COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN O viziune a pieței interne a produselor industriale /* COM/2014/025 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE
PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL
EUROPEAN O viziune a pieței interne a produselor
industriale (Text cu relevanță pentru SEE) 1. Introducere În 2012, Uniunea a
sărbătorit cea dea douăzecea aniversare a pieței unice, garantul
liberei circulații a mărfurilor, serviciilor, persoanelor și
capitalurilor în cadrul Uniunii Europene. Comunicarea are ca obiectiv
formularea unui număr de recomandări pentru legislația privind
piața internă a produselor industriale și definirea unei viziuni
mai largi pentru următoarea decadă. Documentul de față va
fi transmis Consiliului European, astfel cum s-a solicitat în cadrul reuniunii
acestuia din 14 și 15 martie 2013. Consolidarea
eficacității pieței interne a produselor industriale a fost
identificată ca prioritate în versiunea actualizată din octombrie 2012
a inițiativei privind o politică industrială integrată[1]. Aceasta a propus reindustrializarea Uniunii Europene, pe baza unei
strategii structurate pe patru piloni, unul dintre aceștia vizând
îmbunătățirea accesului la piețe. Prin urmare,
Comisia Europeană a analizat legislația UE din domeniul produselor
industriale, pentru a evalua coerența generală a cadrului de
reglementare și adecvarea sa la necesități, precum și pentru
a crea o bază de date privind efectele de reglementare cumulate dintr-o
perspectivă industrială. În paralel, Comisia a organizat o consultare
publică a părților interesate. Prezenta comunicare se
bazează pe rezultatele evaluării și ale consultării publice
și pe analizele mediului de reglementare a pieței interne a
produselor industriale. În documentul de lucru al serviciilor Comisiei care
însoțește comunicarea sunt prezentate detalii privind evaluarea, consultarea
publică și câteva studii de caz. Piața
internă a produselor s-a situat în avangarda integrării economice a
UE. Obstacolele de natură reglementară din interiorul Uniunii sunt fie
prevenite, prin intermediul Directivei 98/34/CE[2],
fie eliminate, prin aplicarea principiului recunoașterii reciproce sau cu
ajutorul legislației de armonizare a Uniunii Europene. Această
legislație are un dublu obiectiv: garantarea, în primul rând, a faptului
că produsele introduse pe piața europeană asigură niveluri
ridicate de protecție a sănătății și siguranței
și a mediului și, în al doilea rând, garantarea liberei circulații
a produselor prin înlocuirea normelor naționale cu un set unic și
armonizat de condiții privind introducerea produselor pe piața
internă, astfel încât acestea să poată circula liber. Prezenta comunicare
vizează produsele industriale, și anume produsele nealimentare fabricate
printr-un proces industrial[3]. Ea acoperă o gamă largă de produse, precum diferite
tipuri de utilaje, echipamente radio, dispozitive electrice și
electronice, jucării și multe altele. Acquis-ul UE în ceea ce
privește produsele industriale s-a extins treptat, în prezent existând
peste 30 de directive și regulamente[4],
care acoperă produse industriale specifice (de exemplu, echipamentele sub
presiune, dispozitivele pe bază de gaz) sau care se aplică orizontal
mai multor grupe de produse diferite, precum Regulamentul REACH (referitor la produsele
chimice) și Directiva privind proiectarea ecologică. Prezenta comunicare
nu vizează actele normative ale Uniunii care au făcut recent obiectul
unui important proces de revizuire, cum ar fi cele privind dispozitivele
medicale, articolele cosmetice, produsele pentru construcții sau siguranța
produselor de consum și supravegherea pieței. Produsele chimice și
autovehiculele se situează și ele în afara domeniului de aplicare al
analizei deoarece legislația Uniunii din aceste sectoare a făcu
recent obiectul unei evaluări sau al unei verificări a adecvării.
