agave Fourcroydes |
18 |
Maguey |
Fibră obținută din liberul de Agave Cantala |
19 |
Acetat |
Fibră de acetat de celuloză unde mai puțin de 92 %, dar cel puțin 72 % din grupele hidroxile sunt acetilate |
20 |
Alginat |
Fibră obținută din sărurile metalice ale acidului alginic |
21 |
Cupro |
Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul cupro-amoniacal |
22 |
Modal |
Fibră de celuloză regenerată obținută printr-un procedeu de viscoză modificat, având o forță la rupere ridicată și un modul în stare umedă ridicat. Forța la rupere (Bc) după condiționare și forța (BM) necesară pentru producerea unei alungiri de 5 % în stare umedă sunt după cum urmează: Bc (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T în care T este densitatea lineară medie în decitex |
23 |
Proteinică |
Fibre obținute din substanțele proteice naturale regenerate și stabilizate sub acțiunea agenților chimici |
24 |
Triacetat |
Fibră de acetat de celuloză unde cel puțin 92 % din grupele hidroxile sunt acetilate |
25 |
Viscoză |
Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul viscozei pentru filament și pentru fibra discontinuă |
26 |
Acrilic |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) de motiv acrilonitrilic |
27 |
Clorofibră |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % din masa unui motiv monomer vinil clorat sau vinilidenă clorată |
28 |
Fluorofibră |
Fibră formată din macromolecule lineare obținute din monomeri alifatici fluorocarbonați |
29 |
Modacrilic |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % și mai puțin de 85 % de motiv acrilonitrilic |
30 |
Poliamidă sau nailon |
Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț grupări amide care se repetă, dintre care cel puțin 85 % se leagă la unități alifatice sau cicloalifatice |
31 |
Aramidă |
Fibră constituită din macromolecule lineare de sinteză formate din grupe aromatice legate între ele prin legături amidă sau imidă, din care cel puțin 85 % se leagă direct la două nuclee aromatice și cu numărul de legături imidice, în cazul în care acestea sunt prezente, inferior numărului de legături amidice |
32 |
Poliimidă |
Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț unități imidice care se repetă |
33 |
Lyocell |
Fibră de celuloză regenerată obținută prin dizolvare și printr-un proces de filare cu solvent organic (amestec de produse chimice organice și apă), fără formare de derivați |
34 |
Polilactidă |
Fibră formată din macromolecule lineare care prezintă în lanțul lor cel puțin 85 % (din masă) unități de esteri ai acidului lactic derivați din zaharuri naturale și care are o temperatură de topire de cel puțin 135 °C |
35 |
Poliester |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) ester de diol și de acid tereftalic |
36 |
Polietilen |
Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice nesubstituite |
37 |
Polipropilenă |
Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice, unde un element carbon din doi are o ramificație metil, dispusă izotactic, și fără substituiri ulterioare |
38 |
Policarbamidă |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional urilenă (NH-CO-NH) |
39 |
Poliuretan |
Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional uretan |
40 |
Vinilal |
Fibră formată din macromolecule lineare a căror țesătură este constituită din alcool polivinilic cu diferite procente de acetalizare |
41 |
Trivinil |
Fibră formată din terpolimer de acrilonitril, dintr-un monomer vinilic clorat și dintr-un al treilea monomer vinilic, din care niciunul nu reprezintă 50 % din masa totală |
42 |
Elastodienă |
Elastofibră constituită fie dintr-un poliizopren natural sau sintetic, fie dintr-una sau mai multe diene polimerizate cu sau fără unul sau mai mulți monomeri vinilici, și care, alungiți sub o forță de tracțiune care atinge până la de 3 ori lungimea inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată |
43 |
Elastan |
Elastofibră a cărei masă este constituită din cel puțin 85 % poliuretan segmentat, care, alungit sub o forță de tracțiune până la de 3 ori lungimea sa inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează a mai fi aplicată. |
44 |
Fibră de sticlă |
Fibră alcătuită din sticlă |
45 |
Denumire corespunzând materialului ale cărui fibre sunt compuse, de exemplu din: metal (metalic, metalizat), azbest, hârtie (din hârtie), precedată sau nu de cuvântul „fir” sau „fibră” |
Fibre obținute din materii diferite sau noi, altele decât cele enumerate mai sus |
46 |
Elastomultiester |
Fibră obținută prin interacțiunea a două sau mai multe macromolecule lineare distincte din punct de vedere chimic (dintre care nici una nu depășește 85 % în masă), în cadrul a două sau mai multe faze distincte care conțin grupuri de esteri ca unitate funcțională dominantă (cel puțin 85 %) și care, după un tratament corespunzător, când sunt întinse până ating o dată și jumătate lungimea inițială, își reiau rapid și în mod substanțial lungimea inițială de îndată ce acțiunea de întindere încetează |
47 |
Elastolefină |
Fibră compusă din cel puțin 95 % (din masă) macromolecule parțial reticulate, formate din etilenă și cel putin o altă olefină, și care, alungită sub o forță de tracțiune până când atinge o dată și jumătate lungimea sa inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată. |
48 |
Melamină |
Fibră formată din cel puțin 85 % din masă din macromolecule reticulate, alcătuite din derivați ai melaminei |
Marți, 18 mai 2010
ANEXA II
EXIGENȚELE MINIME IMPUSE UNUI DOSAR TEHNIC DE CERERE DE DENUMIRE DE FIBRĂ TEXTILĂ NOUĂ
(Articolul 6)
Un dosar tehnic care propune o denumire de fibră textilă nouă în vederea includerii acesteia în anexa I, astfel cum prevede articolul 6, conține minimum informațiile următoare:
— |
Denumirea propusă a fibrei; Denumirea propusă trebuie să fie corelată cu compoziția chimică și să furnizeze informații privind caracteristicile fibrei, dacă este cazul. Denumirea propusă trebuie să fie liberă de drepturi și nu trebuie să fie legată de fabricant. |
— |
Definiția propusă a fibrei; Caracteristicile menționate în definiția noii fibre, ca de exemplu elasticitatea, trebuie să fie verificabile prin metode de analiză care trebuie să fie menționate în dosarul tehnic împreună cu rezultatele experimentale ale analizelor. |
— |
Identificarea fibrelor: formula chimică, diferențele față de fibrele existente și, după caz, date detaliate cum sunt punctul de fuziune, densitatea, indicele de refracție, comportamentul la foc și spectrul FTIR; |
— |
Procentele convenționale propuse; |
— |
Metode de identificare și de cuantificare suficient de elaborate, inclusiv date experimentale; Solicitantul trebuie să evalueze posibilitatea de a utiliza metodele menționate în anexa VIII la prezentul regulament în vederea analizării amestecurilor comerciale cel mai așteptate ale noii fibre cu alte fibre și să propună cel puțin una din respectivele metode. În ceea ce privește metodele pentru care fibra poate fi considerată ca o componentă insolubilă, solicitantul trebuie să evalueze factorii de corectare de masă ai noii fibre. Toate datele experimentale trebuie să însoțească cererea. Dacă metodele prezentate în prezentul regulament nu sunt convenabile, solicitantul trebuie să furnizeze un motiv adecvat și să propună o nouă metodă. Cererea trebuie să conțină toate datele experimentale ale metodelor propuse. Datele privind precizia, fiabilitatea și reproductibilitatea metodelor sunt furnizate împreună cu dosarul. |
— |
Rezultatele testelor efectuate pentru a se evalua posibilele reacții alergice sau alte efecte adverse ale fibrelor noi asupra sănătății umane, în conformitate cu dispozițiile relevante din legislația UE; |
— |
Informații suplimentare în sprijinul cererii: procesul de producție, interesul reprezentat pentru consumatori; |
— |
La cererea Comisiei, fabricantul sau reprezentantul acestuia furnizează eșantioane reprezentative din noua fibră pură și din amestecuri de fibre care permit validarea metodelor de identificare și de cuantificare propuse. |
Marți, 18 mai 2010
ANEXA III
DENUMIRI MENȚIONATE ÎN ARTICOLUL 8 ALINEATUL (1)
în limba bulgară: „необработена вълна”,
în limba spaniolă: „lana virgen” sau „lana de esquilado”,
în limba cehă: „střižní vlna”,
în limba daneză: „ren ny uld”,
în limba germană: „Schurwolle”,
în limba estonă: „uus vill”,
în limba irlandeză: „olann lomra”,
în limba greacă: „πασ0ένο μαλλί”,
în limba engleză: „fleece wool” sau „virgin wool”,
în limba franceză: „laine vierge” sau „laine de tonte”,
în limba italiană: „lana vergine” sau „lana di tosa”,
în limba letonă: „pirmlietojuma vilna” sau „cirptā vilna”,
în limba lituaniană: „natūralioji vilna”,
în limba maghiară: „élőgyapjú”,
în limba malteză: „suf verġni”,
în limba olandeză: „scheerwol”,
în limba poloneză: „żywa wełna”,
în limba portugheză: „la virgem”,
în limba română: „lână virgină”,
în limba slovacă: „strižná vlna”,
în limba slovenă: „runska volna”,
în limba finlandeză: „uusi villa”,
în limba suedeză: „ren ull”.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA IV
DISPOZIȚII SPECIALE PENTRU ETICHETAREA ANUMITOR PRODUSE
(Articolul 15)
Produse |
Dispoziții privind etichetarea |
||
|
Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin indicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, aceea a părților menționate mai jos: |
||
|
Țesătura exterioară și interioară a cupelor și a spatelui |
||
|
Plastroanele din față, din spate și din părți |
||
|
Țesătura exterioară și interioară a cupelor, plastroanele din față, spate și părțile laterale |
||
|
Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin comunicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, a compoziției diferitelor părți ale acestor produse. Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 10 % din masa totală a produsului. |
||
|
Etichetarea separată a diverselor părți ale produselor din categoria corsetelor este efectuată astfel încât consumatorul final să poată să înțeleagă cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile ce figurează pe etichetă. |
||
|
Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a părților decapate. Respectivele componente sunt indicate nominal. |
||
|
Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a firelor de broderie. Respectivele componente sunt indicate nominal. O astfel de etichetare este obligatorie numai pentru părțile brodate care depășesc 10 % din suprafața produsului. |
||
|
Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției miezului precum și cea a învelișului. Respectivele componente vor fi indicate nominal. |
||
|
Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și, atunci când produsul este alcătuit dintr-un suport și o suprafață de uzură distinctă, compusă din fibre diferite, ea poate fi indicată separat pentru respectivele componente. Respectivele componente vor fi indicate nominal. |
||
|
Compoziția poate fi dată numai pentru suprafața de uzură. Suprafața de uzură trebuie să fie indicată nominal. |
Marți, 18 mai 2010
ANEXA V
PRODUSE PENTRU CARE ETICHETAREA SAU MARCAJUL NU SUNT OBLIGATORII
(Articolul 16 alineatul (2))
1. |
Brățări de suport pentru mâneci |
2. |
Brățări de ceas din materiale textile |
3. |
Etichete și ecusoane |
4. |
Mânere căptușite din materiale textile pentru tigăi |
5. |
Huse pentru cafetiere |
6. |
Huse pentru ceainice |
7. |
Mânecuțe pentru protejarea mânecilor |
8. |
Manșoane, altele decât din pluș |
9. |
Flori artificiale |
10. |
Pernițe de ace |
11. |
Picturi pe canava |
12. |
Produse textile pentru întărituri și suporturi ▐ |
13. |
Confecții textile uzate, în măsura în care sunt explicit declarate ca atare |
14. |
Jambiere |
15. |
Ambalaje, altele decât cele noi și vândute ca atare ▐ |
16. |
Genți suple și fără suport, articole de șelărie, ambele din materiale textile |
17. |
Articole de călătorie din materiale textile |
18. |
Tapiserii brodate de mână, finisate sau nu și materiale pentru fabricarea lor, inclusiv fire pentru brodat, vândute separat de canava și special condiționate pentru a fi utilizate pentru astfel de tapiserii |
19. |
Fermoare |
20. |
Nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile |
21. |
Coperte de cărți din materiale textile ▐ |
22. |
Părți textile ale încălțămintei, cu excepția căptușelilor calde |
23. |
Seturi de masă compuse din mai multe elemente și a căror suprafață este mai mică de 500 cm2 |
24. |
Țesături și mănuși pentru scoaterea platourilor din cuptor |
25. |
Huse pentru suporturi de ouă |
26. |
Truse de machiaj |
27. |
Pungi pentru tutun din materiale textile |
28. |
Truse din materiale textile pentru ochelari, țigări și trabucuri, brichete și piepteni |
29. |
Articole de protecție pentru sport, cu excepția mănușilor |
30. |
Truse de toaletă |
31. |
Truse pentru întreținerea încălțămintei |
32. |
Articole funerare |
33. |
Produsele de unică folosință, cu excepția vatei |
34. |
Articole textile supuse regulilor farmacopeii europene și acoperite prin menționarea acestora, bandaje de folosință medicală și ortopedică multiplă și articole textile de ortopedie în general. |
35. |
Articole textile, inclusiv corzi, sfori și funii supuse punctului 12 din anexa VI, destinate în mod normal:
|
36. |
Produse textile de protecție și de securitate, cum ar fi centurile de securitate, parașutele, vestele de salvare, toboganele de urgență, dispozitivele împotriva incendiilor, vestele antiglonț și îmbrăcămintea de protecție specială (de exemplu: protecție împotriva focului, a agenților chimici sau alte riscuri pentru securitate) |
37. |
Structuri gonflabile (de exemplu: săli de sport, standuri de expoziție sau spații de stocare), cu condiția ca indicațiile privind performanțele și specificațiile tehnice ale acestor produse să fie furnizate |
38. |
Vele |
39. |
Articole textile pentru animale |
40. |
Drapele și baniere |
Marți, 18 mai 2010
ANEXA VI
PRODUSE PENTRU CARE NUMAI ETICHETAREA SAU MARCAJUL GLOBAL SUNT OBLIGATORII
(Articolul 16 alineatul (3))
1. |
Linoleumuri |
2. |
Cârpe pentru șters |
3. |
Margini și garnituri |
4. |
Pasmanterie |
5. |
Centuri |
6. |
Bretele |
7. |
Genunchiere și jartiere |
8. |
Șireturi de pantofi și de cizme |
9. |
Panglici |
10. |
Elastice |
11. |
Ambalaje noi și vândute ca atare |
12. |
Sfoară pentru ambalare și sfoară pentru agricultură (pentru legat snopi); sfori, frânghii și funii, altele decât cele precizate în anexa V, nr. 35 (1) |
13. |
Seturi de masă |
14. |
Batiste |
15. |
Fileuri pentru cocuri și pentru păr |
16. |
Cravate și papioane pentru copii |
17. |
Bărbițe pentru copii; mănuși de menaj și mănuși de baie |
18. |
Fire pentru cusut, cârpit, brodat, condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, în unități mici și a căror greutate netă nu depășește un gram |
19. |
Benzi pentru draperii, storuri și jaluzele |
(1) Pentru produsele care figurează la acest număr, vândute în cupoane, etichetarea globală este cea de pe suluri. Frânghiile și funiile prevăzute la acest număr le includ pe cele utilizate în alpinism sau în sporturi nautice.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA VII
ELEMENTE CARE NU SE IAU ÎN CONSIDERARE LA DETERMINAREA PROCENTAJULUI DE FIBRE
(Articolul 17)
Produse |
Elemente excluse |
||||||
|
|
||||||
|
Toate elementele constitutive altele decât suprafețele de uzură |
||||||
|
Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din suprafața de uzură |
||||||
|
Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din fața țesăturii; |
||||||
|
Fire elastice utilizate pentru glezne precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie |
||||||
|
Fire elastice utilizate pentru talie precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie |
||||||
|
Țesături pentru baze sau suporturi, întărituri și consolidări, furnituri (între materiale și căptușeală) și dubluri din pânză, fire pentru cusut și asamblat, cu condiția ca să nu înlocuiască țesătura și/sau urzeala stofei și sub rezerva articolului 14 alineatul (1), căptușelile. În sensul prezentei dispoziții:
|
Marți, 18 mai 2010
ANEXA VIII
METODE DE ANALIZĂ CANTITATIVĂ A AMESTECURILOR DE FIBRE TEXTILE BINARE ȘI TERNARE
CAPITOLUL 1
I. Pregătirea eșantioanelor și a specimenelor de analiză pentru determinarea compoziției fibroase a produselor textile
1. DOMENIU DE APLICARE
Prezentul capitol prezintă procedurile de obținere a eșantioanelor de laborator de o dimensiune adecvată pentru tratare prealabilă în vederea analizei cantitative (de exemplu, cu o masă care să nu depășească 100 g) din volumul global de eșantioane de laborator și pentru selectarea specimenelor de testare din eșantioanele de laborator care au fost tratate în prealabil pentru îndepărtarea materialelor nefibroase (1).
2. DEFINIȚII
2.1. Lotul— Cantitatea de material care este evaluată pe baza unei serii de rezultate de analiză. Aceasta poate cuprinde, de exemplu, tot materialul dintr-o livrare de țesătură; cantitatea de material țesută dintr-un anumit sul; o încărcătură expediată de fire, un balot sau un set de baloți de fibre în stare crudă.
2.2. Eșantion global de laborator— Acea porțiune a lotului considerată drept reprezentativă pentru ansamblu și care este pusă la dispoziția laboratorului. Mărimea și natura eșantionului global este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea lotului și pentru a facilita manipularea în laborator (2).
2.3. Eșantionul de laborator— Acea porțiune a eșantionului global de laborator care este supusă tratării prealabile pentru îndepărtarea materialelor nefibroase și din care sunt prelevate specimenele de analiză. Mărimea și natura eșantionului de laborator este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea eșantionului global de laborator (3).
2.4. Specimenul de analiză— acea porțiune de material necesară pentru a da un rezultat individual selectată din eșantionul de laborator.
3. PRINCIPIU
Eșantionul de laborator este astfel selecționat încât să fie reprezentativă pentru eșantionul global de laborator.
Specimenele de analiză sunt luate din eșantionul de laborator în așa mod încât fiecare dintre ele să fie reprezentativ pentru proba eșantionul de laborator.
4. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIBRE LIBERE
4.1. |
Fibre neorientate - Se obține eșantionul de laborator selecționând în mod aleatoriu mănunchiuri de fibre din eșantionul global de laborator. Se amestecă foarte bine întregul eșantion de laborator cu ajutorul unei carde de laborator (4). Rețeaua de fibre sau amestecul, inclusiv fibrele libere și fibrele care au aderat la dispozitivul de melanjare se supun operației de tratare prealabilă. Apoi se selecționează specimene de analiză, proporțional cu masele respective, din rețeaua de fibre sau din amestec, din fibrele libere și din fibrele care au aderat la dispozitivul de amestecare. Daca rețeaua de cardă rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează după procedura descrisă la punctul 4.2. Dacă rețeaua de cardă nu rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează prin prelevarea aleatorie a cel puțin 16 mănunchiuri mici, de dimensiune adecvată și aproximativ egală urmată de amestecarea lor. |
4.2. |
Fibre orientate (carde, rețele, panglici, șuvițe) – Din părți selectate în mod aleatoriu ale eșantionului global de laborator se decupează cel puțin 10 secțiuni transversale cu o greutate individuală de aproximativ 1 g. Eșantionul de laborator astfel format se supune operației de tratare prealabilă. Se recombină secțiunile transversale așezându-le una lângă alta și se obține specimenul de analiză tăind din ele în așa fel încât să se ia câte o porțiune din fiecare din cele 10 secțiuni. |
5. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIRE
5.1. |
Fire în bobine sau în scule – Se utilizează toate bobinele din eșantionul global de laborator. Se prelevă lungimi continue, corespunzătoare și egale din fiecare bobină, fie prin formare de jurubițe cu același număr de înfășurări pe o vârtelniță (5), fie printr-un alt mijloc. Se reunesc lungimile de fir, fie sub forma unei jurubițe unice, fie sub formă de cablu pentru a obține eșantionul de laborator, verificându-se ca în jurubiță sau în cablu să se afle lungimi egale din fiecare format. Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile. Se prelevă specimene de analiză din eșantionul de laborator prin tăierea unui fascicul de fire de lungime egală din jurubițe sau din cablu, având grijă ca fasciculul să conțină toate firele din eșantion. Dacă t este numărul de tex al firului și n este numărul bobinelor de fir selecționate din eșantionul global de laborator, atunci pentru a obține un eșantion de analiză de 10 g, lungimea firului ce trebuie extras din fiecare bobină este de106/nt cm. Dacă nt este ridicat, adică depășește 2 000, se poate forma o jurubiță mai voluminoasă și aceasta poate fi secționată transversal în două locuri, astfel încât să se obțină un cablu cu o greutatea adecvată. Extremitățile unui eșantion prezentat sub formă de cablu sunt legate în mod corespunzător înainte de tratarea prealabilă iar specimenele de analiză sunt prelevate la o distanță suficientă față de nod. |
5.2. |
Fire din urzeală – Se prelevează un eșantion de laborator prin secționarea unei anumite lungimi din extremitatea urzelii, nu mai mică de 20 cm și cuprinzând toate firele de urzeală cu excepția firelor de margine, care se elimină. Mănunchiul de fire se leagă la una din extremități. Dacă eșantionul este prea mare pentru tratare prealabilă în totalitatea sa, acesta se împarte în două sau mai multe porțiuni, fiecare legată pentru tratare prealabilă și se reunesc porțiunile după ce fiecare a fost tratată prealabil separat. Se prelevează un specimen de analiză prin tăierea unei lungimi adecvate din eșantionul de laborator de la capătul îndepărtat al legăturii cuprinzând toate firele din urzeală. Pentru o urzeală de N fire de t tex, lungimea unui specimen cu masa de 1 g este de 105/Nt cm. |
6. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE ȚESĂTURĂ
6.1. Dintr-o eșantion globală de laborator constând dintr-un singur cupon reprezentativ al țesătură
Se taie o fâșie diagonală dintr-un colț în altul și se îndepărtează marginile. Această fâșie este eșantionul de laborator. Pentru a obține un eșantion de laborator de x g, suprafața fâșiei va fi de x104/G cm2
unde G este masa țesăturii în g/m2.
