14.12.2020 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 433/3 |
Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 6 octombrie 2020 (cereri de decizie preliminară formulate de Conseil d'État, Cour constitutionnelle – Belgia, Franța) – La Quadrature du Net (C-511/18 și C-512/18), French Data Network (C-511/18 și C-512/18), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (C-511/18 și C-512/18), Igwan.net (C-511/18)/Premier ministre (C-511/18 și C-512/18), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (C-511/18 și C-512/18), Ministre de l’Intérieur (C-511/18), Ministre des Armées (C-511/18), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX/Conseil des ministres
(Cauzele conexate C-511/18, C-512/18 și C-520/18) (1)
(Trimitere preliminară - Prelucrarea datelor cu caracter personal în sectorul comunicațiilor electronice - Furnizori de servicii de comunicații electronice - Furnizori de servicii de stocare-hosting și furnizori de acces la internet - Stocare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare - Analiză automatizată a datelor - Acces în timp real la date - Protejarea securității naționale și combaterea terorismului - Combaterea infracționalității - Directiva 2002/58/CE - Domeniu de aplicare - Articolul 1 alineatul (3) și articolul 3 - Confidențialitatea comunicațiilor electronice - Protecție - Articolul 5 și articolul 15 alineatul (1) - Directiva 2000/31/CE - Domeniu de aplicare - Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene - Articolele 4, 6-8 și 11 și articolul 52 alineatul (1) - Articolul 4 alineatul (2) TUE)
(2020/C 433/03)
Limba de procedură: franceza
Instanța de trimitere
Conseil d'État, Cour constitutionnelle
Părțile din procedura principală
(Cauzele C-511/18 și C-512/18)
Reclamante: La Quadrature du Net (C-511/18 și C-512/18), French Data Network (C-511/18 și C-512/18), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (C-511/18 și C-512/18), Igwan.net (C-511/18)
Pârâți: Premier ministre (C-511/18 și C-512/18), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (C-511/18 și C-512/18), Ministre de l’Intérieur (C-511/18), Ministre des Armées (C-511/18)
Cu participarea: Privacy International (C-512/18), Center for Democracy and Technology (C-512/18)
(Cauza C-520/18)
Reclamante: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l’Homme ASBL, VZ, WY, XX
Pârât: Conseil des ministres
Cu participarea: Child Focus (C-520/18)
Dispozitivul
1) |
Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unor măsuri legislative care prevăd, în scopurile prevăzute la acest articol 15 alineatul (1), cu titlu preventiv, o stocare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare. În schimb, articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, nu se opune unor măsuri legislative
din moment ce aceste măsuri garantează, prin norme clare și precise, că stocarea datelor în discuție este condiționată de respectarea condițiilor materiale și procedurale aferente acestora și că persoanele în cauză dispun de garanții efective împotriva riscurilor de abuz. |
2) |
Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care impune furnizorilor de servicii de comunicații electronice să recurgă, pe de o parte, la analiza automatizată, precum și la colectarea în timp real, printre altele, a datelor de transfer și a datelor de localizare și, pe de altă parte, la colectarea în timp real a datelor tehnice referitoare la localizarea echipamentelor terminale utilizate, atunci când
|
3) |
Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă (directiva privind comerțul electronic) trebuie să fie interpretată în sensul că nu se aplică în materie de protecție a confidențialității comunicațiilor și a persoanelor fizice în raport cu prelucrarea datelor cu caracter personal în cadrul serviciilor societății informaționale, această protecție fiind, după caz, reglementată de Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, sau de Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46. Articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul 2016/679, citit în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale, trebuie să fie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care impune furnizorilor de acces la servicii de comunicații publice online și furnizorilor de servicii de stocare-hosting stocarea generalizată și nediferențiată, printre altele, a datelor cu caracter personal aferente acestor servicii. |
4) |
O instanță națională nu poate aplica o dispoziție a dreptului său național care îi permite să limiteze în timp efectele unei declarații de nelegalitate pe care trebuie să o facă, în temeiul acestui drept, în privința unei legislații naționale care impune furnizorilor de servicii de comunicații electronice, în vederea, printre altele, a protejării securității naționale și a combaterii infracționalității, o stocare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare, incompatibilă cu articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/136, interpretat în lumina articolelor 7, 8 și 11, precum și a articolului 52 alineatul (1) din Carta drepturilor fundamentale. Acest articol 15 alineatul (1), citit în lumina principiului efectivității, impune instanței penale naționale să înlăture informațiile și elementele de probă care au fost obținute printr-o stocare generalizată și nediferențiată a datelor de transfer și a datelor de localizare, incompatibilă cu dreptul Uniunii, în cadrul unei proceduri penale inițiate împotriva unor persoane suspectate de săvârșirea unor infracțiuni, în cazul în care persoanele respective nu sunt în măsură să prezinte în mod eficient observații cu privire la aceste informații și elemente de probă, care provin dintr-un domeniu care nu este cunoscut de judecători și care pot influența în mod preponderent aprecierea faptelor. |