Eșantionul de laborator se supune tratării prealabile și apoi se taie fâșia transversal în patru lungimi egale care se suprapun. Se prelevează specimene de analiză din oricare parte a țesăturii stratificate tăind toate straturile așa încât fiecare specimen să conțină câte o lungime egală din fiecare strat.
Dacă țesătura are model țesut, se ia lățimea eșantionului de laborator, măsurată pe direcția urzelii, nu mai mică de o urzeală repetată a desenului. Dacă, pentru a satisface această cerință, eșantionul laborator este prea mare pentru a fi tratat ca un întreg, se taie în părți egale, se tratează prealabil părțile separat, se suprapun înainte de a se alege specimenul de analiză, având grijă ca părțile corespunzătoare ale desenului să nu coincidă.
6.2. Dintr-o eșantion global de laborator constând din mai multe cupoane
Se tratează fiecare cupon conform celor menționate la punctul 6.1 și se determină separat fiecare rezultat.
7. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE CONFECȚII ȘI PRODUSE FINITE
Eșantionul global de laborator este în mod normal un produs confecționat, finit sau o parte reprezentativă dintr-un astfel de produs.
După caz, se determină procentajul diferitelor părți ale produsului care nu au același conținut de fibre, pentru a putea verifica conformitatea cu articolul 14.
Se selectează un eșantion de laborator, reprezentativ pentru o anume parte a confecției sau a produsului finit, a cărei compoziție trebuie să fie menționată pe etichetă. Dacă articolul are mai multe etichete, se selectează eșantioane de laborator reprezentative pentru fiecare parte ce corespunde unei anumite etichete.
Dacă produsul a cărui compoziție trebuie determinată nu este uniform, s-ar putea să fie necesar să se selecționeze eșantioane de laborator din fiecare parte a produsului și să se determine proporțiile relative ale diferitelor părți raportate la ansamblul produsului în cauză.
Apoi se calculează procentele ținând seama de proporțiile relative ale părților eșantionate.
Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile.
Apoi se selectează specimene de analiză reprezentative din eșantioanele de laborator tratate prealabil.
II. Informații privind metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre textile
Metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre se bazează pe două procedee principale: separarea manuală și separarea chimică a fibrelor.
Metoda de separare manuală este folosită ori de câte ori este posibil, deoarece dă în general rezultate mai precise decât metoda chimică. Ea se poate utiliza pentru toate textilele ale căror fibre componente nu formează un amestec intim, cum este cazul firelor formate din mai multe elemente, fiecare din ele constituite dintr-un singur tip de fibră sau cazul țesăturilor, la care fibra din urzeală este diferită de fibra din bătătură sau al țesăturilor tricotate care pot fi descompuse în fire de diferite tipuri.
În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe solubilizarea selectivă a componenților individuali. După eliminarea unuia din componenți se cântărește reziduul insolubil iar proporția componentului solubil se calculează în funcție de pierderea în greutate. Această primă parte a anexei furnizează informații comune privind analizele efectuate conform acestei metode, valabile pentru amestecurile de fibre luate în considerare în prezenta anexă, indiferent de compoziția acestora. Ea este deci folosită în asociație cu secțiunile individuale următoare din anexă și care conțin procedurile detaliate aplicabile anumitor amestecuri fibroase. În mod ocazional, o analiză se poate baza pe un alt principiu decât solubilizarea selectivă; în astfel de cazuri, în secțiunea adecvată sunt furnizate detalii complete.
Amestecurile de fibre în timpul prelucrării și, într-o măsură mai mică, textilele finite pot conține materiale nefibroase, cum ar fi grăsimi, ceruri sau adjuvanți sau materiale solubile în apă, fie de proveniență naturală, fie adăugate pentru a facilita prelucrarea. Materialul nefibros trebuie îndepărtat înainte de analiză. Din acest motiv este prezentată și o metodă de îndepărtare a uleiurilor, grăsimilor, cerurilor și a substanțelor solubile în apă.
În plus, textilele pot conține rășini sau alți produși auxiliari utilizați pentru a le conferi proprietăți speciale. Acești produși, în cazuri excepționale inclusiv coloranții, pot interacționa cu reactivul chimic asupra componentei solubile, și/sau pot fi parțial sau complet îndepărtați de către reactivul chimic. Acest gen de produși auxiliari pot, în consecință, genera erori și se îndepărtează înainte ca proba sa fie analizată. Dacă este imposibil să se îndepărteze astfel de produși auxiliari, metodele de analiză prezentate în anexa de față nu mai sunt aplicabile.
Colorantul din țesăturile vopsite se consideră parte integrantă a fibrei și nu se îndepărtează.
Analizele se efectuează pe baza masei uscate, fiind prezentată și o procedură de determinare a masei uscate.
Rezultatul se obține prin aplicarea procentelor convenționale indicate în anexa IX la prezentul regulament la masa uscată a fiecărei fibre.
Toate fibrele prezente în amestec sunt identificate înainte de a fi supuse oricărei analize. În unele metode componentul insolubil al unui amestec poate fi parțial dizolvat de reactivul folosit pentru a solubiliza componentul(componenții) solubil(i).
Acolo unde este posibil, au fost aleși reactivi având un efect redus sau inexistent asupra fibrelor insolubile. Dacă pierderea de masă survine în timpul analizei, rezultatul este corectat; în acest scop se furnizează factori de corecție. Acești factori au fost determinați în mai multe laboratoare prin tratarea cu reactivul adecvat după cum este specificat în metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă.
Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Procedurile date se aplică numai în cazul determinărilor individuale.
Se efectuează cel puțin două determinări pe eșantioane separate de analiză atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării pe cale chimică.
Pentru confirmare, dacă nu este imposibil din punct de vedere tehnic, se recomandă folosirea procedurilor alternative, prin care constituentul care a fost reziduu în metoda standard să fie dizolvat primul.
CAPITOLUL 2
Metode pentru analiza cantitativă a anumitor amestecuri binare de fibre
I. Informații generale comune tuturor metodelor prezentate pentru analiza chimică cantitativă a amestecurilor de fibre textile
I.1. Obiect și domeniu de aplicare
Domeniul de aplicare pentru fiecare metodă precizează la care tipuri de fibre se poate aplica metoda.
I.2. Principiu
După identificarea componentelor amestecului, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează unul din componenți, de obicei prin dizolvare selectivă (6). Se cântărește reziduul insolubil și se calculează proporția componentului solubil începând de la pierderea în greutate. Cu excepția dificultăților tehnice, este preferabil să se dizolve fibra prezentă în cea mai mare proporție, pentru a obține ca reziduu fibra prezentă în cea mai mică proporție.
I.3. Materiale și echipament
I.3.1. Aparatura
I.3.1.1. |
Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice fel de aparatură care dă rezultate identice. |
I.3.1.2. |
Vas cu vid. |
I.3.1.3. |
Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. |
I.3.1.4. |
Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. |
I.3.1.5. |
Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g. |
I.3.1.6. |
Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. |
1.3.2. Reactivi chimici
I.3.2.1. |
Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C. |
I.3.2.2. |
Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode. Toți reactivii utilizați sunt puri din punct de vedere chimic. |
I.3.2.3. |
Apă distilată sau deionizată. |
I.3.2.4. |
Acetonă. |
I.3.2.5. |
Acid ortofosforic. |
I.3.2.6. |
Uree. |
I.3.2.7. |
Bicarbonat de sodiu. |
Toți reactivii folosiți sunt puri din punct de vedere chimic.
I.4. Atmosferă de condiționare și de testare
Deoarece se determină masa uscată, nu este necesară condiționarea specimenului sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată.
I.5. Eșantionul de laborator
Se ia un eșantion de laborator care este reprezentativ pentru eșantionul global de laborator și suficient de mare ca să furnizeze toate specimenele necesare, de 1 g minimum fiecare.
I.6. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator (7)
În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calcularea procentuală (a se vedea articolul 17 din prezentul regulament), aceasta trebuie mai întâi îndepărtată printr-o metodă care să nu afecteze celelalte componente fibroase.
În acest sens, materialul nefibros care poate fi extras cu eter de petrol și apă este îndepărtat prin tratarea probei uscate la aer într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la minimum șase cicluri de extracție pe oră. Se lasă ca eterul de petrol să se evaporeze din eșantion, care este apoi extras prin tratament direct constând în înmuierea specimenului în apă la temperatura camerei timp de o oră, apoi în înmuierea eșantionului în apă la temperatura de 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din timp în timp. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se îndepărtează apa în exces din eșantion prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă eșantionul să se usuce la aer.
În cazul elastolefinei sau al amestecurilor de fibre care conțin elastolefină și alte fibre (lână, păr de origine animală, mătase, bumbac, in, cânepă, iută, abaca, alfa, fibră din coajă de nucă de cocos, sorg, ramie, sisal, cupro, modal, fibre proteinice, viscoză, fibre acrilice, poliamidă sau nailon, poliester, elastomultiester), procedura descrisă anterior este ușor modificată, prin înlocuirea eterului de petrol cu acetona.
În cazul amestecurilor binare care conțin elastolefină și acetat, se aplică următoarea procedură de tratare prealabilă. Se extrage specimenul timp de 10 minute la 80 °C cu o soluție care conține 25 g/l de 50 % acid ortofosforic și 50g/l de uree. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se spală specimenul în apă, apoi se scurge și se spală într-o soluție de 0,1 % de bicarbonat de sodiu, după care se spală cu atenție în apă.
În situația în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el se îndepărtează prin înlocuirea metodei cu apă descrisă anterior cu o altă metodă adecvată, care să nu modifice substanțial niciun constituent fibros. Totuși, pentru unele fibre naturale de origine vegetală nealbite (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos) trebuie să se țină seama că tratarea prealabilă normală cu eter de petrol și cu apă nu îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase; totuși, nu se aplică un tratament prealabil suplimentar dacă proba nu conține agenți de finisare insolubili atât în eter de petrol cât și în apă.
Buletinele de analiză includ detalii complete privind metodele de tratare prealabilă folosite.
I.7. Procedura de testare
I.7.1. Instrucțiuni generale
I.7.1.1. Uscarea
Se efectuează toate operațiile de uscare timp de minimum 4 ore și maximum 16 ore, la 105 ± 3 °C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, specimenul trebuie cântărit pentru a verifica dacă masa lui a devenit constantă. Se consideră că masa a devenit constantă dacă, după o perioadă suplimentară de 60 de minute de uscare, variația sa este mai mică de 0,05 %.
Se recomandă să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, a flacoanelor de cântărire, a specimenelor și a reziduurilor cu mâinile neprotejate, pe perioada operațiunilor de uscare, răcire și cântărire.
Specimenele se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă repede în uscător.
Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în uscător.
Când se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operațiile de uscare în etuvă se efectuează în așa fel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi.
I.7.1.2. Răcirea
Toate operațiile de răcire se efectuează în uscător, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de două ore.
I.7.1.3. Cântărirea
După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de două minute de la scoaterea acestuia din uscător. Cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g.
I.7.2. Mod de lucru
Din eșantionul de laborator tratat în prealabil se prelevează un specimen de analiză cu masa de minimum 1 g. Firele sau țesătura sunt decupate în lungimi de aproximativ 10 mm, deșirate pe cât de mult este posibil. Se usucă specimenul într-un flacon de cântărire, se răcește în uscător și se cântărește. Se transferă specimenul în vasul de sticlă menționat în secțiunea corespunzătoare a metodei respective a Uniunii , se recântărește imediat flaconul de cântărire și se obține masa uscată a specimenului prin diferență. Se finalizează analiza în modul prevăzut în secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul la microscop pentru a verifica dacă prin tratament s-a îndepărtat complet fibra solubilă.
I.8. Calcularea și exprimarea rezultatelor
Masa componentei insolubile se exprimă în procente raportate la masa totală de fibră din amestec. Procentul de componentă solubilă se obține prin diferență. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile și al analizei. Calculele se efectuează aplicând formula prezentată la punctul I.8.2.
I.8.1. |
Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material fibros în timpul tratării prealabile.
unde
Desigur, aceste valori ale lui „d” sunt, desigur, valorile normale aplicabile fibrelor nedegradate chimic. |
I.8.2. |
Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, cu ajustările date de factorii convenționali, și, unde este cazul, de factorii de corecție pentru pierderea de greutate în timpul tratării prealabile.
unde
Procentajul celui de-al doilea component este P2A % = 100 - P1A % În cazul în care se folosește o tratare prealabilă specială, valorile b1 și b2 se determină, dacă este posibil, supunând fiecare dintre constituenții fibrei pure tratării prealabile aplicate în cursul analizei. Fibrele pure sunt acelea care nu conțin niciun fel de material nefibros cu excepția celui conținut în mod normal (fie natural, fie datorită procesului de fabricație), în starea (nealbită, albită) în care se află în materialul supus analizei. Atunci când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, ar trebui se folosesc valorile medii ale lui b1 și b2, obținute din testele efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării. Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1 și b2 pot fi în general neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, inului nealbit și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată în mod convențional ca fiind 4 % și în cazul polipropilenei 1 %. În cazul altor fibre, pierderile datorită tratării prealabile nu sunt, prin convenție, luate în calcul. |
II. Metoda analizei cantitative prin separare manuală
II.1. Domeniu de aplicare
Metoda poate fi folosită pentru fibre de toate tipurile cu condiția ca ele să nu formeze un amestec intim și să poată fi separate manual.
II.2. Principiu
După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează fibrele manual, se usucă și se cântăresc pentru a calcula proporția fiecărei fibre în amestec.
II.3. Aparatura
II.3.1. |
Flacoane de cântărire sau orice fel de aparatură care furnizează rezultate identice. |
II.3.2. |
Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. |
II.3.3. |
Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. |
II.3.4. |
Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g. |
II.3.5. |
Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. |
II.3.6. |
Ac. |
II.3.7. |
Torsiometru sau un aparat similar. |
II.4. Reactivi chimici
II.4.1. |
Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C. |
II.4.2. |
Apă distilată sau deionizată. |
II.5. Atmosferă de condiționare și de testare
A se vedea I.4.
II.6. Eșantionul de laborator
A se vedea I.5.
II.7. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator
A se vedea I.6.
II.8. Mod de lucru
II.8.1. Analiza firelor
Selectați din eșantionul de laborator tratat în prealabil un specimen cu masa de minimum 1 g. Pentru firele foarte subțiri analiza poate fi efectuată pe o lungime minimă de 30 m, indiferent de masa acesteia.
Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac sau, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei mase constante, conform descrierii de la punctele I.7.1 și I.7.2.
II.8.2. Analiza țesăturii
Se prelevează din eșantionul de laborator tratat prealabil un eșantion fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se continuă ca la punctul II.8.1.
II.9. Calcularea și exprimarea rezultatelor
Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale stabilite și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile.
II.9.1. |
Calcularea procentului masei de fibre uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material în timpul tratării prealabile.
|
II.9.2. |
Pentru calcularea procentului fiecărui component corectat cu procentele convenționale stabilite și, după caz, cu factorii de corecție pentru pierderea de masă în timpul tratării prealabile, a se vedea punctul I.8.2. |
III.1. Precizia metodelor
Precizia indicată în metodele individuale se referă la reproductibilitate.
Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare, în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe specimene ale unui amestec omogen identic.
Reproductibilitatea se exprimă prin limite de încredere a rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %.
Prin aceasta se înțelege că diferența între două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la un amestec omogen identic, nu va fi depășită decât în cinci cazuri din 100.
III.2. Buletinul de analiză
III.2.1. |
Se indică faptul că analiza a fost efectuată în conformitate cu această metodă. |
III.2.2. |
Se dau detalii cu privire la eventuale tratări prealabile speciale (a se vedea punctul I.6.). |
III.2.3. |
Se comunică rezultatele individuale și media aritmetică, cu o precizie de 0,1 fiecare. |
IV. Metode speciale
TABEL RECAPITULATIV
Metodă |
Domeniu de aplicare |
Reactiv |
|
Componentă solubilă |
Componentă insolubilă |
||
1. |
Acetat |
Anumite alte fibre |
Acetonă |
2. |
Anumite fibre proteinice |
Anumite alte fibre |
Hipoclorit |
3. |
Viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre modale |
Bumbac, elastolefină sau melamină |
Acid formic și clorură de zinc |
4. |
Poliamidă sau nailon |
Anumite alte fibre |
Acid formic, 80 % m/m |
5. |
Acetat |
Triacetat, elastolefină sau melamină |
Alcool benzilic |
6. |
Triacetat sau polilactidă |
Anumite alte fibre |
Diclormetan |
7. |
Anumite fibre celulozice |
Poliester, elastomultiester sau elastolefină |
Acid sulfuric, 75 % m/m |
8. |
Fibre acrilice, anumite fibre modacrilice sau anumite clorofibre |
Anumite alte fibre |
Dimetilformamidă |
9. |
Anumite clorofibre |
Anumite alte fibre |
Sulfură de carbon/acetonă, 55,5/44,5 v/v |
10. |
Acetat |
Anumite clorofibre, elastolefină sau melamină |
Acid acetic glacial |
11. |
Mătase |
Lână, păr, elastolefină sau melamină |
Acid sulfuric, 75 % m/m |
12. |
Iută |
Anumite fibre de origine animală |
Metoda conținutului de azot |
13. |
Polipropilenă |
Anumite alte fibre |
Xilen |
14. |
Anumite alte fibre |
Clorofibre (homopolimeri ai clorurii de vinil), elastolefină sau melamină |
Metoda cu acid sulfuric concentrat |
15. |
Clorofibre, anumite fibre modacrilice, anumiți elastani, acetați, triacetați |
Anumite alte fibre |
Ciclohexanonă |
16. |
Melamină |
Bumbac sau aramidă |
Acid formic fierbinte, 90 % m/m |
METODA Nr. 1
ACETAT ȘI ANUMITE ALTE FIBRE
(Metoda cu acetonă)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
acetat (19) cu |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), in (7), cânepă (8), iută (9), abaca (10), alfa (11), fibră din coajă de nucă de cocos (12), sorg (13), ramie (14), sisal (15), cupro (21), modal (22), fibre proteinice (23), viscoză (25), fibre acrilice (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
Metoda nu se aplică în nici un caz fibrelor de acetat care au fost dezacetilate la suprafață.
2. PRINCIPIU
Fibrele de acetat se dizolvă cu acetonă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (diferiți de cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml.
3.2. Reactiv
Acetonă.
4. MOD DE LUCRU
Se respectă procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul aflat într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml se adaugă 100 ml de acetonă pentru fiecare gram de specimen, se agită vasul, se lasă la temperatura camerei timp de 30 minute, agitând ocazional și apoi se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. |
|
Se repetă tratamentul de încă două ori (efectuând în total trei extracții), dar pe perioade de numai 15 minute, astfel încât timpul total de tratare în acetonă să fie de o oră. Se transferă reziduul în creuzetul filtrant. Se spală reziduul din creuzetul filtrant cu acetonă și se extrage prin vidare. Se umple creuzetul filtrant din nou cu acetonă și se lasă să se golească prin curgere liberă sub efectul gravității. |
|
În final se videază creuzetul filtrant prin vidare, se usucă creuzetul și reziduul, se răcesc și se cântăresc. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Rezultatele se calculează conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care „d”= 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 2
ANUMITE FIBRE PROTEINICE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda cu hipoclorit)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
anumite fibre proteinice, adică: lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), proteine (23) cu: |
2. |
bumbac (5), cupro (21), viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), polipropilenă (37), elastan (43), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
Dacă sunt prezente mai multe fibre de tip proteinic, prin această metodă se determină cantitatea totală, dar nu și cantitățile lor individuale.
2. PRINCIPIU
Fibra proteinică se dizolvă cu soluție de hipoclorit pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de fibră proteinică uscată se calculează prin diferență.
Pentru prepararea soluției de hipoclorit se poate folosi fie hipoclorit de litiu, fie hipoclorit de sodiu.
Hipocloritul de litiu se recomandă în cazurile care presupun un număr mic de analize sau pentru analize efectuate la intervale de timp destul de mari. Aceasta, deoarece procentul de hipoclorit din hipocloritul de litiu solid – spre deosebire de hipocloritul de sodiu – este practic constant. Dacă se cunoaște procentul de hipoclorit, conținutul de hipoclorit nu trebuie verificat iodometric pentru fiecare analiză, deoarece se poate utiliza o cantitate cu o greutate constantă de hipoclorit de litiu.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
vas Erlenmeyer de 250 ml cu dop de sticlă rodat; |
(ii) |
termostat reglabil la 20 (± 2) °C. |
3.2. Reactivi chimici
(i) Reactiv pe bază de hipoclorit
(a) Soluție de hipoclorit de litiu
Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu cu o concentrație de 5 (± 0,5) g/l preparată anterior. Pentru preparare, se dizolvă 100 grame de hipoclorit de litiu conținând 35 % clor activ (sau 115 grame conținând 30 % clor activ) în aproximativ 700 ml de apă distilată, se adaugă 5 grame de hidroxid de sodiu dizolvate în aproximativ 200 ml apă distilată și se completează până la 1 litru cu apă distilată. Soluția proaspăt preparată nu trebuie verificată iodometric.
(b) Soluție de hipoclorit de sodiu
Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu de concentrație 5 (± 0,5) g/l pregătită anterior.
Se controlează conținutul de clor activ al soluției prin iodometrie înaintea fiecărei analize.
(ii) Soluție diluată de acid acetic
Se diluează 5 ml acid acetic glacial cu apă până la un volum total de 1 litru.
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se amestecă aproximativ 1 gram din probă cu aproximativ 100 ml soluție de hipoclorit (hipoclorit de litiu sau de sodiu) în vasul de 250 ml, se agită bine vasul pentru a uda bine proba.
Apoi se încălzește vasul timp de 40 de minute într-un termostat la temperatura de 20 °C, agitând continuu, sau cel puțin la intervale regulate. Deoarece dizolvarea lânii decurge exotermic, căldura de reacție a acestei metode trebuie să fie disipată și îndepărtată. În caz contrar, pot rezulta erori considerabile datorită dizolvării incipiente a fibrelor insolubile.
După 40 de minute se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele fibre reziduale în creuzet prin clătirea vasului cu puțin reactiv pe bază de hipoclorit. Se videază creuzetul și se spală reziduul în mod succesiv cu apă, acid acetic diluat și în final cu apă, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adaos. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare.
În final se usucă creuzetul prin vidare, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește.
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția bumbacului, viscozei, fibrelor modale și melaminei, în cazul cărora d = 1,01, respectiv a bumbacului nealbit, în cazul căruia d = 1,03.
6. PRECIZIA
Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 3
VISCOZĂ, CUPRO SAU ANUMITE TIPURI DE FIBRE DE MODAL ȘI BUMBAC
(Metoda cu acid formic și clorură de zinc)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
viscoză (25) sau cupro (21), inclusiv anumitor tipuri de fibre de modal (22), cu: |
2. |
bumbac (5), elastolefină (47) și melamină (48). |
Dacă se constată prezența vreunei fibre de modal, se efectuează o analiză preliminară pentru a verifica dacă aceasta este solubilă în reactivul chimic.
Metoda nu se aplică amestecurilor în care bumbacul a suferit o degradare chimică importantă și nici în cazurile în care fibrele de viscoză sau cupro au devenit incomplet solubile datorită prezenței anumitor coloranți sau a unor agenți de finisare care nu pot fi îndepărtați complet.
2. PRINCIPIU
Viscoza, fibrele de cupro sau de modal se dizolvă cu un reactiv constând din acid formic și clorură de zinc, pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia corectată se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul fibrelor de viscoză, cupro sau modal uscate se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml; |
(ii) |
aparatură pentru menținerea vaselor la 40 (± 2) °C. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Soluție conținând 20 g de clorură de zinc anhidră topită și 68 g de acid formic anhidru, adusă la 100 g cu apă (adică 20 părți în greutate de clorură de zinc anhidră topită la 80 părți în greutate de acid formic 85 % m/m). NB: Se atrage atenția în această privință asupra punctului I.3.2.2, la care se precizează că toți reactivii folosiți trebuie să fie chimic puri; în plus, este esențial să se folosească numai clorură de zinc anhidră topită. |
(ii) |
Soluție de hidroxid de amoniu: se diluează 20 ml de soluție concentrată de amoniac (greutate specifică 0,880 g/ml) până la 1 litru cu apă. |
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se plasează imediat specimenul în vasul preîncălzit la 40 °C. Se adaugă câte 100 ml de soluție de acid formic și clorură de zinc, preîncălzită la 40 °C pentru fiecare gram de specimen. Se pune dopul și se agită foarte bine vasul. Se menține vasul împreună cu conținutul său la o temperatura constantă de 40 °C timp de două ore și jumătate, agitând vasul o dată pe oră.
Se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele urme de fibre de pe vas în creuzet, cu ajutorul reactivului chimic. Se spală vasul cu 20 ml de reactiv.
Se spală foarte bine creuzetul filtrant și reziduul cu apă la 40 °C. Se clătește reziduul fibros cu aproximativ 100 ml de soluție rece de amoniac (3.2.ii), asigurându-se imersarea reziduului în amoniac timp de 10 minute, apoi se spală bine cu apă rece.
Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare.
În final se videază creuzetul filtrant, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește.
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” pentru bumbac este 1,02, pentru melamină este 1,01, iar pentru elastolefină este 1,00.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 2 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 4
POLIAMIDĂ SAU NAILON ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda care folosește acid formic 80 % m/m)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
poliamidă sau nailon, (30), cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), bumbac (5), cupro (21), fibre de modal (22), viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliester (35), polipropilenă (37), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
După cum s-a menționat mai sus, această metodă se poate aplica și amestecurilor cu lână, dar când conținutul de lână depășește 25 %, se aplică metoda nr. 2 (dizolvarea lânii într-o soluție de hipoclorit de sodiu).
2. PRINCIPIU
Fibra poliamidică se dizolvă cu acid formic pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de poliamidă sau nailon uscat se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
Vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml.
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Acid formic (80 % m/m, densitate relativă la 20 °C: 1,186). Se diluează 880 ml de acid formic 90 % m/m (densitatea relativă la 20 °C: 1,204) până la 1 l cu apă. O altă posibilitate este diluarea a 780 ml de acid formic între 98 și 100 % m/m (densitatea relativă la 20 °C: 1,220) până la 1 l cu apă. Concentrația nu este critică în intervalul 77-83 % m/m acid formic. |
(ii) |
Soluție diluată de amoniac: se diluează 80 ml de soluție concentrată de amoniac (densitate relativă la 20 °C: 0,880) până la 1 l cu apă. |
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: la specimenul aflat într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml, se adaugă 100 ml de acid formic pentru fiecare gram de specimen. Se pune dopul și se agită vasul pentru a se uda specimenul. Se lasă la temperatura camerei timp de 15 minute, agitând ocazional. Se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele resturi de fibră în creuzet prin spălarea vasului cu puțin reactiv pe bază de acid formic.
Se usucă creuzetul prin vidare și se spală reziduurile de pe filtru succesiv cu reactiv pe bază de acid formic, cu apă fierbinte, cu soluție diluată de amoniac și în final cu apă rece, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adăugare. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare.
În final se videază creuzetul filtrant, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește.
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care d = 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 5
ACETAT ȘI TRIACETAT
(Metoda cu alcool benzilic)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
— |
acetat (19) cu: |
— |
triacetat (24), elastolefină (47) și melamină (48). |
2. PRINCIPIU
Fibra de acetat se dizolvă cu alcool benzilic la 52 ± 2 °C pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată.
Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Agitator mecanic. |
(iii) |
Termostat sau alt dispozitiv pentru menținerea vasului la o temperatură de 52 ± 2 °C. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Alcool benzilic. |
(ii) |
Etanol. |
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul aflat într-un vas conic se adaugă 100 ml de alcool benzilic pentru fiecare gram de specimen. Se pune dopul, se fixează vasul în agitatorul de tip leagăn astfel încât să fie imersat în baia de apă menținută la 52 ± 2 °C și se agită vasul timp de 20 minute la această temperatură (în loc să se agite mecanic, vasul se poate scutura manual, cu putere). |
|
Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se adaugă încă o doză de alcool benzilic în vas și se agită ca mai sus la 52 ± 2 °C timp de 20 minute. |
|
Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant. Se repetă ciclul de operații o a treia oară. |
|
În final, se toarnă lichidul și reziduul în creuzetul filtrant; se spală eventualele resturi de fibre rămase în vas cu o cantitate suplimentară de alcool benzilic la 52 ± 2 °C. Se videază bine creuzetul filtrant. |
|
Se transferă fibrele într-un vas, se spală cu etanol și după agitare manuală se decantează prin creuzetul filtrant. |
|
Se repetă această operație de clătire de două-trei ori. Se transferă reziduul în creuzet și se extrage prin vidare. Se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care d = 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 6
TRIACETAT ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda cu diclormetan)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
triacetat (24) sau poliactidă (34) cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), (21), modal (22), viscoză (25), acrilic (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
Notă
Fibrele de triacetat care în urma finisării au suferit o hidroliză parțială nu mai sunt complet solubile în acest reactiv. În acest caz, metoda nu se aplică.
2. PRINCIPIU
Fibrele de triacetat sau de poliactidă se dizolvă cu diclorometan pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de triacetat uscat sau de poliactidă uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
Vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml.
3.2. Reactiv
Diclormetan.
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml, se adaugă 100 ml de diclormetan pentru fiecare gram de specimen, se pune dopul, se agită vasul la fiecare 10 minute pentru a uda proba, se lasă la temperatura camerei timp de 30 minute, agitând la intervale regulate. Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se adaugă 60 ml diclormetan în vasul cu reziduu, se agită manual și se filtrează conținutul vasului prin creuzetul filtrant. Se transferă resturile de fibră rămase în vas spălând vasul cu încă puțin diclormetan. Se usucă prin vidare creuzetul pentru a îndepărta excesul de lichid, se reumple creuzetul filtrant cu diclormetan și se lasă lichidul să curgă liber. |
|
În final, se usucă creuzetul prin vidare pentru îndepărtarea excesului de lichid, apoi se tratează reziduul cu apă fierbinte pentru a elimina tot solventul, se videază, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția poliesterului, a elastomultiesterului și a melaminei, pentru care valoarea lui „d” este 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 7
ANUMITE FIBRE CELULOZICE ȘI POLIESTER
(Metoda care folosește acid sulfuric 75 % m/m)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
bumbac (5), in (7), cânepă (8), ramie (14), cupro (21), fibre de modal (22), viscoză (25) cu: |
2. |
poliester (35), elastomultiester (46) și elastolefină (47). |
2. PRINCIPIU
Fibra celulozică se dizolvă cu acid sulfuric 75 % m/m pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de celuloză uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 500 ml. |
(ii) |
Termostat sau alt aparat pentru menținerea vasului la 50 ± 5 °C. |
3.2. Reactivi chimici
(i) Acid sulfuric de 75 ± 2 % m/m
Se prepară prin adăugarea cu precauție, în timpul răcirii, a 700 ml de acid sulfuric (densitate relativă la 20 °C: 1,84) la 350 ml de apă distilată.
După ce soluția s-a răcit la temperatura camerei, se diluează până la 1 litru cu apă.
(ii) Soluție diluată de amoniac:
Se diluează 80 ml de soluție de amoniac (densitate relativă la 20 °C: 0,88) până la 1 l cu apă.
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul aflat într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 500 ml, se adaugă 200 ml de acid sulfuric 75 % m/m pentru fiecare gram de specimen, se pune dopul, se agită vasul cu grijă, pentru a uda specimenul. |
|
Se menține vasul la temperatura de 50 ± 5 °C timp de o oră, agitând la intervale regulate de circa 10 minute. Se filtrează la vid conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se transferă resturile de fibre rămase în vas spălând vasul cu încă puțin acid sulfuric 75 %. Se videază creuzetul pentru a îndepărta excesul de lichid, și pentru a spăla reziduul, se umple creuzetul filtrant din nou cu acid sulfuric. Nu se videază creuzetul înainte de curgerea liberă a acidului. |
|
Se spală reziduul succesiv de mai multe ori cu apă rece, de două ori cu soluție de amoniac diluat, și apoi foarte bine cu apă rece, uscând creuzetul de fiecare dată prin vidare. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare. În final, se extrage lichidul din creuzet prin vidare, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 8
FIBRE ACRILICE, ANUMITE FIBRE MODACRILICE SAU ANUMITE CLOROFIBRE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda care folosește dimetilformamidă)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
acrilice (26), anumite fibre modacrilice (29) sau anumite clorofibre (27) (8) cu |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), cupro (21), fibre de modal (22), viscoză (25), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
Se aplică în cazul fibrelor acrilice și al anumitor fibre modacrilice, tratate cu coloranți premetalizați, dar nu în cazul celor vopsite cu coloranți cromatabili.
2. PRINCIPIU
Fibra acrilică, modacrilică sau clorofibra se dizolvă cu dimetilformamidă încălzită la temperatura de fierbere în baie de apă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, se usucă și se cântărește. Masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de fibra acrilică, modacrilică sau clorofibră uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Baie de apă la temperatura de fierbere. |
3.2. Reactiv
Dimetilformamidă (temperatura de fierbere 153 ± 1 °C) care să nu conțină mai mult de 0,1 % apă.
Reactivul este toxic și de aceea se recomandă folosirea unei nișe de laborator.
4. MOD DE LUCRU
Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml, se adaugă pentru fiecare gram de specimen câte 80 ml de dimetilformamidă încălzită în prealabil la temperatura de fierbere pe baie de apă, se pune dopul, se agită vasul pentru a uda specimenul și se încălzește în baia de apă la temperatura de fierbere timp de o oră. În această perioadă se agită ușor vasul cu conținutul său, manual, de cinci ori. |
|
Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil, reținând fibrele în vas. Se mai adaugă 60 ml dimetilformamidă în vas și se încălzește încă 30 minute, agitând ușor vasul cu conținutul său, manual, de două ori în această perioadă. |
|
Se filtrează conținutul vasului în vid, prin creuzetul filtrant. |
|
Se transferă în creuzet eventualele urme de fibră rămase, spălând vasul cu dimetilformamidă. Se usucă creuzetul prin vidare. Se spală reziduul cu circa 1 litru de apă fierbinte la 70 – 80 °C, umplând de fiecare dată creuzetul filtrant. |
|
După fiecare adăugare de apă, se videază pentru o perioadă scurtă de timp, dar nu până la evacuarea apei prin curgere liberă. Dacă lichidul de spălare se scurge prea încet prin creuzetul filtrant, se poate aplica o ușoară extracție prin vidare. |
|
În final, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția următoarelor cazuri:
|
lână 1,01 |
|
bumbac 1,01 |
|
cupro 1,01 |
|
fibre de modal 1,01 |
|
poliester 1,01 |
|
elastomultiester 1,01 |
|
melamină 1,01. |
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 9
ANUMITE CLOROFIBRE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda care folosește amestec de sulfură de carbon cu acetonă 55,5/44,5)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
anumite clorofibre (27), și anume anumite fibre de policlorura de vinil, indiferent dacă au fost postclorurate sau nu (9) cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), cupro (21), fibre de modal (22), viscoză (25), acrilic (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). |
Când conținutul de lână sau mătase din amestec depășește 25 %, se aplică metoda nr. 2.
În cazul în care conținutul de poliamidă sau nailon din amestec depășește 25 %, se aplică metoda nr. 4.
2. PRINCIPIU
Clorofibra se dizolvă cu un amestec azeotrop de sulfură de carbon și acetonă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de policlorură de vinil uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Agitator mecanic. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Amestec azeotrop de sulfură de carbon și acetonă (55,5 % în volume sulfură de carbon și 44,5 % acetonă). Deoarece reactivul este toxic, se recomandă folosirea nișei de laborator. |
(ii) |
Etanol (92 % în volume) sau metanol. |
4. MOD DE LUCRU
Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
Specimenului conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml i se adaugă 100 ml de amestec azeotrop pentru fiecare gram de specimen. Se etanșează foarte bine vasul și se agită cu un agitator mecanic sau se agită manual, cu putere, timp de 20 minute la temperatura camerei. |
|
Se decantează lichidul supernatant printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. |
|
Se repetă tratamentul cu încă 100 ml de reactiv proaspăt. Se continuă acest ciclu de operații până când nu se mai depune reziduu de polimer pe sticla de ceas atunci când se evaporă o picătură de solvent de extracție. Se transferă reziduul în creuzetul filtrant, folosind mai mult reactiv, se aplică vid pentru a îndepărta excesul de lichid și se clătește creuzetul cu reziduu cu 20 ml alcool și apoi de trei ori cu apă. Se așteaptă ca lichidul de spălare să se evacueze prin curgere liberă înainte de a începe uscarea prin vidare. Se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
Notă:
La anumite amestecuri cu un conținut ridicat de clorofibră, se poate constata o contracție semnificativă a dimensiunilor specimenului în timpul procesului de uscare, ceea ce duce la întârzierea dizolvării clorofibrei de către solvent.
Aceasta nu afectează, totuși, dizolvarea finală a clorofibrei în solvent.
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care d = 1,01.
6. PRECIZIA
Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 10
ACETAT ȘI ANUMITE CLOROFIBRE
(Metoda care folosește acid acetic glacial)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
acetat (19) cu: |
2. |
anumite clorofibre (27), și anume fibre de policlorură de vinil, indiferent dacă au fost post-clorurate sau nu, elastolefină (47) și melamină (48). |
2. PRINCIPIU
Fibra de acetat se dizolvă cu acid acetic glacial pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Agitator mecanic. |
3.2. Reactiv
Acid acetic glacial (peste 99 %). Acest reactiv trebuie manipulat cu precauție, fiind foarte caustic.
4. MOD DE LUCRU
Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
Specimenului conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml i se adaugă 100 ml de acid acetic glacial pentru fiecare gram de specimen. Se etanșează foarte bine vasul și se agită cu un agitator mecanic sau se agită manual, cu putere, timp de 20 minute la temperatura camerei. Se decantează lichidul supernatant printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se repetă tratamentul cu câte 100 ml reactiv proaspăt, de încă două ori, făcând în total trei extracții. |
|
Se transferă reziduul în creuzetul filtrant, se usucă prin vidare pentru a îndepărta excesul de lichid și se spală creuzetul și reziduul cu 50 ml acid acetic glacial și apoi de trei ori cu apă. După fiecare clătire, se lasă ca lichidul de spălare să se evacueze prin curgere liberă înainte de extracția prin vidare. Se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00.
6. PRECIZIA
Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 11
MĂTASE ȘI LÂNĂ SAU PĂR
(Metoda care folosește acid sulfuric 75 % m/m)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
mătase (4) cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), elastolefină (47) și melamină (48). |
2. PRINCIPIU
Fibra celulozică se dizolvă cu acid sulfuric 75 % m/m pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată (10).
Reziduul se colectează, se spală, se usucă și se cântărește. Masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de mătase uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
Vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml.
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Acid sulfuric (75 ± 2 % m/m) Se prepară prin adăugarea cu precauție, în timpul răcirii, a 700 ml de acid sulfuric (densitatea relativă la 20 °C: 1,84) la 350 ml de apă distilată. După ce soluția s-a răcit la temperatura camerei, se diluează până la 1 litru cu apă. |
(ii) |
Soluție diluată de acid sulfuric: se adaugă lent 100 ml de acid sulfuric (densitate la 20 °C: 1,84) la 1 900 ml de apă distilată. |
(iii) |
Soluție diluată de amoniac: se diluează 200 ml de amoniac concentrat (densitate la 20 °C: 0,880) la 1 000 ml de apă. |
4. MOD DE LUCRU
Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml, se adaugă 100 ml de acid sulfuric 75 % m/m pentru fiecare gram de specimen și se pune dopul. Se agită viguros vasul și se ține la temperatura camerei timp de 30 minute. Se agită din nou și apoi se lasă în repaus timp de 30 minute. |
|
Se agită încă o dată și se filtrează conținutul vasului cu creuzetul filtrant cântărit în prealabil. Se spală resturile de fibre din vas cu 75 % reactiv pe bază de acid sulfuric. Se spală reziduul din creuzet succesiv cu 50 ml de reactiv pe bază de acid sulfuric diluat, 50 ml apă și 50 ml soluție diluată de amoniac. De fiecare dată, se lasă fibrele în contact cu lichidul câte 10 minute înainte de a aplica vid pentru extracție. În final se clătește cu apă, lăsând fibrele în contact cu apa timp de 30 minute. |
|
Se videază creuzetul, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” pentru lână este 0,985, pentru elastolefină este 1,00, iar pentru melamină este 1,00.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 12
IUTA ȘI ANUMITE FIBRE DE ORIGINE ANIMALĂ
(Metoda prin determinarea conținutului de azot)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
iută (9) cu: |
2. |
anumite fibre de origine animală. |
Componentul de fibră de origine animală poate consta doar din păr (2 și 3) sau lână (1) sau orice amestec al celor două. Această metodă nu se aplică amestecurilor textile care conțin materiale nefibroase (coloranți, agenți de finisare etc.) pe bază de azot.
2. PRINCIPIU
Se determină conținutul de azot al amestecului, iar din acesta și din conținutul cunoscut sau presupus al cei doi componenți, se calculează proporția fiecărui component.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Balon de descompunere Kjeldahl, cu o capacitate de 200 – 300 ml. |
(ii) |
Aparat de distilare Kjeldahl cu injecție de vapori de apă. |
(iii) |
Aparat de titrare cu precizie de 0,05 ml. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Toluen. |
(ii) |
Metanol. |
(iii) |
Acid sulfuric cu densitatea relativă la 20 °C: 1,84. |
(iv) |
Sulfat de potasiu. |
(v) |
Dioxid de seleniu. |
(vi) |
Soluție de hidroxid de sodiu (400 g/litru). Se dizolvă 400 g de hidroxid de sodiu în 400 – 500 ml apă și se diluează până la 1 litru cu apă. |
(vii) |
Indicator mixt. Se dizolvă 0,1 g roșu de metil în 95 ml etanol și 5 ml apă și se amestecă cu 0,5 g verde de bromocrezol dizolvat în 475 ml etanol și 25 ml apă. |
(viii) |
Soluție de acid boric. Se dizolvă 20 g acid boric în 1 litru de apă. |
(ix) |
Acid sulfuric, 0,02 N (soluție volumetrică standard). |
4. TRATAREA PREALABILĂ A PROBEI DE ANALIZĂ
Tratarea prealabilă descrisă în instrucțiunile generale se înlocuiește cu următoarea procedură:
Se extrage proba uscată la aer într-un extractor Soxhlet cu un amestec de 1 volum de toluen și 3 volume de metanol, timp de patru ore la o viteză de minimum 5 cicluri pe oră. Se lasă să se evapore solventul de pe probă la aer și se îndepărtează ultimele urme într-o etuvă la 105 ± 3 °C. Se extrage apoi proba în apă (50 ml la gram de probă) prin fierbere la reflux timp de 30 de minute. Se filtrează, se introduce proba din nou în balon și se repetă extracția cu un volum identic de apă. Se filtrează, se îndepărtează excesul de apă din probă prin stoarcere, extracție prin vidare sau centrifugare, apoi se lasă proba să se usuce la aer.
Notă:
Nu trebuie ignorate efectele toxice ale toluenului și metanolului; la folosirea lor trebuie luate toate măsurile de protecție a muncii.
5. MOD DE LUCRU
5.1. Instrucțiuni generale
Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale cu privire la selectarea, uscarea și cântărirea specimenului.
5.2. Mod de lucru detaliat
Se transferă specimenul într-un balon de descompunere Kjeldahl. La specimenul care trebuie să cântărească cel puțin 1 g, aflat în balon, i se adaugă în ordinea următoare: 2,5 g sulfat de potasiu, 0,1 – 0,2 g dioxid de seleniu și 10 ml acid sulfuric (densitate relativă 1,84). Se încălzește balonul, mai întâi ușor, până când toată fibra este distrusă, apoi se încălzește mai puternic până când soluția devine limpede și aproape incoloră. Se încălzește încă 15 minute. Se lasă balonul să se răcească, se diluează conținutul cu grijă cu 10 – 20 ml apă, se răcește, se transferă conținutul cantitativ într-un balon cotat de 200 ml și se aduce la semn cu apă pentru a se obține soluția de descompunere. Într-un pahar conic de 100 ml se introduc circa 20 ml soluție de acid boric și se așează paharul sub condensorul aparatului de distilare Kjeldahl, astfel încât tubul de colectare al condensorului să fie imersat chiar sub suprafața soluției de acid boric. Se transferă exact 10 ml soluție de descompunere în balonul de distilare, se adaugă minimum 5 ml soluție de hidroxid de sodiu în pâlnia de picurare, se ridică ușor dopul pâlniei și se lasă să curgă ușor soluția de hidroxid de sodiu în balon. Dacă soluția de hidroxid de sodiu și soluția de descompunere rămân ca două straturi separate, se agită ușor pentru amestecarea lor. Se încălzește ușor balonul de distilare și se trece abur din generator. Se colectează circa 20 ml de distilat, se coboară vasul conic astfel încât capătul tubului de colectare al condensorului să ajungă la circa 20 milimetri deasupra lichidului și se mai distilează încă un minut. Se clătește capătul tubului de colectare al condensorului cu apă, colectând apele de spălare în vasul conic. Se îndepărtează vasul conic și se înlocuiește cu un alt vas conic care conține aproximativ 10 ml soluție de acid boric și se colectează circa 10 ml distilat.
Se titrează cele două distilate separat cu acid sulfuric 0,02 N, folosind indicatorul mixt. Se înregistrează titrul total al celor două distilate. Dacă titrul celui de-al doilea distilat este mai mare de 0,2 ml, se repetă analiza și se începe din nou distilarea, folosind o nouă cantitate de soluție de descompunere.
Se efectuează o determinare oarbă, adică se descompune și se distilează folosindu-se numai reactiv.
6. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
6.1. |
Se calculează procentual conținutul de azot din specimenul uscat după cum urmează:
unde:
|
6.2. |
Utilizând valori de 0,22 % pentru conținutul de azot al iutei și 16,2 % pentru conținutul de azot al fibrei de origine animală, ambele procente fiind exprimate față de masa uscată a fibrei, compoziția amestecului se calculează după cum urmează:
unde:
|
7. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 13
FIBRE DE POLIPROPILENĂ ȘI ALTE FIBRE
(Metoda cu xilen)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
fibre de polipropilenă (37) cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), acetat (19), cupro (21), fibre de modal (22), triacetat (24), viscoză (25), fibre acrilice (26), poliamide sau nailon (30), poliester (35), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46) și melamină (48). |
2. PRINCIPIU
Fibra de polipropilenă se dizolvă cu xilen la fierbere pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de polipropilenă uscată se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Condensator cu reflux (adecvat pentru lichide cu punct de fierbere ridicat) atașabil la vasul conic (i). |
3.2. Reactiv
Xilen cu intervalul de distilare 137 – 142 °C.
Notă:
Acest reactiv este foarte inflamabil și emană vapori toxici. La utilizarea sa trebuie luate măsurile de protecție corespunzătoare.
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul conținut în vasul conic [punctul 3.1 (i)] se adaugă 100 ml xilen (punctul 3.2) pentru un 1 gram de specimen. Se atașează condensatorul cu reflux [punctul 3.1 litera (ii)], se aduce conținutul la fierbere și se menține la punctul de fierbere timp de aproximativ trei minute. |
|
Se decantează imediat lichidul fierbinte printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil (a se vedea nota 1). Se repetă acest tratament de încă două ori, folosindu-se de fiecare dată o cantitate de 50 ml de solvent proaspăt. |
|
Se spală reziduul rămas în vas succesiv cu 30 ml xilen la fierbere (de două ori), apoi cu 75 ml eter de petrol (punctul I.3.2.1 de la instrucțiunile generale) (de două ori). După cea de-a doua spălare cu eter de petrol, se filtrează conținutul vasului în creuzetul filtrant, se transferă eventualele fibre reziduale prin clătirea vasului cu puțin eter de petrol și se lasă solventul să se evaporeze. Se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
Observații:
1. |
Creuzetul filtrant prin care urmează să se decanteze xilenul trebuie încălzit în prealabil. |
2. |
După tratamentul cu xilen la fierbere, se asigură răcirea suficientă a vasului care conține reziduul înainte de a introduce eterul de petrol. |
3. |
Pentru a reduce pericolele de incendiu și toxicitate la care este expus laborantul, se poate folosi un aparat de extracție la cald care duce la aceleași rezultate în urma aplicării procedurilor adecvate (11). |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care d = 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 14
CLOROFIBRE (HOMOPOLIMERI AI CLORURII DE VINIL) ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda care folosește acid sulfuric concentrat)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
clorofibre (27) pe bază de homopolimeri de clorură de vinil, indiferent dacă au fost post-clorurate sau nu, elastolefină (47) cu: |
2. |
bumbac (5), acetat (19), cupro (21), fibre de modal (22), triacetat (24), viscoză (25), anumite fibre acrilice (26), anumite fibre modacrilice (29), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (46) și melamină (48). |
Fibrele modacrilice în cauză sunt cele care dau o soluție limpede când sunt introduse în acid sulfuric concentrat (densitate relativă 1,84 la 20 °C).
Această metodă poate înlocui metodele nr. 8 și 9.
2. PRINCIPIU
Constituentul, altul decât clorofibra sau elastolefina [de exemplu, fibrele menționate la alineatul (1) punctul 2], se dizolvă cu acid sulfuric concentrat (densitate relativă 1,84 la 20 °C), pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată.
Reziduul constând în clorofibră sau elastolefină se colectează, se spală, se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul celui de-al doilea constituent se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Baghetă de sticlă cu capătul plat. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Acid sulfuric concentrat (densitate relativă 1,84 la 20 °C). |
(ii) |
Acid sulfuric, aproximativ 50 % (m/m) soluție apoasă. Se prepară adăugând cu precauție, în timpul răcirii, 400 ml acid sulfuric (densitate relativă 1,84 la 20 °C) la 500 ml apă distilată sau deionizată. După ce soluția s-a răcit la temperatura camerei, se diluează până la 1 litru cu apă. |
(iii) |
Soluție diluată de amoniac: Se diluează o soluție de 60 ml amoniac concentrat (densitate relativă 0,880 la 20 °C) cu apă distilată până la 1 litru. |
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
La specimenul aflat în vas [punctul 3.1 litera (i)] se adaugă 100 ml de acid sulfuric [punctul 3.2 litera (i)] pentru fiecare gram de specimen. |
|
Se menține vasul la temperatura camerei timp 10 minute, agitând ocazional specimenul de analiză cu bagheta de sticlă. Dacă se tratează un material țesut sau tricotat, se freacă materialul între baghetă și peretele vasului exercitând o ușoară presiune pentru a separa materialul dizolvat de acidul sulfuric. |
|
Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se adaugă în vas o nouă cantitate de 100 ml de acid sulfuric [punctul 3.2 litera (i)] și se repetă aceeași operație. Se transferă conținutul vasului în creuzetul filtrant, apoi se transferă reziduul fibros în creuzetul filtrant cu ajutorul baghetei de sticlă. Dacă este necesar, se adaugă puțin acid sulfuric concentrat în vas [punctul 3.2 litera (i)] pentru a îndepărta resturile de fibre care aderă la pereți. Se videază creuzetul filtrant; se îndepărtează filtratul golind sau schimbând vasul de filtrare, se spală reziduul din creuzet succesiv cu soluție de acid sulfuric 50 % [punctul 3.2 litera (ii)], apă distilată sau deionizată (punctul I.3.2.3 din instrucțiunile generale), soluție de amoniac [punctul 3.2 litera (iii)] și în final se spală foarte bine cu apă distilată sau deionizată și se usucă creuzetul filtrant prin vidare după fiecare adăugare. (Nu se videază în timpul operației de spălare înainte de curgerea liberă a lichidului.) Se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care d = 1,01.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA nr. 15
CLOROFIBRE, ANUMITE MODACRILICE, ANUMIȚI ELASTANI, ACETAȚI, TRIACETAȚI ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda cu ciclohexanonă)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
acetat (19), triacetat (24), clorofibre (27), anumite fibre modacrilice (29), anumiți elastani (43) cu: |
2. |
lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), cupro (21), fibre de modal (22), viscoză (25), poliamidă sau nailon (30), fibre acrilice (26), fibre de sticlă (44) și melamină (48). |
În cazul în care sunt prezente fibre modacrilice sau elastani, trebuie mai întâi efectuată o analiză preliminară pentru a determina dacă fibra este complet solubilă în reactiv.
Este, de asemenea, posibil să se analizeze amestecurile conținând clorofibre prin aplicarea metodei nr. 9 sau 14.
2. PRINCIPIU
Fibrele acetat și triacetat, clorofibrele, anumite fibre modacrilice și anumiți elastani se dizolvă cu ciclohexanonă la o temperatură apropiată de punctul de fierbere pornind de la o masă cunoscută în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de clorofibre, fibre modacrilice, elastan, acetat și triacetat se calculează prin diferență.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Aparat pentru extracție la cald adecvat pentru utilizarea în modul de lucru din secțiunea 4. [A se vedea figura: aceasta este o variantă a aparatului descris în Melliand Textilberichte 56 (1975) 643 – 645)]. |
(ii) |
Creuzet filtrant pentru specimen. |
(iii) |
Diafragmă poroasă (grad de porozitate 1). |
(iv) |
Condensator cu reflux adaptabil la balonul de distilare. |
(v) |
Dispozitiv pentru încălzire. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
Ciclohexanonă, având punctul de fierbere la 156 °C |
(ii) |
Alcool etilic, 50 % în volume. |
NB:
Ciclohexanona este inflamabilă și toxică. La utilizarea sa trebuie luate măsurile de protecție corespunzătoare.
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
|
Se toarnă în balonul de distilare 100 ml de ciclohexanonă pentru fiecare gram de specimen, se atașează vasul de extracție în care a fost în prealabil așezat în poziție ușor înclinată creuzetul filtrant cu specimenul de analiză și diafragma poroasă. Se atașează condensatorul cu reflux. Se aduce la fierbere și se continuă extracția timp de 60 minute la o viteză minimă de 12 cicluri pe oră. |
|
După extracție și răcire, se îndepărtează vasul de extracție, se scoate creuzetul filtrant și se îndepărtează diafragma poroasă. Se spală conținutul creuzetului filtrant de trei sau patru ori cu alcool etilic 50 % încălzit la circa 60 °C și apoi cu 1 litru de apă la 60 °C. |
|
Nu se aplică vid în timpul sau între operațiile de spălare. Se evacuează lichidul prin curgere liberă, apoi se aplică vid. |
|
În final se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. |
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu următoarele excepții:
— |
Mătase și melamină 1,01 |
— |
acrilic 0,98 |
6. PRECIZIA
Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.
METODA 16
MELAMINĂ ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE
(Metoda care folosește acid formic)
1. DOMENIU DE APLICARE
Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:
1. |
melamină (47) cu: |
2. |
bumbac (5) și aramidă (31). |
2. PRINCIPIU
Melamina se dizolvă cu acid formic (90 % în masă) pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată.
Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul celui de-al doilea constituent se calculează prin diferență.
Notă:
A se păstra cu strictețe intervalul de temperatură recomandat, deoarece solubilitatea melaminei depinde foarte mult de temperatură.
3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)
3.1. Aparatura
(i) |
Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. |
(ii) |
Baie de apă cu agitare sau alt aparat pentru a agita și a menține vasul respectiv la o temperatură de 90 ± 2o C. |
3.2. Reactivi chimici
(i) |
acid formic (90 % m/m, densitate relativă la 20 °C: 1,204 g/ml). O altă posibilitate este diluarea a 890 ml de acid formic 100 % m/m (densitatea relativă la 20 °C: 1,220 g/ml) până la 1 litru cu apă. Acidul formic fierbinte este foarte corosiv și trebuie manipulat cu atenție. |
(ii) |
soluție diluată de amoniac: se diluează 80 ml de soluție concentrată de amoniac (densitate relativă la 20 °C: 0,880) până la 1 l cu apă. |
4. MOD DE LUCRU
Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:
La specimenul conținut într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml se adaugă 100 ml de acid formic pentru fiecare gram de specimen. Se pune dopul și se agită vasul pentru a se uda specimenul. Se păstrează vasul într-o baie de apă cu agitare la o temperatură de 90 ± 2o C timp de o oră, agitându-l cu putere. Se răcește vasul la temperatura camerei. Se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se adaugă 50 ml de acid formic în vasul cu reziduu, se agită manual și se filtrează conținutul vasului prin creuzetul filtrant. Se transferă resturile de fibră rămase în vas spălând vasul cu încă puțin reactiv pe bază de acid formic. Se usucă creuzetul prin vidare și se spală reziduurile cu reactiv pe bază de acid formic, cu apă fierbinte, cu soluție diluată de amoniac și în final cu apă rece, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adăugare. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare. În final se videază creuzetul filtrant, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește.
5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR
Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” pentru bumbac este 1,02.
6. PRECIZIA
La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 2 la un nivel de încredere de 95 %.
CAPITOLUL 3
Analiza cantitativă a amestecurilor ternare de fibre
INTRODUCERE
În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe dizolvarea selectivă a componenților individuali. Există patru variante posibile ale acestei metode:
1. |
Folosind două specimene de analiză diferite, se dizolvă un component (a) din primul specimen de analiză și alt component (b) din cel de-al doilea specimen de analiză. Se cântăresc reziduurile insolubile din fiecare specimen și se calculează procentul fiecăruia dintre cei doi componenți solubili pornind de la pierderea de masă respectivă. Procentul celui de-al treilea component (c) se calculează prin diferență. |
2. |
Folosind două specimene de analiză diferite, se dizolvă un component (a) din primul specimen de analiză și doi componenți (a și b) din cel de-al doilea specimen de analiză. Se cântărește reziduul insolubil din primul specimen și se calculează procentul primului component (a) din pierderea de masă. Se cântăresc reziduurile insolubile ale celui de-al doilea specimen. acesta corespunde componentului (c). Procentul celui de-al treilea component (b) se calculează prin diferență. |
3. |
Folosind două specimene de analiză diferite, se dizolvă doi componenți (a și b) din primul specimen de analiză și doi componenți (b și c) din cel de-al doilea specimen de analiză. Reziduurile insolubile corespund componenților (c), respectiv (a). Procentul celui de-al treilea component (b) se calculează prin diferență. |
4. |
Folosind un singur specimen de analiză, după îndepărtarea unuia dintre componenți se cântărește reziduul insolubil format de celelalte două fibre și se calculează procentul de component solubil din pierderea de masă. Se dizolvă una dintre cele două fibre din reziduu, se cântărește componentul insolubil și se calculează procentul celui de-al doilea component solubil din pierderea de masă. |
În cazul în care este posibilă alegerea metodei, se recomandă utilizarea uneia din primele trei variante.
În cazul în care se utilizează o metodă chimică, specialistul care răspunde de analiză trebuie să aibă grijă să aleagă solvenți care dizolvă numai fibra sau fibrele selectate, lăsând celelalte fibre intacte.
În capitolul 3.VI este dat ca exemplu un tabel care conține o serie de amestecuri ternare împreună cu metode de analiză a amestecurilor binare care, în principiu, pot fi utilizate pentru analiza amestecurilor ternare.
Pentru a reduce la minimum posibilitatea erorilor, se recomandă ca, ori de câte ori este posibil, analiza chimică să se efectueze folosind cel puțin două din variantele menționate mai sus.
Înainte de a începe orice analiză, trebuie identificate toate fibrele din amestec. În unele metode chimice, componentul insolubil al unui amestec poate fi parțial dizolvat de reactivul folosit pentru a solubiliza componentul (componentele) solubil(e). Ori de câte ori este posibil, trebuie aleși reactivi care să aibă efect mic sau să nu aibă nici un efect asupra fibrelor insolubile. Dacă pe parcursul analizei se înregistrează o pierdere de masă, rezultatul trebuie corectat; în acest sens, sunt precizați factorii de corecție. Acești factori au fost determinați în mai multe laboratoare prin tratarea cu reactivul adecvat după cum este specificat în metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă. Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Dacă trebuie folosită cea de-a patra variantă, în care o fibră textilă este supusă acțiunilor succesive a doi solvenți, factorii de corecție trebuie aplicați pentru posibilele pierderi de masă ale fibrei pe parcursul ambelor tratamente. Se efectuează cel puțin două determinări, atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării chimice.
I. Informații generale privind metodele chimice de analiză cantitativă a amestecurilor ternare de fibre
Informații comune tuturor metodelor prezentate pentru procedeele chimice de analiză cantitativă a amestecurilor ternare de fibre.
I.1. Obiect și domeniu de aplicare
Domeniu de aplicare a fiecărei metode de analiză a amestecurilor binare de fibre specifică fibrele pentru care este aplicabilă metoda (A se vedea capitolul 2 referitor la anumite metode chimice de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre).
I.2. Principiu
După identificarea componentelor unui amestec, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă corespunzătoare și apoi se aplică una sau mai multe dintre cele patru variante ale procedeului de dizolvare selectivă descris în introducere. Cu excepția situațiilor în carte această metodă prezintă dificultăți tehnice, este preferabilă dizolvarea componentului principal al fibrei, în așa fel încât componentul secundar să fie obținut ca reziduu final.
I.3. Materiale și echipament
I.3.1. Aparatura
I.3.1.1. |
Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice fel de aparatură care dă rezultate identice. |
I.3.1.2. |
Vas de trompă pentru filtrare la vid. |
I.3.1.3. |
Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. |
I.3.1.4. |
Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. |
I.3.1.5. |
Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g. |
I.3.1.6. |
Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. |
I.3.2. Reactivi chimici
I.3.2.1. |
Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40 – 60 °C. |
I.3.2.2. |
Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare de la fiecare metodă. Toți reactivii folosiți sunt chimic puri. |
I.3.2.3. |
Apă distilată sau deionizată. |
I.3.2.4. |
Acetonă. |
I.3.2.5. |
Acid ortofosforic. |
I.3.2.6. |
Uree. |
I.3.2.7. |
Bicarbonat de sodiu. |
I.4. Atmosferă de condiționare și încercare
Deoarece se determină masa uscată, nu este necesară condiționarea specimenului sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată.
I.5. Proba redusă pentru analiza de laborator
Se ia o probă redusă pentru analiza de laborator care este reprezentativă pentru proba globală pentru analiza de laborator și suficient de mare ca să se poată constitui din ea toate specimenele de laborator necesare, fiecare specimen având minimum 1 g.
I.6. Tratarea prealabilă a probei reduse de analiză de laborator (12)
În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calcularea procentuală (a se vedea articolul 17 din prezentul regulament) aceasta se îndepărtează în prealabil printr-o metodă care să nu afecteze celelalte fibre componente ale amestecului.
În acest sens, materialul nefibros care poate fi extras cu eter de petrol și apă este îndepărtat prin tratarea probei uscate la aer într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la minimum șase cicluri de extracție pe oră. Se lasă ca eterul de petrol să se evapore din proba de analiză, care este apoi extrasă prin tratament direct constând în înmuierea specimenului în apă la temperatura camerei timp de o oră, apoi în înmuierea specimenului în apă la temperatura de 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din timp în timp. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se îndepărtează apa în exces din probă prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă proba să se usuce la aer.
În cazul elastolefinei sau al amestecurilor de fibre care conțin elastolefină și alte fibre (lână, păr de origine animală, mătase, bumbac, in, cânepă, iută, abaca, alfa, fibră din coajă de nucă de cocos, sorg, ramie, sisal, cupro, fibre de modal, fibre proteinice, viscoză, fibre acrilice, poliamidă sau nailon, poliester și elastomultiester), procedura descrisă anterior se modifică ușor, prin înlocuirea eterului de petrol cu acetona.
În situația în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el se îndepărtează înlocuind metoda cu apă descrisă anterior cu o altă metodă adecvată, care să nu modifice substanțial niciun constituent fibros. Totuși, pentru unele fibre naturale de origine vegetală nealbite (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos) trebuie să se țină seama că tratarea prealabilă normală cu eter de petrol și cu apă nu îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase. Totuși, nu se aplică o tratare prealabilă suplimentară dacă proba nu conține agenți de finisare insolubili atât în eter de petrol, cât și în apă.
Buletinele de analiză trebuie să includă detalii complete privind metodele de tratare prealabilă folosite.
I.7. Mod de lucru
I.7.1. Instrucțiuni generale
I.7.1.1. Uscarea
Se efectuează toate operațiile de uscare timp de cel puțin 4 ore și nu mai mult de 16 ore, la 105 ± 3 °C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, specimenul trebuie verificat prin cântărire pentru a determina dacă masa lui a rămas constantă. Se consideră că masa este constantă dacă, după o perioadă suplimentară de 60 de minute de uscare, variația sa este mai mică de 0,05 %.
Se recomandă să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, a flacoanelor de cântărire, a specimenelor și a reziduurilor cu mâinile neprotejate pe perioada operațiunilor de uscare, răcire și cântărire.
Specimenele se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă repede în uscător.
Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în uscător.
În cazul în care se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operația de uscare în etuvă se efectuează astfel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi.
I.7.1.2. Răcirea
Toate operațiile de răcire se efectuează în uscător, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire, și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de 2 ore.
I.7.1.3. Cântărirea
După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de 2 minute de la scoaterea acestuia din uscător; cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g.
I.7.2. Mod de lucru
Se ia din proba redusă pentru analiza de laborator, tratată prealabil, un specimen cu masa de cel puțin 1 g. Se taie firul sau țesătura în lungimi de circa 10 mm, destrămate cât mai mult posibil. Se usucă specimenul (specimenele) în flaconul (flacoanele) de cântărire, se răcește în uscător și apoi se cântărește. Se transferă specimenul (specimenele) într-un vas (vase) din sticlă de tipul celui indicat în secțiunea corespunzătoare a metodei Uniunii , se recântărește flaconul (flacoanele) de cântărire imediat și se obține masa uscată a specimenului (specimenelor) prin diferență; se finalizează analiza astfel cum se prevede la secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul (reziduurile) la microscop pentru a verifica dacă prin tratament s-a(u) îndepărtat complet fibra (fibrele) solubilă (solubile).
I.8. Calcularea și exprimarea rezultatelor
Masa componentei insolubile se exprimă în procente raportat la masa totală de fibră din amestec. Se calculează rezultatul pe baza masei pure uscate, corectată prin aplicarea (a) procentelor convenționale și (b) factorilor de corecție necesari pentru luarea în calcul a pierderilor de materiale nefibroase în timpul tratării prealabile și analizei.
I.8.1. Calcularea procentelor de masă ale fibrelor uscate pure fără a ține seama de pierderile de masă ale fibrelor în timpul tratării prealabile.
I.8.1.1. – VARIANTA 1 –
Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează un component al amestecului dintr-un specimen și un alt component dintr-un alt specimen:
|
P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură (componentul primului specimen dizolvat în primul reactiv); |
|
P2 % este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură (component al celui de-al specimen dizolvat în al doilea reactiv); |
|
P3 % este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură (component nedizvolat din ambele specimene); |
|
m1 este masa uscată a primului specimen după tratarea prealabilă; |
|
m2 este masa uscată a celui de-al doilea specimen după tratarea prealabilă; |
|
r1 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component din primul specimen în primul reactiv; |
|
r2 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea celui de-al doilea component din al doilea specimen în al doilea reactiv; |
|
d1 este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv, a celui de-al doilea component nedizolvat din primul specimen (13); |
|
d2 este factorul de corecție pentru pierderea de masă în primul reactiv, a celui de-al treilea component nedizolvat din primul specimen; |
|
d3 este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv, a primului component nedizolvat din al doilea specimen; |
|
d4 este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv, a celui de-al treilea component nedizolvat din al doilea specimen. |
I.8.1.2. – VARIANTA 2 –
Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează un component (a) din primul specimen, ceilalți doi componenți (b + c) rămânând ca reziduu și doi componenți (a + b) din al doilea specimen, componentul al treilea (c) rămânând ca reziduu:
|
P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură (componentul primului specimen dizolvat în primul reactiv); |
|
P2 % este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură (component solubil, în același timp primul component al celui de-al doilea specimen în al doilea reactiv); |
|
P3 % este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură (component nedizolvat din ambele specimene); |
|
m1 este masa uscată a primului specimen după tratarea prealabilă; |
|
m2 este masa uscată a celui de-al doilea specimen după tratarea prealabilă; |
|
r1 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component din primul specimen în primul reactiv; |
|
r2 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component și a celui de-al doilea component din al doilea specimen în al doilea reactiv; |
|
d1 este factorul de corecție pentru pierderea de masă, în primul reactiv, a celui de-al doilea component nedizolvat din primul specimen; |
|
d2 este factorul de corecție pentru pierderea de masă, în primul reactiv, a celui de-al treilea component nedizolvat din primul specimen; |
|
d4 este factorul de corecție pentru pierderea de masă, în al doilea reactiv, a celui de-al treilea component nedizolvat din al doilea specimen. |
I.8.1.3. – VARIANTA 3 –
Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează două componente (a + b) dintr-un specimen, lăsând ca reziduu al treilea component (c), apoi două componente (b + c) dintr-un alt specimen, lăsând ca reziduu primul component (a):
|
P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură (component dizolvat de reactiv); |
|
P2 % este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură (component dizolvat de reactiv); |
|
P3 % este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură (component dizolvat, în al doilea specimen, de reactiv); |
|
m1 este masa uscată a primului specimen după tratarea prealabilă; |
|
m2 este masa uscată a celui de-al doilea specimen după tratarea prealabilă; |
|
r1 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component și a celui de-al doilea component din primul specimen, în primul reactiv; |
|
r2 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea celui de-al doilea component și a celui de–al treilea component din al doilea specimen, în al doilea reactiv; |
|
d2 este factorul de corecție pentru pierderea de masă, în primul reactiv, a celui de-al treilea component nedizolvat din primul specimen; |
|
d3 este factorul de corecție pentru pierderea de masă în al doilea reactiv, a primului component nedizolvat din al doilea specimen. |
I.8.1.4. – VARIANTA 4 –
Formulele care se aplică atunci când se îndepărtează succesiv două componente din amestec folosind același specimen:
|
P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură (primul component solubil); |
|
P2 % este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură (cel de-al doilea component solubil); |
|
P3 % este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură (component insolubil); |
|
m este masa uscată a specimenului după tratare prealabilă; |
|
r1 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component în primul reactiv; |
|
r2 este masa uscată a reziduurilor după eliminarea primului component și a celui de-al doilea component în primul și al doilea reactiv; |
|
d1 este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al doilea component în primul reactiv; |
|
d2 este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al treilea component în primul reactiv; |
|
d3 este factorul de corecție pentru pierderea de masă a celui de-al treilea component în primul și al doilea reactiv. |
1.8.2. Calcularea procentului fiecărui component cu aplicarea corecțiilor prin procente convenționale și, când este cazul, a factorilor de corecție pentru pierderile de masă din timpul tratării prealabile:
Dacă:
atunci:
|
P1A % este procentul primului component în stare uscată și pură, ținând seama de procentul de umiditate și de pierderea de masă în cursul tratamentului prealabil; |
|
P2A % este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură, ținând seama de procentul de umiditate și de pierderea de masă în cursul tratamentului prealabil; |
|
P3A % este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură, ținând seama de procentul de umiditate și de pierderea de masă în cursul tratamentului prealabil; |
|
P1 este procentul primului component în stare uscată și pură obținut prin una din formulele indicate la I.8.1; |
|
P2 este procentul celui de-al doilea component în stare uscată și pură obținut prin una din formulele indicate la I.8.1; |
|
P3 este procentul celui de-al treilea component în stare uscată și pură obținut prin una din formulele indicate la I.8.1; |
|
a1 este repriza convențională a primului component; |
|
a2 este repriza convențională a celui de-al doilea component; |
|
a3 este repriza convențională a celui de-al treilea component; |
|
b1 este procentul pierderii de masă a primului component în timpul tratamentului prealabil; |
|
b2 este procentul pierderii de masă a celui de-al doilea component în timpul tratamentului prealabil; |
|
b3 este procentul pierderii de masă a celui de-al treilea component în timpul tratamentului prealabil. |
Când se aplică o tratare prealabilă, valorile b1, b2 și b3 trebuie determinate, dacă este posibil, prin supunerea fiecăreia dintre fibrele care compun amestecul la tratarea prealabilă aplicată în analiză. Fibrele pure sunt acele fibre care nu conțin nici un fel de material nefibros, cu excepția celor pe care le conțin în mod normal (fie natural, fie în urma procesului de fabricație), în starea în care se găsesc în materialul de analizat (crudă, albită).
Când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, trebuie să se utilizeze valorile medii ale lui b1, b2 și b3, obținute din încercările efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării.
Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1, b2 și b3 pot fi în general neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, inului nealbit și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată în mod convențional ca fiind 4 %, iar în cazul polipropilenei 1 %.
În cazul altor fibre, de obicei, pierderile datorită tratării prealabile nu sunt luate în calcul.
I.8.3. Notă
În capitolul 3.V sunt prezentate exemple de calcul.
II. Metoda analizei cantitative prin separarea manuală a amestecurilor de fibre ternare
II.1. Domeniu de aplicare
Metoda poate fi folosită pentru fibre de toate tipurile cu condiția ca ele să nu formeze un amestec intim și să poată fi separate manual.
II.2. Principiu
După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi fibrele se separă cu mâna, se usucă și se cântăresc pentru a calcula proporția fiecărei fibre în amestec.
II.3. Aparatura
II.3.1. |
Flacoane de cântărire sau alte aparate care dau rezultate identice. |
II.3.2. |
Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. |
II.3.3. |
Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. |
II.3.4. |
Balanță analitică cu o precizie de 0,0002 g. |
II.3.5. |
Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. |
II.3.6. |
Ac. |
II.3.7. |
Torsiometru sau un aparat similar. |
II.4. Reactivi chimici
II.4.1. |
Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40 – 60 °C. |
II.4.2. |
Apă distilată sau deionizată. |
II.5. Atmosferă de condiționare și încercare
A se vedea I.4.
II.6. Proba redusă pentru analiza de laborator
A se vedea I.5.
II.7. Tratarea prealabilă a probei reduse pentru analiza de laborator
A se vedea I.6.
II.8. Mod de lucru
II.8.1. Analiza firelor
Se prelevează un specimen din proba redusă pentru analiza de laborator, cu masa de cel puțin 1 g. În cazul firelor foarte fine, analiza poate fi efectuată pe o lungime de minimum 30 m, indiferent de masă.
Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac sau, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire care au fost cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei masei constante, conform descrierii de la pct. I.7.1 și I.7.2.
II.8.2. Analiza țesăturilor
Din proba redusă pentru analiza de laborator tratată în prealabil se prelevează un specimen fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, paralel cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire care au fost cântărite în prealabil și se continuă ca la pct. II.8.1.
II.9. Calcularea și exprimarea rezultatelor
Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procente convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile.
II.9.1. |
Calcularea procentului de masă al fibrelor pure și uscate, fără să se țină seama de pierderile de masă din timpul tratării prealabile:
|
II.9.2. |
Pentru calcularea procentului fiecărui component cu aplicarea corecțiilor prin procente convenționale și, când este cazul, a factorilor de corecție pentru pierderile de masă din timpul tratării prealabile: a se vedea punctul I.8.2. |
III. Analiza cantitativă a amestecurilor de fibre ternare printr-o combinație între metoda separării manuale și metoda separării chimice
De câte ori este posibil, trebuie utilizată metoda separării manuale, ținând seama de proprietățile componenților separați înainte de a trece la orice tip de tratament chimic al fiecărui component individual.
IV.1. Precizia metodelor
Precizia indicată în fiecare dintre metodele de analiză a amestecurilor binare de fibre se referă la reproductibilitate (a se vedea capitolul 2 privind unele metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre).
Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare, în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe specimene dintre-un amestec omogen.
Reproductibilitatea se exprimă prin limita de încredere a rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %.
Prin aceasta se înțelege că diferența între două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la amestecuri omogene identice, nu va fi depășită decât în 5 cazuri din 100.
Pentru determinarea preciziei de analiză a unui amestec ternar de fibre, la analiza amestecului ternar, se aplică în mod obișnuit valorile indicate folosite în metodele de analiză a amestecurilor binare de fibre.
Având în vedere că în toate cele patru variante ale analizei chimice cantitative a amestecurilor ternare de fibre au fost prevăzute două dizolvări (folosind două specimene diferite – în primele trei variante – și un singur specimen – în cazul celei de-a patra variante) și presupunând că E1 și E2 reprezintă precizia celor două metode pentru analiza amestecurilor binare, precizia rezultatelor pentru fiecare component este ilustrată în tabelul următor:
Fibre componente |
Variante |
||
1 |
2 și 3 |
4 |
|
a |
E1 |
E1 |
E1 |
b |
E2 |
E1+E2 |
E1+E2 |
c |
E1+E2 |
E2 |
E1+E2 |
În cazul utilizării a celei de-a patra variante, se poate întâmpla ca gradul de precizie să fie mai scăzut decât cel calculat prin metoda indicată mai sus, din cauza posibilei acțiuni, dificil de evaluat, a primului reactiv asupra reziduului constituit din componenții b și c.
IV.2. Buletinul de analiză
IV.1. |
Se indică varianta sau variantele folosite pentru efectuarea analizei, metodele, reactivii și factorii de corecție. |
IV.2. |
Se dau informații detaliate cu privire la orice tratări prealabile speciale (a se vedea I.6). |
IV.3. |
Se dau rezultatele individuale și media aritmetică, fiecare cu exactitate de o zecimală. |
IV.4. |
De câte ori este posibil, se precizează pentru fiecare component precizia metodei, calculată în conformitate cu tabelul de la punctul IV.1. |
V. Exemple de calcul al procentelor componenților anumitor amestecuri ternare utilizând unele din variantele descrise la punctul I.8.1.
Se consideră un amestec de fibre pentru care analiza calitativă a relevat prezența următoarelor componente: 1. lână cardată; 2. nailon (poliamidă); 3. bumbac nealbit.
VARIANTA 1
Folosind această variantă, în care se iau două specimene diferite și se îndepărtează un component (a = lână) prin dizolvare din primul specimen și un al doilea component (b = poliamidă) din al doilea specimen, se pot obține următoarele rezultate:
1. |
Masa uscată a primului specimen după tratarea prealabilă este (m1) = 1,6000 g. |
2. |
Masa uscată a reziduului după tratare cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu (poliamidă+bumbac) (r1) = 1,4166 g. |
3. |
Masa uscată a celui de-al doilea specimen după tratarea prealabilă este (m2) = 1,8000 g. |
4. |
Masa uscată a reziduului după tratarea cu acid formic (lână + bumbac) (r2) = 0,9000 g. |
Tratarea amestecului cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu nu determină nici o pierdere de masă a fibrei de poliamidă, în timp ce bumbacul pierde 3 %, astfel încât d1 = 1,0 și d2 = 1,03.
Tratarea cu acid formic nu determină pierderi de masă în cazul lânii și bumbacului nealbit, astfel încât d3 = d4 = 1,0.
Dacă în formula de la punctul I.8.1.1 se introduc valorile obținute în urma analizei chimice și factorii de corecție, se obține următorul rezultat:
|
P1 % (lână) = [1,03/1,0 – 1,03 × 1,4166/1,6000 + 0,9000/1,8000 × (1 – 1,03/1,0)] × 100 = 10,30 |
|
P2 % (poliamidă) = [1,0/1,0 – 1,0 × 0,9000/1,8000 + 1,4166/1,6000 × (1 – 1,0/1,0)] × 100 = 50,00 |
|
P3 % (bumbac) = 100 – (10,30 + 50,00) = 39,70 |
Procentele diferitelor fibre pure uscate din amestec sunt următoarele:
lână |
10,30 % |
poliamidă |
50,00 % |
bumbac |
39,70 % |
Aceste procente trebuie corectate conform formulelor indicate la punctul I.8.2 pentru a ține seama de procente convenționale și de factorii de corecție pentru orice pierderi de masă din timpul tratării prealabile.
Conform anexei IX, procente convenționale sunt următoarele: lână cardată 17,0 %, poliamidă 6,25 % și bumbac 8,5 %; de asemenea, se observă pierderea de masă de 4 % a bumbacului nealbit în urma tratării prealabile cu eter de petrol și apă.
Prin urmare:
|
P1A % (lână) = 10,30 × [1 + (17,0 + 0,0)/100]/[10,30 × (1 + (17,0 + 0,0)/100) + 50,00 × (1 + (6,25 + 0,0)/100) + 39,70 × (1 + (8,5 + 4,0/100)] × 100 = 10,97 |
|
P2A % (poliamidă) = 50,0 × (1 + (6,25 + 0,0)/100)/109,8385 × 100 = 48,37 |
|
P3 % (bumbac) = 100 – (10,97 + 48,37) = 40,66 |
Așadar, compoziția materiei prime a firului este următoarea:
poliamidă |
48,4 % |
bumbac |
40,6 % |
lână |
11,0 % |
|
100,0 % |
VARIANTA 4
Se consideră un amestec de fibre pentru care analiza calitativă a relevat prezența următoarelor componente: lână cardată, viscoză și bumbac nealbit.
Presupunând că se folosește varianta 4, adică se îndepărtează succesiv două componente ale amestecului dintr-un singur specimen, se obțin următoarele rezultate:
1. |
Masa uscată a primului specimen după tratarea prealabilă este (m1) = 1,6000 g. |
2. |
Masa uscată a reziduului după tratare cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu (poliamidă+bumbac) (r1) = 1,4166 g |
3. |
Masa uscată a reziduului după al doilea tratament al reziduului r1 cu clorură de zinc/acid formic (bumbac) (r2) = 0,6630 g |
Tratarea amestecului cu soluție alcalină de hipoclorit de sodiu nu determină nici o pierdere de masă a fibrei de viscoză, în timp ce bumbacul pierde 3 %, astfel încât d1 = 1,0 și d2 = 1,03.
Ca urmare a tratării cu acid formic – clorură de zinc, masa bumbacului crește cu 4 %, astfel încât d3 = 1,03 x 0,96 = 0,9888, valoare rotunjită la 0,99 (d3 fiind factorul de corecție pentru pierderea de masă sau creșterea masei celui de-al treilea component în primii doi reactivi).
Dacă în formula de la punctul I.8.1.4 se introduc valorile obținute în urma analizei chimice, precum și factorii de corecție, se obține următorul rezultat:
|
P2 % (viscoză) = 1,0 × 1,4166/1,6000 × 100 – 1,0/1,03 × 40,98 = 48,75 % |
|
P3 % (bumbac) = 0,99 × 0,6630/1,6000 × 100 = 41,02 % |
|
P1 % (lână) = 100 - (48,75 + 41,02) = 10,23 % |
După cum s-a indicat deja pentru varianta 1, aceste procente trebuie corectate conform formulelor de la punctul I.8.2.
P1A % (lână) = 10,23 × [1 + (17,0 + 0,0/100)]/[10,23 × (1+ (17,00 + 0,0)/100) + 48,75 × (1 + (13 + 0,0/100) + 41,02 × (1 + (8,5 + 4,0)/100)] × 100 = 10,57 %
P2A %(viscoză) = 48,75 × [1 + (13 + 0,0)/100]/113,2041 × 100 = 48,65 %
P3A % (bumbac) = 100 - (10,57 + 48,65) = 40,78 %
Prin urmare, compoziția materiei prime a amestecului este următoarea:
viscoză |
48,6 % |
bumbac |
40,8 % |
lână |
10,6 % |
|
100,0 % |
VI. Tabel cu amestecurile ternare tipice care pot fi analizate utilizând metode ale Uniunii de analiză a amestecurilor binare (cu titlu ilustrativ)
Amestec nr. |
Fibre componente |
Varianta |
Numărul metodei și reactivul utilizat pentru amestecurile binare |
||
Componentul 1 |
Componentul 2 |
Componentul 3 |
|||
1. |
lână sau păr |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
1 și/sau 4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 3 (clorură de zinc/acid formic) |
2. |
lână sau păr |
poliamidă 6 sau 6-6 |
bumbac, viscoză, cupro sau fibre de modal |
1 și/sau 4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
3. |
lână, păr sau mătase |
anumite clorofibre |
viscoză, cupro, modal sau bumbac |
1 și/sau 4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 9 (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 greutate/greutate) |
4. |
lână sau păr |
poliamidă 6 sau 6-6 |
poliester, polipropilenă, fibre acrilice sau fibre de sticlă |
1 și/sau 4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
5. |
lână, păr sau mătase |
anumite clorofibre |
poliester, fibre acrilice, poliamidă sau fibre de sticlă |
1 și/sau 4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 9 (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 greutate/greutate) |
6. |
mătase |
lână sau păr |
poliester |
2 |
11. (acid sulfuric 75 % greutate/greutate) și 2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) |
7. |
poliamidă 6 sau 6-6 |
acrilic |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
1 și/sau 4 |
4. (acid formic 80 % greutate/greutate) și 8. (dimetilformamidă) |
8. |
anumite clorofibre |
poliamidă 6 sau 6-6 |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
1 și/sau 4 |
8. (dimetilformamidă) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) sau 9. (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 greutate/greutate) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
9. |
fibre acrilice |
poliamidă 6 sau 6-6 |
poliester |
1 și/sau 4 |
8. (dimetilformamidă) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
10. |
acetat |
poliamidă 6 sau 6-6 |
viscoză, bumbac, cupro sau modal |
4 |
1. (acetonă) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
11. |
anumite clorofibre |
acrilic |
poliamidă |
2 și/sau 4 |
9. (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 % greutate/greutate) și 8. (dimetilformamidă) |
12. |
anumite clorofibre |
poliamidă 6 sau 6-6 |
fibre acrilice |
1 și/sau 4 |
9. (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 % greutate/greutate) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
13. |
poliamidă 6 sau 6-6 |
viscoză, cupro, modal sau bumbac |
poliester |
4 |
4. (acid formic 80 % greutate/greutate) și 7. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
14. |
acetat |
viscoză, cupro, modal sau bumbac |
poliester |
4 |
1. (acetonă) și 7 (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
15. |
fibre acrilice |
viscoză, cupro, modal sau bumbac |
poliester |
4 |
8. (dimetilformamidă) și 7 (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
16. |
acetat |
lână, păr sau mătase |
bumbac, viscoză, cupro, modal, poliester, fibre acrilice |
4 |
1. (acetonă) și 2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) |
17. |
triacetat |
lână, păr sau mătase |
bumbac, viscoză, cupro, modal, poliamidă, poliester, fibre acrilice |
4 |
6. (diclormetan) și 2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) |
18. |
fibre acrilice |
lână, păr sau mătase |
poliester |
1 și/sau 4 |
8. (dimetilformamidă) și 2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) |
19. |
fibre acrilice |
mătase |
lână sau păr |
4 |
8. (dimetilformamidă) și 11. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
20. |
fibre acrilice |
lână, păr sau mătase |
bumbac, viscoză, cupro modal |
1 și/sau 4 |
8. (dimetilformamidă) și 2 (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) |
21. |
lână, păr sau mătase |
bumbac, viscoză, modal sau cupro |
poliester |
4 |
2. (soluție alcalină de hipoclorit de sodiu) și 7. (acid sulfuric 75 %) |
22. |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
poliester |
2 și/sau 4 |
3. (clorură de zinc/acid formic) și 7 (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
23. |
fibre acrilice |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
4 |
8. (dimetilformamidă) și 3 (clorură de zinc/acid formic) |
24. |
anumite clorofibre |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
1 și/sau 4 |
9. (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 greutate/greutate) și 3. (clorură de zinc/acid formic) sau 8 (dimetilformamidă) și 3. (clorură de zinc/acid formic) |
25. |
acetat |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
4 |
1. (acetonă) și 3 (clorură de zinc/acid formic) |
26. |
triacetat |
viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre de modal |
bumbac |
4 |
6. (diclormetan) și 3 (clorură de zinc/acid formic) |
27. |
acetat |
mătase |
lână sau păr |
4 |
1. (acetonă) și 11. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
28. |
triacetat |
mătase |
lână sau păr |
4 |
6. (diclormetan) și 11. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
29. |
acetat |
fibre acrilice |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
4 |
1. (acetonă) și 8. (dimetilformamidă) |
30. |
triacetat |
fibre acrilice |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
4 |
6. (diclormetan) și 8. (dimetilformamidă) |
31. |
triacetat |
poliamidă 6 sau 6-6 |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
4 |
6. (diclormetan) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
32. |
triacetat |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
poliester |
4 |
6. (diclormetan) și 7 (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
33. |
acetat |
poliamidă 6 sau 6-6 |
poliester sau fibre acrilice |
4 |
1. (acetonă) și 4. (acid formic, 80 % greutate/greutate) |
34. |
acetat |
fibre acrilice |
poliester |
4 |
1. (acetonă) și 8. (dimetilformamidă) |
35. |
anumite clorofibre |
bumbac, viscoză, cupro sau modal |
poliester |
4 |
8. (dimetilformamidă) și 7. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) sau 9 (disulfură de carbon/acetonă 55,5/44,5 greutate/greutate) și 7. (acid sulfuric, 75 % greutate/greutate) |
36. |
bumbac |
poliester |
elastolefină |
2 și/sau 4 |
7 (acid sulfuric 75 % greutate/greutate) și 14 (acid sulfuric concentrat) |
37. |
anumite fibre modacrilice |
poliester |
melamină |
2 și/sau 4 |
8 (dimetilformamidă) și 14 (acid sulfuric concentrat)] |
(1) În unele cazuri este necesară tratarea prealabilă a specimenelor de analiză individuale.
(2) Pentru confecții și articole finisate, a se vedea secțiunea 7.
(3) A se vedea punctul 1.
(4) Carda de laborator poate fi înlocuită cu un dispozitiv de melanjare a fibrelor sau fibrele pot fi amestecate prin metoda „mănunchiurilor și a deșeurilor”.
(5) Dacă bobinele pot fi așezate într-un rastel convenabil, se pot depăna simultan mai multe fire.
(6) Metoda 12 este o excepție. Ea se bazează pe o determinare a conținutului unei substanțe constituente a unuia dintre cei doi componenți.
(7) A se vedea capitolul 1.1
(8) Înainte de efectuarea analizei se verifică solubilitatea în reactiv a unor astfel de fibre modacrilice sau clorofibre.
(9) Înainte de efectuarea analizei se verifică solubilitatea în reactiv a fibrelor de policlorură de vinil.
(10) Mătasea sălbatică, cum ar fi mătasea tussah, nu este complet solubilă în acid sulfuric 75 % m/m.
(11) A se vedea, de exemplu, dispozitivul descris în Melliand Textilberichte 56 (1975), p. 643-645.
(12) A se vedea capitolul 1.1.
(13) Valorile lui d sunt indicate în capitolul 2 al prezentei anexe referitor la diferitele metode de analiză a amestecurilor binare.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA IX
PROCENTELE CONVENȚIONALE UTILIZATE PENTRU CALCULUL MASEI FIBRELOR CONȚINUTE ÎNTR-UN PRODUS TEXTIL
(articolul 17 alineatul (2))
Nr. fibrei |
Fibre |
Procente |
1—2 |
Lână și păr de origine animală: |
|
fibre pieptănate |
18,25 |
|
fibre dărăcite |
17,00 (1) |
|
3 |
Păr de origine animală: |
|
fibre pieptănate |
18,25 |
|
fibre dărăcite |
17,00 (1) |
|
Păr de cal: |
|
|
fibre pieptănate |
16,00 |
|
fibre dărăcite |
15,00 |
|
4 |
Mătase |
11,00 |
5 |
Bumbac: |
|
fibre pieptănate |
8,50 |
|
fibre mercerizate |
10,50 |
|
6 |
Capoc |
10,90 |
7 |
In |
12,00 |
8 |
Cânepă |
12,00 |
9 |
Iută |
17,00 |
10 |
Abacă |
14,00 |
11 |
Alfa |
14,00 |
12 |
Fibre din coajă de nucă de cocos |
13,00 |
13 |
Drobiță |
14,00 |
14 |
Ramie (fibră înălbită) |
8,50 |
15 |
Sisal |
14,00 |
16 |
Sunn |
12,00 |
17 |
Henequen |
14,00 |
18 |
Maguey |
14,00 |
19 |
Acetat |
9,00 |
20 |
Alginat |
20,00 |
21 |
Cupro |
13,00 |
22 |
Modal |
13,00 |
23 |
Furaje |
17,00 |
24 |
Triacetat |
7,00 |
25 |
Viscoză |
13,00 |
26 |
Acrilic |
2,00 |
27 |
Clorofibră |
2,00 |
28 |
Fluorofibră |
0,00 |
29 |
Modacrilic |
2,00 |
30 |
Poliamidă sau nailon: |
|
fibră discontinuă |
6,25 |
|
filament |
5,75 |
|
31 |
Aramidă |
8,00 |
32 |
Poliimidă |
3,50 |
33 |
Lyocell |
13,00 |
34 |
Polilactidă |
1,50 |
35 |
Poliester: |
|
fibră discontinuă |
1,50 |
|
filament |
1,50 |
|
36 |
Polietilenă |
1,50 |
37 |
Polipropilenă |
2,00 |
38 |
Policarbamidă |
2,00 |
39 |
Poliuretan: |
|
fibră discontinuă |
3,50 |
|
filament |
3,00 |
|
40 |
Vinilil |
5,00 |
41 |
Trivinil |
3,00 |
42 |
Elastodină |
1,00 |
43 |
Elastan |
1,50 |
44 |
Sticlă textilă: |
|
cu un diametru mediu mai mare de 5 μm |
2,00 |
|
cu un diametru mediu mai mic sau egal cu 5 μm |
3,00 |
|
45 |
Fibră metalică |
2,00 |
Fibră metalizată |
2,00 |
|
Azbest |
2,00 |
|
Fir din hârtie |
13,75 |
|
46 |
Elastomultiester |
1,50 |
47 |
Elastolefină |
1,50 |
48 |
Melamină |
7,00 |
(1) Procentul convențional de 17,00 % se aplică, de asemenea, în cazurile în care este imposibil să se verifice căruia din cicluri (de periat sau de dărăcit) aparține produsul textil care conține lână și/sau păr de origine animală.
Marți, 18 mai 2010
ANEXA X
TABELE DE CORESPONDENȚĂ
Directiva 2008/121/CE |
Prezentul regulament |
Articolul 1 alineatul (1) |
Articolul 4 alineatul (1) |
Articolul 1 alineatul (2) |
Articolul 2 alineatul (2) |
Articolul 2 alineatul (1) litera (a) |
Articolul 3 alineatul (1) litera (a) |
Articolul 2 alineatul (1) litera (b) fraza introductivă |
Articolul 3 alineatul (1) fraza introductivă |
Articolul 2 alineatul (1) litera (b) punctul (i) |
Articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (i) |
Articolul 2 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) |
Articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) |
Articolul 2 alineatul (2) fraza introductivă |
Articolul 2 alineatul (1) fraza introductivă |
Articolul 2 alineatul (2) litera (a) |
Articolul 2 alineatul (1) litera (a) |
Articolul 2 alineatul (2) litera (b) |
Articolul 2 alineatul (1) literele (b) și (c) |
Articolul 2 alineatul (2) litera (c) |
Articolul 2 alineatul (1) litera (d) |
Articolul 3 |
Articolul 5 |
Articolul 4 |
Articolul 7 |
Articolul 5 alineatul (1) |
Articolul 8 alineatul (1) și anexa III |
Articolul 5 alineatul (2) |
Articolul 8 alineatul (2) |
Articolul 5 alineatul (3) |
Articolul 8 alineatul (3) |
Articolul 6 alineatul (1) |
Articolul 9 alineatul (1) |
Articolul 6 alineatul (2) |
Articolul 9 alineatul (2) |
Articolul 6 alineatul (3) |
Articolul 9 alineatul (3) |
Articolul 6 alineatul (4) |
Articolul 9 alineatul (4) |
Articolul 6 alineatul (5) |
Articolul 18 |
Articolul 7 |
Articolul 10 |
Articolul 8 alineatul (1) |
Articolul 12 alineatul (1) |
Articolul 8 alineatul (2) |
▐ |
Articolul 8 alineatul (3) |
Articolul 13 alineatele (1) și (2) |
Articolul 8 alineatul (4) |
Articolul 13 alineatul (3) |
Articolul 8 alineatul (5) |
— |
Articolul 9 alineatul (1) |
Articolul 14 alineatul (1) |
Articolul 9 alineatul (2) |
Articolul 14 alineatul (2) |
Articolul 9 alineatul (3) |
Articolul 15 și anexa IV |
Articolul 10 alineatul (1) litera (a) |
Articolul 16 alineatul (2) |
Articolul 10 alineatul (1) litera (b) |
Articolul 16 alineatul (3) |
Articolul 10 alineatul (1) litera (c) |
Articolul 16 alineatul (4) |
Articolul 10 alineatul (2) |
Articolul 16 alineatul (1) al doilea paragraf |
Articolul 11 |
Articolul 12 alineatul (2) al patrulea paragraf |
Articolul 12 |
▐ Anexa VII |
Articolul 13 |
Articolul 17 alineatul (2) |
Articolul 14 alineatul (1) |
— |
Articolul 14 alineatul (2) |
Articolul 4 alineatul (2) |
Articolele 15 și 16 |
Articolul 23▐ |
Articolul 17 |
— |
Articolul 19 și 20 |
— |
Anexa I, nr. 1 – 47 |
Anexa I, nr. 1 – 47 |
Anexa II, nr. 1– 47 |
Anexa IX, nr. 1– 47 |
Anexa III |
Anexa V |
Anexa III, punctul 36 |
Articolul 3 alineatul (1) litera (i) |
Anexa IV |
Anexa VI |
Directiva 96/73/CE |
Prezentul regulament |
Articolul 1 |
Articolul 1 |
Articolul 2 |
Anexa VIII capitolul 1 secțiunea I punctul (2) |
Articolul 3 |
Articolul 17 alineatul (2) primul paragraf |
Articolul 4 |
Articolul 17 alineatul (3) |
Articolul 5 alineatul (1) |
▐ |
Articolul 5 alineatul (2) |
Articolul 23 |
Articolul 6 |
▐ |
Articolul 7 |
— |
Articolul 8 |
— |
Articolul 9 |
— |
Anexa I |
Anexa VIII capitolul 1 secțiunea I |
Anexa II punctul (1) introducere |
Anexa VIII capitolul 1 secțiunea II |
Anexa II punctul (1) secțiunile I, II și III |
Anexa VIII capitolul 2 secțiunile I, II și III |
Anexa II punctul (2) |
Anexa VIII capitolul 2 secțiunea IV |
Directiva 73/44/CEE |
Prezentul regulament |
Articolul 1 |
Articolul 1 |
Articolul 2 |
Anexa VIII capitolul 1 secțiunea I |
Articolul 3 |
Articolul 17 alineatul (2) primul paragraf |
Articolul 4 |
Articolul 17 alineatul (3) |
Articolul 5 |
Articolul 23▐ |
Articolul 6 |
— |
Articolul 7 |
— |
Anexa I |
Anexa VIII capitolul 3 introducere și secțiunile I – IV |
Anexa II |
Anexa VIII capitolul 3 secțiunea V |
Anexa III |
Anexa VIII capitolul 3 secțiunea VI |
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/256 |
Marți, 18 mai 2010
Asistența macrofinanciară acordată Ucrainei ***I
P7_TA(2010)0169
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de decizie a Parlamentului European și a Consiliului de acordare de asistență macrofinanciară Ucrainei (COM(2009)0580 – C7-0277/2009 – 2009/0162(COD))
2011/C 161 E/31
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Consiliului (COM(2009)0580),
având în vedere articolul 308 din Tratatul CE, în temeiul căruia a fost consultat de către Consiliu (C7-0101/2009),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665) precum și addendumul la aceasta (COM(2010)0147),
având în vedere articolul 294 alineatul (3) și articolul 212 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere angajamentul asumat de reprezentantul Consiliului prin scrisoarea sa din 17 mai 2010 de aprobare a poziției Parlamentului, în conformitate cu articolul 294 aliniatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru comerț internațional și avizul Comisiei pentru afaceri externe (A7-0058/2010),
1. |
adoptă în primă lectură poziția sa prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să își modifice în mod substanțial propunerea sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
Marți, 18 mai 2010
P7_TC1-COD(2009)0162
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Deciziei nr. …/2010/UE a Parlamentului European și a Consiliului de acordare de asistență macrofinanciară Ucrainei
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament și Consiliu, poziția Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Decizia nr. 388/2010/UE.)
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/257 |
Marți, 18 mai 2010
Măsuri specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (modificare a Regulamentului (CE) nr. 247/2006) ***I
P7_TA(2010)0170
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 247/2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (COM(2009)0510 – C7-0255/2009 – 2009/0138(COD))
2011/C 161 E/32
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Consiliului (COM(2009)0510),
având în vedere articolele 36 și 37 și articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE, în temeiul cărora a fost consultat de către Consiliu (C7-0255/2009),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (3), articolul 42, articolul 43 alineatul (2) și articolul 349 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 17 martie 2010 (1),
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru agricultură și dezvoltare rurală și avizul Comisiei pentru dezvoltare regională (A7-0054/2010),
1. |
adoptă poziția în primă lectură prezentată în continuare; |
2. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Nepublicat încă în Jurnalul Oficial.
Marți, 18 mai 2010
P7_TC1-COD(2009)0138
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2010 al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 247/2006 al Consiliului privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament și Consiliu, poziția Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Regulamentul (UE) nr. 641/2010.)
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/258 |
Marți, 18 mai 2010
Estimarea bugetului de venituri și cheltuieli pentru exercițiul financiar 2011 - Secțiunea I - Parlamentul
P7_TA(2010)0171
Rezoluția Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la estimarea bugetului de venituri și cheltuieli al Parlamentului pentru exercițiul financiar 2011 (2010/2005(BUD))
2011/C 161 E/33
Parlamentul European,
având în vedere articolul 314 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, în special articolul 31 (1),
având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (2),
având în vedere Rezoluția sa din 25 martie 2010 privind orientările referitoare la procedura bugetară 2011 – secțiunile I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX (3),
având în vedere raportul prezentat Biroului de către Secretarul General privind proiectul preliminar de estimare a bugetului Parlamentului pentru exercițiul financiar 2011,
având în vedere proiectul preliminar de estimare a bugetului întocmit de Birou la 19 aprilie 2010 în conformitate cu articolul 23 alineatul (6) și articolul 79 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Parlamentului,
având în vedere proiectul de estimare a bugetului întocmit de Comisia pentru bugete în conformitate cu articolul 79 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Parlamentului,
având în vedere articolul 79 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru bugete (A7-0134/2010),
A. |
întrucât, pentru a-și îndeplini sarcinile care îi revin în temeiul tratatului, Parlamentul intenționează să utilizeze și să își dezvolte pe deplin prerogativele, iar acest obiectiv impune consolidarea anumitor domenii prioritare și, în același timp, o abordare strictă în ceea ce privește utilizarea resurselor disponibile; |
B. |
întrucât, în această privință, situația bugetară a rubricii 5 (Cheltuieli administrative) pentru 2011 impune, mai mult decât niciodată, o abordare atentă și disciplinată a bugetului Parlamentului pentru concilierea obiectivelor politice și a finanțării acestora; |
C. |
întrucât acum doi ani a fost inițiat un proiect-pilot de cooperare consolidată între Birou și Comisia pentru bugete, proiect care a fost menținut și pentru procedura 2011; |
D. |
întrucât prerogativele plenului de adoptare a estimării și a bugetului final vor fi păstrate integral în conformitate cu dispozițiile tratatului și cu Regulamentul de procedură; |
E. |
întrucât la 24 martie 2010 și la 13 aprilie 2010 au avut loc două reuniuni preliminare concilierii între delegațiile Biroului și Comisiei pentru bugete, în cadrul cărora au fost discutate un număr de aspecte-cheie, |
Cadrul general și bugetul total
1. |
constată că bugetul 2011, în forma propusă de Birou, se ridică la 1 710 547 354 EUR, reprezentând 20,32 % din rubrica 5 din cadrul financiar multianual (CFM); constată că rata de creștere sugerată este de 5,8 % față de bugetul 2010, inclusiv proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010; |
2. |
pe deplin conștient de provocările cu care se va confrunta, este de părere că rata de creștere și nivelul final al bugetului prevăzute în cadrul estimării trebuie ajustate; decide ca în această etapă bugetul total să se ridice la 1 706 547 354 EUR, reprezentând o rată de creștere de 5,5 % și o cotă procentuală de 20,28 % din rubrica 5; intenționează să clarifice diversele probleme, să continue să analizeze măsurile propuse și să identifice surse de economii înainte de adoptarea bugetului final în toamna anului 2010; |
3. |
își reiterează opinia conform căreia, pe baza referințelor inițiale din CFM negociat în 2006 și intrat în vigoare în 2007, cheltuielile sale ar trebui stabilite în jurul tradiționalei limite de 20 %, ținând seama de necesitățile celorlalte instituții și de marja disponibilă; remarcă, din acest punct de vedere, solicitările Comitetului Economic și Social European și ale Comitetului Regiunilor care se ridică la peste 10 milioane EUR doar pentru 2010; reafirmă faptul că Serviciul european pentru acțiune externă s-ar putea să aibă, la rândul lui, un impact asupra rubricii 5; își confirmă opinia conform căreia Biroul și Comisia pentru bugete trebuie să coopereze în vederea reevaluării acestei limite înainte de deschiderea unui dialog interinstituțional pe acest subiect; sugerează ca în acest scop să se creeze un grup de lucru, care să-și înceapă activitatea cel târziu la sfârșitul lui iulie 2010; |
4. |
solicită clarificări cu privire la programarea financiară la mijlocul perioadei în ceea ce privește rubrica 5 și marjele preconizate de 109 milioane EUR pentru 2011, 102 milioane EUR pentru 2012 și 157 milioane EUR pentru 2013; consideră că ar fi util să primească informații privind ipotezele de lucru ale Parlamentului pentru cel de-al șaselea raport al secretarilor generali (octombrie 2009) în ceea ce privește bugetul și posturile, comparativ cu estimările propuse pe care le analizează acum; ar dori să clarifice ce proiecte (potențiale) semnificative și măsuri de personal sunt deja incluse în această programare pentru următorii 2-3 ani; subliniază, de asemenea, că programarea financiară este doar un instrument de planificare orientativ, neobligatoriu, și că autoritatea bugetară este cea care ia deciziile finale; |
5. |
deși nu se împotrivește raționamentului de principiu conform căruia 1 % din buget ar fi o rezervă rezonabilă pentru cheltuieli neprevăzute, este de acord cu propunerea Biroului, ținând seama de situația precară de la rubrica 5, de a stabili această rezervă la 14 milioane EUR; |
6. |
înțelege că, în ceea ce privește cauza privind salariile pe rol în fața Curții de Justiție și al cărei efect total asupra Parlamentului s-ar putea ridica în 2011 la cca 12 milioane EUR în cazul unei hotărâri în favoarea Comisiei, propunerea prevede un provizion defalcat la mai multe linii bugetare; |
7. |
își reiterează cererile anterioare ca primăvara, în etapa estimării bugetului, să fie prezentată o propunere bugetară completă, ceea ce ar conduce exclusiv la modificări minore sau tehnice în așa-numita „scrisoare rectificativă” din toamnă; |
8. |
subliniază din nou importanța pe care o acordă unei strânse cooperări între Birou și Comisia pentru bugete pentru a clarifica împreună consecințele bugetare ale deciziilor care urmează a fi luate; subliniază, de asemenea, că pentru fiecare organ de decizie este crucială prezentarea unor fișe financiare care să prezinte în mod clar toate consecințele bugetare; |
Aspecte specifice
Aspecte privind Tratatul de la Lisabona
9. |
salută și aprobă finanțarea propunerilor Biroului în legătură cu aceste măsuri, și anume crearea unei rezerve specifice pentru cei 18 noi deputați, în valoare de 9,4 milioane EUR; |
10. |
aprobă faptul că Biroul se axează pe consolidarea expertizei pentru a contribui la obiectivul de excelență legislativă; |
11. |
în această privință, sprijină ideea finanțării unei combinații adecvate de expertiză internă și externă pentru departamentele tematice în funcție de tipul de informații necesare pentru fiecare dosar în curs de analiză, dar ar dori să primească explicații suplimentare cu privire la modul în care creșterea propusă a efectivelor de personal ar putea fi utilizată într-un mod flexibil, precum și mai multe informații privind ratele anterioare de aplicare și cererile emise de comisii cu privire la astfel de servicii de expertiză; |
12. |
salută faptul că Biroul a ținut seama de preocupările legate de raportul dintre posturile AD și AST, ceea ce a dus la eliminarea a trei posturi AST în comparație cu propunerea inițială; aprobă creditele alocate pentru crearea a 19 posturi AD5 și a 13 posturi AST1 în cadrul departamentelor tematice, așa cum sugerează în prezent Biroul; |
13. |
este de acord că studiile externe trebuie consolidate și salută acordul încheiat între Birou și Comisia pentru bugete de a stabili cuantumul suplimentar la 1,7 milioane EUR; |
14. |
ia act de propunerea de a mări efectivele bibliotecii cu 28 de posturi, din care 13 pentru serviciul de informare pentru deputați (posturi ocupate anterior de agenți contractuali); poate aproba finanțarea și includerea acestor 13 posturi în schema de personal, cu condiția să primească asigurări că aceste posturi vor fi ocupate în urma unor concursuri deschise și, de asemenea, că pachetul financiar pentru contracte va fi redus cu suma corespondentă; consideră că o consolidare suplimentară a fondurilor și a resurselor umane aflate la dispoziția serviciilor de informații existente în cadrul PE ar trebui să fie însoțită de dezvoltarea unui sistem ușor de utilizat, care să permită deputaților un acces facil la toate informațiile elaborate intern; decide să includă în estimări creditele aferente celor 15 posturi suplimentare, dar înscrie jumătate din sumă în rezervă până când va primi:
|
15. |
consideră că cele două servicii de sprijin indirect menționate mai sus ar trebui să fie făcute cunoscute, inclusiv prin intermediul paginilor de internet ale Parlamentului, în beneficiul deputaților; |
16. |
reamintește rezoluția sa privind orientările, în care solicitase deja o evaluare, inclusiv o situație financiară detaliată a costurilor totale generate de majorarea propusă a indemnizației de asistență; prin urmare, decide să înscrie în rezervă creditele corespunzătoare; |
Extindere
17. |
salută dispozițiile prevăzute pentru aderarea Croației și aprobă creditele și măsurile de personal conexe; |
Organigrama generală
18. |
ia act de faptul că, în plus față de cele 68 de posturi legate de Tratatul de la Lisabona și cele 62 aferente extinderii (inclusiv 11 posturi alocate grupurilor), sunt solicitate 17 posturi noi pentru realizarea măsurilor prevăzute în cel de-al doilea an din planul trienal pentru DG INLO care a fost adoptat în procedura 2010 și 30 de posturi noi pentru alte domenii, posturi care nu au putut fi acoperite din cele 20 de redistribuiri identificate a fi posibile în 2011, ceea ce înseamnă un total de 180 de posturi noi; solicită informații detaliate suplimentare privind posturile redistribuite sau transferate de la începutul acestei legislaturi, inclusiv estimări ale redistribuirilor și transferurilor pentru 2010 și, dacă este posibil, pentru 2011; decide să introducă creditele alocate pentru crearea acestor posturi în estimări, dar înscrie în rezervă suma legată de crearea a 30 de posturi pentru „alte domenii”, în așteptarea analizei informațiilor solicitate; |
19. |
constată că propunerea Biroului include acum un post AD5 și un post AST1 pentru Adunarea Parlamentară Euromediteraneeană, precum și trei posturi AD5 și un post AST1 pentru gestionarea riscurilor, dar nu mai prevede suma suplimentară preconizată de 3 milioane EUR pentru DG ITEC; |
20. |
ia act, de asemenea, de faptul că Biroul a inclus alte 56 de posturi pentru grupurile politice; |
21. |
aprobă măsurile și posturile prevăzute pentru 2011 aferente celui de-al doilea an de aplicare a programului trienal al DG INLO care a fost convenit anul trecut; |
22. |
dorește să primească informații suplimentare privind defalcarea creditelor aferente agenților contractuali și o situație globală a costurilor nete sau a economiilor nete aferente pachetului financiar pentru agenții contractuali ca urmare a aprobării unor majorări de efective, în special prin internalizarea unor funcții din domenii precum securitatea, TIC și biblioteca; |
Operațiuni imobiliare
23. |
subliniază că o politică imobiliară rezonabilă este strâns legată de procedura 2011 și, de asemenea, de chestiunea generală a durabilității bugetului; |
24. |
salută faptul că Biroul a răspuns, prin decizia sa din 24 martie 2010, solicitării Parlamentului European privind o politică imobiliară pe termen mediu și lung; își exprimă o îngrijorare inițială cu privire la fezabilitatea continuării în paralel a tuturor operațiunilor imobiliare curente și planificate care ar putea emana din strategia imobiliară pe termen mediu și lung; nu îi este clar în ce fel aceste numeroase proiecte se înscriu în CFM și solicită clarificările necesare; |
25. |
ia act în această privință de propunerea Biroului de a utiliza 85,9 milioane EUR din veniturile alocate (de utilizat în sfera politicii imobiliare a Parlamentului) pentru birourile deputaților din Bruxelles; reamintește că orice proiect imobiliar care ar putea avea efecte financiare semnificative asupra bugetului trebuie să facă obiectul unei consultări cu autoritatea bugetară conform articolului 179 alineatul (3) din Regulamentul financiar; reamintește, de asemenea, că, în ceea ce privește reportările, Regulamentul financiar prevede că veniturile alocate reportate trebuie utilizate primele; salută în acest context faptul că Parlamentul, prin rambursarea a 85,9 milioane EUR de către statul belgian, este în măsură să devanseze noi proiecte imobiliare și astfel să aplice mai rapid o parte a strategiei sale imobiliare pe termen mediu; |
26. |
nu poate fi de acord să rezerve aceste venituri alocate pentru acest proiect imobiliar; |
27. |
solicită ca în viitor creditele necesare în conformitate cu planificarea imobiliară pe termen mediu să fie prevăzute în buget; solicită, de asemenea, crearea unei linii bugetare specifice destinată proiectelor imobiliare majore pentru a facilita planificarea financiară pe termen mediu a proiectelor imobiliare și pentru a spori transparența; |
28. |
ia act de faptul că s-a constituit în propunerea Biroului un provizion pentru prefinanțarea directă a etapei inițiale a construcției noii clădiri KAD, în valoare de 10,2 milioane EUR la linia bugetară aferentă chiriilor; recunoaște că astfel de prefinanțări opționale ar contribui la reducerea costurilor de finanțare dar, ținând seama de situația extrem de precară din 2011, decide să introducă în acest scop în estimări o sumă mai mică, respectiv de 6,2 milioane EUR; își afirmă disponibilitatea de a reevalua această sumă în toamna anului 2010, pe baza unei actualizări a situației bugetare și a evoluțiilor înregistrate de politica imobiliară a Parlamentului; |
Securitate
29. |
acordă importanță revizuirii detaliate a politicii de securitate anunțate de Birou și, în această privință, reamintește opțiunea sa pentru o utilizare mai prudentă a resurselor, în special pentru un echilibru între personalul intern și agenții externi în ceea ce privește raportul costuri-beneficii; solicită Biroului să examineze atent implicațiile operaționale și financiare ale noii strategii cu scopul de a ajunge la propuneri care să asigure un echilibru adecvat între cerințele de securitate, pe de o parte, și accesibilitate și deschidere, pe de altă parte; subliniază că Parlamentul ar trebui să rămână o instituție cât mai deschisă și mai accesibilă; în acest sens, dorește să primească mai multe informații de la serviciile administrative cu privire la așa-numitul proiect Wiertz pentru a evalua efectul acestuia în ceea ce privește accesibilitatea Parlamentului pentru public; |
Strategia privind TIC
30. |
salută noua abordare mai structurată în domeniul TIC și elaborarea unei strategii cuprinzătoare în acest domeniu; își reiterează, de asemenea, sprijinul pentru un nivel suficient de internalizare care să reducă dependența de furnizorii externi; remarcă totuși că au fost deja create posturi noi în trei exerciții consecutive; prin urmare, consideră că această chestiune trebuie clarificată; |
31. |
ia act de faptul că 5 milioane EUR au fost alocate unui proiect privind mobilitatea informatică a deputaților, în special pentru acoperirea costurilor comunicațiilor mobile; ar dori să primească informații suplimentare având în vedere suma relativ mare; |
Chestiuni de mediu
32. |
salută majorarea modestă a finanțării aferente EMAS și măsurilor de reducere a emisiilor de CO2, care sunt incluse în diverse linii bugetare, și subliniază din nou importanța pe care o acordă acestui domeniu; |
33. |
ia act de evoluția din 2006 încoace a indicatorilor-cheie de performanță din acest domeniu, incluși în Revizuirea managementului de mediu pentru 2008, în special de reducerea amprentei de carbon cu 12,9 %, reducerea consumului de electricitate cu 0,8 %, creșterea consumului de gaz/combustibil lichid/energie termică de 7,4 % în 2008, după reducerea lui cu 17,5 % în 2007, creșterea emisiilor eferente mobilității/transporturilor cu 8,8 %, creșterea procentajului de deșeuri reciclate de la 49,8 % în 2006 la 55,4 % în 2008, creșterea consumului de apă cu 18,1 % și scăderea consumului de hârtie cu 16,9 %; |
34. |
salută anexa la buget referitoare la managementul de mediu care oferă o situație tehnică adecvată a liniilor bugetare implicate; ar dori, în acest context, ca rapoartele anuale EMAS să includă, în aceeași anexă, mai multe informații cu privire la amprenta diferențiată de carbon a clădirilor Parlamentului din Strasbourg, Bruxelles și Luxemburg și cu privire la impactul deplasărilor și al activităților de transport conexe sesiunilor, precum și să prezinte rezultatele actuale obținute în reducerea amprentei de carbon a Parlamentului și să ilustreze impactul benefic pe care aceste investiții îl au asupra mediului și eventualele economii realizate pe termen mai lung; |
35. |
își exprimă sprijinul pentru continuarea măsurilor de reducere a amprentei de carbon a Parlamentului; salută în această privință studiile în curs cu privire la economiile de energie în clădiri și la modalități de aplicare a unui sistem de compensare pentru emisiile de carbon aferente deplasărilor; sprijină, de asemenea, stimulentele care promovează utilizarea transporturilor publice în locul automobilelor și disponibilitatea mai multor biciclete la Strasbourg; |
36. |
constată că linia bugetară aferentă cheltuielilor de deplasare ale deputaților este mai mare decât cea aferentă salariilor; subliniază că este necesar ca indemnizațiile, în special cele de călătorie, să fie utilizate responsabil și remarcă faptul că, fără a modifica normele actuale și prin utilizarea altor mijloace de transport decât transportul aerian la clasa business ori de câte ori acest lucru este posibil în deplasările către și dinspre locurile de desfășurare a activității Parlamentului, amprenta de carbon a instituției poate fi redusă și se pot face, în același timp, economii; solicită Biroului, așa cum s-a convenit în cadrul ultimei reuniuni de conciliere prealabilă, să prezinte la timp pentru prima lectură a Parlamentului un studiu axat pe funcționarea noului sistem și pe posibile soluții pentru realizarea de economii; |
37. |
reamintește că, în urma unei inițiative a dlui Barroso, autoritatea bugetară a alocat în bugetele instituțiilor europene venituri alocate pentru finanțarea unei subvenții pentru utilizarea transporturilor publice de către personal, ca măsură ecologică; solicită informații actualizate cu privire la situația din Parlament; |
38. |
solicită ca, ori de câte ori este posibil și oportun, situațiile financiare utilizate în cadrul instituției să fie completate cu informații privind mediul; |
39. |
consideră că directivele privind achizițiile publice trebuie să fie adaptate mai bine pentru a facilita, acolo unde este posibil și adecvat, includerea unor clauze sociale și de mediu; |
Proiecte multianuale și alte elemente de cheltuieli
40. |
salută acordul referitor la majorarea cu 2,6 milioane EUR a cheltuielilor cu vizitatorii, astfel încât deputații să poată invita 110 de vizitatori anual, în loc de 100 cât au dreptul în prezent; consideră că, înainte de a lua o decizie cu privire la orice majorare suplimentară, ar trebui să se evalueze funcționarea noului centru pentru vizitatori; serviciile responsabile pentru organizarea vizitelor ar trebui să țină seama, de asemenea, de faptul că deputații ar putea dori să primească grupuri de vizitatori de diverse dimensiuni de-a lungul anului; |
41. |
aprobă suma de 3 milioane EUR prevăzută în buget pentru deschiderea centrului pentru vizitatori și acoperirea costurilor de funcționare pentru un exercițiu standard complet; atrage atenția că ar trebui să se facă o analiză a primului an de funcționare și din punct de vedere financiar, care să abordeze inclusiv aceste costuri de funcționare; |
42. |
ia act de decizia Biroului de a introduce indemnizații pentru deputații care dețin funcții oficiale, propunere care are un impact bugetar de 400 000 EUR; remarcă totuși că discuția de principiu a fost controversată; salută în acest sens faptul că trebuie furnizate documente justificative pentru rambursarea costurilor suplimentare suportate în exercitarea funcțiilor lor; |
43. |
ia act de propunerea Biroului de a include 2,5 milioane EUR pentru Casa istoriei europene care să acopere costurile aferente unor studii realizate după încheierea concursului de arhitectură aflat în curs de jurizare; reamintește că anul trecut a solicitat o prezentare clară a costurilor prevăzute pentru ansamblul proiectului, inclusiv a costurilor administrative, cel târziu cu ocazia proiectului preliminar de estimare a bugetului pentru exercițiul financiar 2011; reamintește, de asemenea, acordul la care s-a ajuns cu Biroul în cursul reuniunii preliminare concilierii din 2009; subliniază că raportul comitetului de experți de pe lângă Casei istoriei europene menționează 11 puncte, care presupun costuri suplimentare: „consiliu academic format din experți și specialiști ai muzeului”, (2) „independența instituțională a instituției”, (3) „oferte pedagogice extinse ale muzeului”, (4) „loc de întâlnire pentru tinerii cercetători”, (5) „evaluarea permanentă”, (6) „expoziții temporare și expoziții itinerante”, (7) „evenimente relevante cu o temă europeană”, (8) „publicații proprii”, (9) „oferte online extinse”, (10) „crearea unei colecții proprii a muzeului”, (11) „dezvoltarea continuă a expozițiilor și a infrastructurii muzeului”; subliniază, prin urmare, că costul total al acestui proiect trebuie identificat cât mai repede posibil; |
Chestiuni orizontale
44. |
salută cu căldură includerea unei analize inițiale care prezintă costurile fixe și variabile din propunerea de buget; recunoaște dificultățile metodologice întâmpinate, dar este convins că aceste concepte ar trebui analizate mai detaliat; așteaptă un răspuns în această privință din partea organelor competente cu privire la modalitatea în care poate fi aplicată în contextul procedurii bugetare a PE o politică bugetară cu punct de plecare zero care să facă și distincția între costurile fixe și costurile variabile; solicită examinarea mai aprofundată a costurilor fixe, făcându-se distincție între costurile fixe permanente, costurile fixe pentru perioade determinate și domeniile în care ar putea fi făcute economii; solicită examinarea mai aprofundată a costurilor variabile, stabilindu-se o legătură clară între costuri și obiective, politici și acțiuni și identificându-se prioritățile, care trebuie clasate în funcție de importanța lor; |
45. |
atrage atenția asupra faptului că, pentru instituțiile europene, limitele pentru diversele proceduri de achiziții publice sunt mai stricte în prezent decât cele prevăzute în directivele europene privind achizițiile publice și că această situație generează costuri administrative și de resurse umane suplimentare care ar putea fi reduse printr-o mai bună aliniere a limitelor; |
46. |
sprijină activitățile care au o dimensiune socială, culturală sau lingvistică și se adresează personalului și familiilor lor, dar nu este de acord să se ofere subvenții individuale în acest context și, prin urmare, modifică comentariile de la linia bugetară relevantă; |
47. |
sprijină cu tărie eforturile suplimentare destinate unei mai bune adaptări a instituției pentru persoanele cu handicap, atât în ceea ce privește modificările necesare ale infrastructurii, cât și în ceea ce privește măsurile de personal; |
Considerații finale
48. |
subliniază că ar trebui să se realizeze o analiză mai atentă a liniilor bugetare individuale, inclusiv o analiză a ratelor de execuție, înainte de votul asupra proiectului de buget din toamnă; prin urmare, va examina și va lua deciziile finale privind bugetul la momentul respectiv; |
49. |
adoptă estimarea bugetului pentru exercițiul financiar 2011 și reamintește că Parlamentul va adopta o poziție cu privire la proiectul de buget, astfel cum a fost modificat de Consiliu, în octombrie 2010, în conformitate cu procedura de vot prevăzută în tratat; |
50. |
aprobă concluziile comune ale reuniunii bugetare trilaterale din 25 martie 2010, anexate la prezenta rezoluție; |
*
* *
51. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei prezenta rezoluție, precum și estimarea bugetului. |
(1) JO L 248, 16.9.2002, p. 1.
(2) JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
(3) Texte adoptate, P7_TA(2010)0087.
Marți, 18 mai 2010
ANEXĂ
CONCLUZIILE COMUNE ALE REUNIUNII BUGETARE TRILATERALE DIN 25 MARTIE 2010
REUNIUNEA BUGETARĂ TRILATERALĂ
25 MARTIE 2010
Concluzii
Parlamentul European, Consiliul și Comisia au luat act de preocupările exprimate de Grefa Curții de Justiție și de secretariatele generale ale Curții de Conturi, Comitetului Regiunilor și Comitetului Economic și Social European în scrisorile pe care le-au trimis secretariatelor generale ale Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la noua procedură, în special cu privire la comitetul de conciliere. Acestor instituții li se sugerează să transmită în scris, direct comitetului de conciliere, observațiile cu privire la impactul poziției Consiliului și al amendamentelor Parlamentului European.
Miercuri, 19 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/266 |
Miercuri, 19 mai 2010
Fondul European pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 (modificarea Deciziei nr. 573/2007/CE) ***II
P7_TA(2010)0177
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la poziția comună a Consiliului în primă lectură în vederea adoptării deciziei Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 prin încetarea finanțării anumitor acțiuni comunitare și modificarea limitei de finanțare a acestora (16627/1/2009 – C7-0051/2010 – 2009/0026(COD))
2011/C 161 E/34
(Procedura legislativă ordinară: a doua lectură)
Parlamentul European,
având în vedere poziția Consiliului în primă lectură (16627/1/2009 – C7-0051/2010),
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2009)0067),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 63 primul paragraf punctul 2 litera (b) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie Parlamentului European (C6-0070/2009),
având în vedere poziția sa în primă lectură (1),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (7) și articolul 78 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere articolul 72 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere recomandarea pentru a doua lectură a Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0117/2010),
1. |
aprobă poziția Consiliului; |
2. |
constată că actul este adoptat în conformitate cu poziția comună; |
3. |
încredințează Președintelui sarcina de a semna actul, împreună cu Președintele Consiliului, în conformitate cu articolul 297 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
4. |
încredințează Secretarului General sarcina de a semna actul, după ce s-a verificat îndeplinirea corespunzătoare a tuturor procedurilor, și de a asigura, în acord cu Secretarul General al Consiliului, publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene; |
5. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului European. |
(1) Texte adoptate, 7.5.2009, P6_TA(2009)0375.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/267 |
Miercuri, 19 mai 2010
Indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (reformare) ***II
P7_TA(2010)0178
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la poziția Consiliului în primă lectură în vederea adoptării unei directive a Parlamentului European și a Consiliului privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (reformare) (05247/1/2010 – C7-0094/2010 – 2008/0222(COD))
2011/C 161 E/35
(Procedura legislativă ordinară: a doua lectură)
Parlamentul European,
având în vedere poziția comună a Consiliului în primă lectură (05247/1/2010 – C7-0094/2010),
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2008)0778),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 95 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6–0412/2008),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665) și addendumul la aceasta (COM(2010)0147),
având în vedere articolul 294 alineatul (7) și articolul 194 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Comisiei pentru afaceri juridice privind temeiul juridic propus,
având în vedere poziția sa în primă lectură (1),
având în vedere avizul din 24 martie 2009 al Comitetului Economic și Social European (2),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
având în vedere articolele 72 și 37 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere recomandarea pentru a doua lectură a Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A7-0128/2010),
1. |
aprobă poziția Consiliului; |
2. |
aprobă declarația comună a Parlamentului, a Consiliului și a Comisiei anexată la prezenta rezoluție; |
3. |
ia notă de declarațiile Comisiei anexate la prezenta rezoluție; |
4. |
constată că actul este adoptat în conformitate cu poziția Consiliului; |
5. |
încredințează Președintelui sarcina de a semna actul, împreună cu Președintele Consiliului, în conformitate cu articolul 297 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
6. |
încredințează Secretarului General sarcina de a semna actul, după ce s-a verificat îndeplinirea corespunzătoare a tuturor procedurilor, și de a asigura, în acord cu Secretarul General al Consiliului, publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene; |
7. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) Texte adoptate, 5.5.2009, P6_TA(2009)0345.
(2) JO C 228, 22.9.2009, p. 90.
Miercuri, 19 mai 2010
ANEXĂ
Declarații
cu privire la Directiva 2010/30/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind indicarea, prin etichetare și informații standard despre produs, a consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (reformare)
Declarație a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei cu privire la articolul 290 TFUE
„Parlamentul European, Consiliul și Comisia declară că dispozițiile Directivei 2010/30/UE nu aduc atingere niciunei poziții viitoare a instituțiilor cu privire la implementarea articolului 290 TFUE sau a oricărui act legislativ individual care conține astfel de dispoziții.”
Declarații ale Comisiei cu privire la anumite dispoziții ale Directivei 2010/30/UE
Articolul 1 alineatul (2)
„La stabilirea listei de priorități care cuprinde produsele cu impact energetic menționate la considerentul 7, Comisia va acorda, de asemenea, atenția cuvenită și produselor de construcție cu impact energetic, ținând seama în special de economiile de energie care ar putea fi realizate prin etichetarea unora dintre aceste produse, întrucât construcțiile reprezintă 40 % din consumul total de energie în UE.”
Articolul 10
„Atunci când pregătește acte de delegare în temeiul Directivei 2010/30/UE, Comisia se asigură de evitarea suprapunerii legislative și de menținerea consecvenței generale a legislației UE privind produsele.”
Articolul 10 alineatul (4) litera (d)
Proporție semnificativă a produselor în scopul reexaminării clasificării energetice
„Comisia este de părere că proporția de produse din cele două clase cu eficiența energetică cea mai ridicată este considerată semnificativă atunci când se poate estima că
— |
fie numărul modelelor disponibile pe piața internă care obțin clasificarea A+++ sau A++ reprezintă circa o treime sau mai mult din numărul total de modele relevante disponibile, |
— |
fie cota de vânzări anuale a produselor de pe piața internă care obțin clasificarea A+++ sau A++ reprezintă circa o treime sau mai mult, |
— |
sau că ambele condiții de mai sus sunt îndeplinite.” |
Declarație a Comisiei referitoare la informații pentru consumatori
„Comisia sprijină utilizarea de instrumente ale Uniunii precum programul «Energie inteligentă pentru Europa» pentru a contribui la:
— |
inițiative vizând sporirea gradului de conștientizare al utilizatorilor finali cu privire la beneficiile etichetării energetice. |
— |
inițiative vizând monitorizarea evoluției pieței și a evoluțiilor tehnologice care duc la obținerea de produse mai eficiente din punct de vedere energetic, în special prin identificarea celor mai performante modele din diversele grupe de produse și prin punerea informațiilor la dispoziția tuturor părților interesate, precum organizații ale consumatorilor, sectorul industrial și ONG-uri din sectorul mediului, în vederea unei diseminări la scară largă în rândul consumatorilor. Această monitorizare ar putea servi, de asemenea, ca indicator pentru reexaminarea măsurilor de etichetare și/sau proiectare ecologică luate în temeiul Directivelor 2010/30/EU și 2009/125/EC.” |
Declarație a Comisiei cu privire la perioadele de vacanță
„Comisia Europeană ia act de faptul că, cu excepția cazurilor în care actul legislativ prevede o procedură de urgență, Parlamentul European și Consiliul consideră că notificarea actelor delegate va ține seama de perioadele de vacanță ale instituțiilor (iarna, vara și în timpul alegerilor europene), astfel încât Parlamentul European și Consiliul să fie în măsură să își exercite prerogativele în termenele stabilite în actele legislative relevante și este dispusă să acționeze în consecință.”
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/269 |
Miercuri, 19 mai 2010
Buget rectificativ 1/2010: Secțiunea I - Parlamentul
P7_TA(2010)0179
Rezoluția Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la poziția Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010 al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010, Secțiunea I - Parlamentul European (09807/2010 – C7-0125/2010 – 2010/2045(BUD))
2011/C 161 E/36
Parlamentul European,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 314,
având în vedere Decizia 2007/436/CE, Euratom a Consiliului din 7 iunie 2007 privind sistemul de resurse proprii ale Comunităților Europene (1),
având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2),
având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (3), în special cadrul financiar multianual (CFM) prevăzut în partea I a acestuia și prezentat în anexa I,
având în vedere bugetul general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010, adoptat definitiv la 17 decembrie 2009 (4),
având în vedere proiectul de estimare adoptat de Parlamentul European la 25 februarie 2010 (5),
având în vedere proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010 elaborat de Comisie la 19 martie 2010 (COM(2010)0107),
având în vedere poziția Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010 adoptată la 18 mai 2010 (09807/2010),
având în vedere articolele 75b și 75e din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru bugete (A7-0158/2010),
A. |
întrucât în cursul procedurii bugetare 2010 s-a convenit că pentru toate cheltuielile legate în mod specific de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona de modificare a Tratatului privind Uniunea Europeană și a Tratatului de instituire a Comunității Europene se va face apel, dacă va fi necesar, la instrumentele bugetare existente, ca de exemplu un buget rectificativ, după adoptarea bugetului inițial pentru 2010; |
B. |
întrucât s-a subliniat că, în acest caz și în măsura în care este posibil, ar trebui să se reanalizeze atent o reorganizare a resurselor existente înainte să se facă apel la resurse suplimentare; |
C. |
întrucât s-a subliniat în mod deosebit faptul că nivelul adoptat inițial al bugetului său, în cuantum de 19,87 % din cheltuielile autorizate la rubrica 5 (cheltuieli administrative) din CFM, nu include eventualele adaptări ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, în special în domeniul legislativ; |
D. |
întrucât s-a recunoscut în același timp că, din cauza marjelor limitate disponibile, vor fi necesare noi economii și redistribuiri pentru a permite acoperirea cerințelor suplimentare, |
1. |
salută proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010 al Comisiei, elaborat în conformitate cu estimările Parlamentului din 25 februarie 2010; |
2. |
ia act de poziția Consiliului din 18 mai 2010, care aprobă propunerea fără modificări, în condițiile unei depline respectări a convenției tacite; |
3. |
subliniază că o dezbatere politică cuprinzătoare și o analiză aprofundată a măsurilor propuse au avut deja loc în etapa de elaborare a estimărilor, în ianuarie și februarie 2010; |
4. |
aprobă poziția Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 1/2010 fără modificări și încredințează Președintelui sarcina de a constata adoptarea definitivă a bugetului rectificativ nr. 1/2010 și de a asigura publicarea sa în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene; |
5. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei. |
(1) JO L 163, 23.6.2007, p. 17.
(2) JO L 248, 16.9.2002, p. 1.
(3) JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
(5) Texte adoptate, P7_TA(2010)0038.
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/271 |
Miercuri, 19 mai 2010
Standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului ***I
P7_TA(2010)0181
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 19 mai 2010 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului (COM(2008)0818 – C6-0480/2008 – 2008/0238(COD))
2011/C 161 E/37
(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului și Consiliului (COM(2008)0818),
având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 152 alineatul (4) litera (a) din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6-0480/2008),
având în vedere comunicarea Comisiei către Parlament și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),
având în vedere articolul 294 alineatul (3) și articolul 168 alineatul (4) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 10 iunie 2009 (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară și avizul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0106/2010),
1. |
adoptă în primă lectură poziția prezentată în continuare; |
2. |
aprobă declarația Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei și ia act de declarația Comisiei, anexată, care va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene împreună cu actul legislativ final; |
3. |
solicită Comisiei să îl sesizeze din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial această propunere sau să o înlocuiască cu un alt text; |
4. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale poziția Parlamentului. |
(1) JO C 306, 16.12.2009, p. 64.
Miercuri, 19 mai 2010
P7_TC1-COD(2008)0238
Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 19 mai 2010 în vederea adoptării Directivei 2010/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului
(Întrucât s-a ajuns la un acord între Parlament și Consiliu, poziția Parlamentului corespunde cu actul legislativ final, Directiva 2010/53/UE.)
Miercuri, 19 mai 2010
ANEXĂ
Declarația Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei privind articolul 290 din TFUE
Parlamentul European, Consiliul și Comisia declară că dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere niciunei poziții viitoare a instituțiilor în ceea ce privește aplicarea articolului 290 din TFUE sau a actelor legislative individuale care cuprind astfel de dispoziții.
Declarația Comisiei Europene (procedura de urgență)
Comisia Europeană se angajează să informeze pe deplin Parlamentul European și Consiliul cu privire la posibilitatea adoptării unui act delegat prin procedura de urgență. De îndată ce constată că un act delegat ar putea fi adoptat prin procedura de urgență, serviciile Comisiei informează neoficial secretariatele Parlamentului European și Consiliului cu privire la aceasta.
Joi, 20 mai 2010
31.5.2011 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
CE 161/273 |
Joi, 20 mai 2010
Asistența financiară comunitară pentru dezafectarea unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui (Bulgaria) „Programul Kozlodui” *
P7_TA(2010)0188
Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 20 mai 2010 referitoare la propunerea de regulament al Consiliului privind asistența financiară comunitară pentru dezafectarea unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui (Bulgaria) - „Programul Kozlodui” (COM(2009)0581 – C7-0289/2009 – 2009/0172(NLE))
2011/C 161 E/38
(Consultare)
Parlamentul European,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată Consiliului (COM(2009)0581),
având în vedere articolul 30 din Actul privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, referitor la unitățile 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui (Bulgaria),
având în vedere Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European privind siguranța nucleară în cadrul Uniunii Europene (COM(2002)0605),
având în vedere articolul 203 din Tratatul Euratom, în temeiul căruia a fost consultat de către Consiliu (C7–0289/2009),
având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,
având în vedere raportul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie și avizul Comisiei pentru bugete, precum și cel al Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară (A7–0142/2010),
1. |
aprobă propunerea Comisiei astfel cum a fost modificată; |
2. |
consideră că propunerea de regulament al Consiliului este compatibilă cu marja de la rubrica 1a din cadrul financiar multianual (CFM) pentru perioada 2007-2013, dar că marja rămasă la rubrica 1a pentru anii 2011-2013 este extrem de limitată; subliniază faptul că finanțarea de noi activități nu trebuie să pună în pericol programele existente și inițiativele din cadrul rubricii 1a; |
3. |
își reiterează, în consecință, solicitarea referitoare la prezentarea unei strategii multianuale pentru programul de dezafectare a centralei de la Kozlodui, precum pentru alte priorități politice aferente rubricii 1a, în contextul revizuirii la jumătatea perioadei a CFM actual, însoțită de propuneri concrete privind adaptarea și revizuirea acestuia înainte de sfârșitul primului semestru al anului 2010, prin utilizarea tuturor mecanismelor disponibile în conformitate cu Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1) (AII din 17 mai 2006), în special a celor menționate la punctele 21-23; |
4. |
subliniază că suma anuală destinată programului de dezafectare a centralei de la Kozlodui va fi stabilită în cadrul procedurii bugetare anuale, în conformitate cu dispozițiile punctului 38 din AII din 17 mai 2006; |
5. |
invită Comisia să își modifice propunerea în consecință, în conformitate cu articolul 106a din Tratatul Euratom și articolul 293 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; |
6. |
invită Consiliul să informeze Parlamentul, în cazul în care intenționează să se îndepărteze de la textul aprobat de acesta; |
7. |
solicită Consiliului să îl consulte din nou în cazul în care intenționează să modifice în mod substanțial propunerea Comisiei; |
8. |
încredințează Președintelui sarcina de a transmite Consiliului și Comisiei poziția Parlamentului. |
TEXTUL PROPUS DE COMISIE |
AMENDAMENTUL |
||||
Amendamentul 1 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 1 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 2 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 2 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 3 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 2a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 4 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 4 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 5 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 5 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 6 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 6 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 7 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 6a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 8 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 6b (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 9 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 6c (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 10 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 7 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 11 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 7a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 12 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 8 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 13 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 10 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 14 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 11 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 15 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 11a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 16 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 12 |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 17 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 12a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 18 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 12b (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 19 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 13a (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 20 |
|||||
Propunere de regulament Considerentul 13b (nou) |
|||||
|
|
||||
Amendamentul 21 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 1 |
|||||
Prin prezentul regulament se instituie programul de stabilire a normelor detaliate de implementare a contribuției financiare comunitare destinate dezafectării unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui și de soluționare a consecințelor închiderii acestora în Bulgaria (denumit în continuare „programul Kozlodui”). |
Prin prezentul regulament se instituie programul de stabilire a normelor detaliate de implementare a contribuției financiare comunitare destinate continuării procesului de dezafectare a unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui și de soluționare a consecințelor, în ceea ce privește mediul, economia și siguranța aprovizionării în regiune, ale închiderii acestora în Bulgaria (denumit în continuare „programul Kozlodui”). |
||||
Amendamentul 22 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 2 |
|||||
Contribuția Comunității este destinată să asigure sprijin financiar pentru măsurile legate de dezafectarea centralei nucleare de la Kozlodui, pentru măsurile de reabilitare a mediului cu respectarea acquis-ului și de modernizare a capacităților de producție convenționale pentru a înlocui capacitatea de producție a celor patru reactori ai centralei nucleare de la Kozlodui, precum și alte măsuri care decurg din decizia de a închide și dezafecta această centrală și care contribuie la restructurarea, reabilitarea mediului și modernizarea sectoarelor de producție, transmisie și distribuție a energiei din Bulgaria, care sunt necesare, precum și la creșterea securității aprovizionării și a eficienței energetice în Bulgaria. |
Contribuția Comunității este destinată în primul rând să asigure sprijin financiar pentru măsurile legate de dezafectarea unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui. Vizează, de asemenea, măsuri de reabilitare a mediului cu respectarea acquis-ului și de modernizare a capacităților de producție pentru a înlocui capacitatea de producție a celor patru reactori ai centralei nucleare de la Kozlodui, precum și alte măsuri care decurg din decizia de a închide și dezafecta aceste unități și care contribuie la restructurarea, reabilitarea mediului și modernizarea și consolidarea sectoarelor de producție, transmisie și distribuție a energiei din Bulgaria, care sunt necesare, precum și la creșterea securității și a standardelor aprovizionării, a eficienței energetice și a utilizării energiei regenerabile în Bulgaria, în același timp încurajând măsurile care conduc la economii de energie și promovând energiile regenerabile. Un sprijin financiar poate fi oferit și în vederea atenuării procesului de tranziție socio-economică în cadrul comunităților afectate, de exemplu prin dezvoltarea unor noi locuri de muncă și sectoare industriale viabile. |
||||
Amendamentul 23 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 3 – alineatul 1 |
|||||
(1) Suma de referință financiară pentru punerea în aplicare a programului Kozlodui în perioada 1 ianuarie 2010 – 31 decembrie 2013 este de 300 milioane EUR. |
(1) Suma de referință financiară , în sensul punctului 38 din AII din 17 mai 2006, care este necesară pentru punerea în aplicare a programului Kozlodui în perioada 1 ianuarie 2010 – 31 decembrie 2013 este de 300 milioane EUR. |
||||
Amendamentul 24 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 3 – alineatul 2 |
|||||
(2) Creditele anuale sunt autorizate de autoritatea bugetară în limitele perspectivelor financiare. |
(2) Creditele anuale sunt autorizate de autoritatea bugetară în limitele perspectivelor financiare și în conformitate cu cerințele procesului de dezafectare . |
||||
Amendamentul 25 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 3 – alineatul 3 |
|||||
(3) Valoarea alocărilor pentru programul Kozlodui poate fi revizuită pe parcursul perioadei de la 1 ianuarie 2010 – 31 decembrie 2013, pentru a se ține seama de progresele înregistrate în punerea în aplicare a programului și pentru a se asigura că programarea și alocarea resurselor se bazează pe necesitățile de plată și capacitatea de absorbție reale. |
(3) Valoarea alocărilor pentru programul Kozlodui este revizuită pe parcursul perioadei de la 1 ianuarie 2010 – 31 decembrie 2013, pentru a se ține seama de progresele înregistrate în punerea în aplicare a programului , precum și de efectele pe termen lung și de consecințele asupra mediului, economiei și siguranței aprovizionării ale închiderii anticipate a unităților 1-4 ale centralei nucleare de la Kozlodui, și pentru a se asigura că programarea și alocarea resurselor se bazează pe necesitățile de plată și capacitatea de absorbție reale. |
||||
Amendamentul 26 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 5 – alineatul 2 |
|||||
(2) Măsurile instituite în cadrul programului Kozlodui se adoptă în conformitate cu articolul 8 alineatul (2). |
(2) Măsurile instituite în cadrul programului Kozlodui se adoptă în conformitate cu articolul 8 alineatul (2). Acestea sunt în conformitate cu normele UE privind achizițiile publice. |
||||
Amendamentul 27 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 6 – alineatul 1 |
|||||
(1) Comisia poate să efectueze un audit cu privire la modul de utilizare a subvenției, fie direct de către personalul său, fie prin intermediul oricărui alt organism extern calificat pe care îl alege. Astfel de audituri pot fi efectuate pe întreaga durată de valabilitate a acordului dintre Comunitate și BERD cu privire la punerea fondurilor comunitare la dispoziția Fondului internațional de asistență pentru dezafectarea centralei nucleare de la Kozlodui și pe o perioadă de cinci ani de la data plății soldului. Acolo unde este cazul, concluziile auditului pot duce la decizii de recuperare din partea Comisiei. |
(1) Comisia monitorizează și poate să efectueze un audit cu privire la modul de utilizare a subvenției, fie direct de către personalul său, fie prin intermediul oricărui alt organism extern calificat pe care îl alege. Astfel de audituri pot fi efectuate pe întreaga durată de valabilitate a acordului dintre Comunitate și BERD cu privire la punerea fondurilor comunitare la dispoziția Fondului internațional de asistență pentru dezafectarea centralei nucleare de la Kozlodui, în conformitate cu normele stabilite de Agenția Internațională pentru Energie Atomică și de Agenția Internațională a Energiei și pe o perioadă de cinci ani de la data plății soldului. Acolo unde este cazul, concluziile auditului pot duce la decizii de recuperare din partea Comisiei. Finanțarea acestor audituri și a oricăror alte evaluări se încadrează în afara domeniului de finanțare al bugetului alocat asistenței pentru dezafectare. |
||||
Amendamentul 28 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 6 – alineatul 2 – paragraful 1 |
|||||
(2) Personalul Comisiei și personalul extern autorizat de Comisie au dreptul cuvenit de acces, în special la birourile beneficiarului și la toate informațiile, inclusiv informațiile în format electronic, necesare efectuării auditurilor. |
(2) Personalul Comisiei și personalul extern autorizat de Comisie au dreptul cuvenit de acces, în special la birourile beneficiarului și la toate informațiile, inclusiv informațiile în format electronic, necesare efectuării auditurilor. Auditurile verifică inclusiv stadiul în care se află procesul de aprobare al dezafectării. |
||||
Amendamentul 29 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 6 – alineatul 2 – paragraful 2 |
|||||
Curtea de Conturi se bucură de aceleași drepturi, în special în ceea ce privește accesul, ca și Comisia. |
Curtea de Conturi și Parlamentul European se bucură de aceleași drepturi, în special în ceea ce privește accesul, ca și Comisia. |
||||
Amendamentul 30 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 7 |
|||||
Comisia asigură punerea în aplicare a prezentului regulament și raportează periodic Parlamentului European și Consiliului. Aceasta întocmește un raport la jumătatea perioadei, conform dispozițiilor articolului 3 alineatul (3). |
Comisia asigură punerea în aplicare a prezentului regulament și raportează periodic Parlamentului European și Consiliului cu privire la utilizarea fondurilor și la activitățile desfășurate . Aceasta efectuează o evaluare la jumătatea perioadei și o evaluare ex-post , conform dispozițiilor articolului 3 alineatul (3), și prezintă Parlamentului European rapoarte referitoare la aceste două evaluări . |
||||
|
Evaluarea ex-post cuprinde un buget complet și precis al costurilor de dezafectare a unei centrale nucleare, astfel încât să se poată planifica viitoarele cheltuieli aferente dezafectărilor. De asemenea, se analizează costurile economice, sociale și de mediu, punându-se accent pe impactul radiațiilor libere reziduale și consecințele asupra siguranței aprovizionării. |
||||
Amendamentul 31 |
|||||
Propunere de regulament Articolul 7a (nou) |
|||||
|
Articolul 7a Înaintea semnării acordului de finanțare, Comisia realizează o evaluare a conformității cu standardele acceptate la nivel internațional, cel puțin cu standardele BERD privind contabilitatea, auditul, controlul intern și procedurile de achiziții publice. |
(1) JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
(2) SEC (2009)1431.
(3) JO L 124, 17.5.2005, p. 1.
(4) JO L 159, 29.6.1996, p. 1.
(5) JO L 248, 16.9.2002, p. 1.
(6) JO L 357, 31.12.2002, p. 1.