În fine, produsele farmaceutice sunt excluse ca urmare a naturii lor foarte
specifice. 2. Care sunt beneficiile oferite
de piața internă a produselor industriale? Din momentul în
care, în 1993, piața unică a devenit o realitate, comerțul cu
mărfuri în interiorul UE a crescut, ca proporție din PIB, cu aproape 5
puncte procentuale. Comerțul în interiorul UE a reprezentat aproape 17 %
din PIB-ul UE în 1999 și aproape 22 % în 2011. Mai mult, comerțul în
interiorul UE reprezintă un procent foarte mare din PIB în majoritatea
statelor membre. Figura 1 – Evoluția comerțului cu mărfuri în interiorul
UE reprezentată ca proporție din PIB-ul UE, 1999-2011 (medie a
exporturilor și a importurilor) - Sursa: Eurostat Evoluția comerțului
în interiorul UE în cadrul celor trei categorii largi de produse industriale
din nomenclatura SITC (utilaje și echipamente de transport, produse
fabricate clasificate în funcție de materia primă și alte articole
fabricate) a depășit ritmul de creștere al valorii adăugate
totale în sectorul industrial european între 2000 și 2012 (a se vedea
graficul de mai jos). Figura 2 – Evoluția comerțului în interiorul UE (exporturi, 2000=100)
în anumite sectoare industriale în raport cu valoarea adăugată
brută în sectorul industrial - Sursa: Eurostat Deși
există diferențe semnificative între sectoarele acoperite de legislația
de armonizare a Uniunii referitoare la produsele industriale, cea mai mare
parte a acestora a înregistrat o creștere a nivelului comerțului în
interiorul UE, în special între 2003 și 2008. Cu toate că trei
sectoare au înregistrat o scădere a nivelului comerțului în interiorul
UE începând cu 1999 (mașinile și aparatura de birou sau pentru
prelucrarea automată a datelor, mașinile de prelucrare a metalului și
aparatele fotografice), este posibil ca această scădere să fi
fost cauzată, în mare măsură, de declanșarea crizei financiare
în 2008, dar și de alte dinamici legate, de exemplu, de apariția
telefoanelor inteligente și a tabletelor. Figura 3 – Evoluția comerțului în interiorul UE în anumite sectoare
industriale (valoarea importurilor; 1999=100) – Sursa:
Eurostat Un acces
îmbunătățit la piața internă și la piețele
mondiale a condus la economii de scară și de gamă mai mari,
consolidând astfel competitivitatea și rentabilitatea întreprinderilor, grație
unei convergențe a normelor și a produselor nu doar la nivel european
ci, într-o oarecare măsură, și la nivel mondial. Înainte de
înființarea pieței unice, fiecare stat membru al UE impunea obligații
întreprinderilor în interesul siguranței, sănătății și
protecției consumatorilor. Acest fapt conducea la crearea unor bariere normative
semnificative în calea comerțului cu produse, ca urmare a multitudinii de
norme și cerințe care obligau întreprinderile să trateze fiecare
stat membru al UE ca piață separată și să ofere
produse diferite. Într-un astfel de
mediu de afaceri, întreprinderile care desfășurau activități
comerciale transfrontaliere se vedeau obligate să suporte costuri ridicate
de punere în conformitate. Adoptarea succesivă de către Uniune a unor
acte legislative de armonizare orizontale și verticale a soluționat,
prin urmare, în mod direct nevoile industriei europene. În anumite cazuri,
nu existau norme de drept intern înainte de adoptarea legislației UE, care
astfel a acoperit lacunele normative, permițând întreprinderilor să
beneficieze de o piață mai mare pentru propriile produse, asigurând
în același timp niveluri ridicate de siguranță a produselor și
protecție. De exemplu, până la adoptarea Directivei privind
echipamentele tehnice[5] în 1989, multe dintre cadrele juridice naționale nu reglementau
în mod corespunzător siguranța și utilizarea echipamentelor
electrice și mecanice, în ciuda nivelului ridicat de risc la care erau
expuși operatorii acestor echipamente. În aceste sectoare, legislația
UE a precedat cu mult dezvoltarea legislației naționale, prevenind
astfel apariția diferitelor reglementări naționale care, în caz
contrar, ar fi condus la fragmentarea pieței, la apariția unor obstacole
în calea liberei circulații a produselor și la sarcini administrative
mai mari legate de punerea în conformitate. Apropierea legislației
privind produsele prin intermediul legislația pieței interne a fost decisivă
pentru promovarea competitivității industriale, deoarece convergența
reglementărilor la nivelul UE, bazată pe standarde tehnice voluntare,
a promovat accesul la noi piețe în cadrul pieței interne și a
condus la o concurență mai loială și la condiții de
concurență echitabile între operatorii economici. Legislația de
armonizare a Uniunii consolidează competitivitatea și în alte moduri,
de exemplu prin efectele pe care le are asupra convergenței normelor și
a produselor la nivel mondial, prin susținerea unei adoptări mai
extinse a inovării și a rezultatelor cercetării și
inovării (grație unei abordări neutre din punct de vedere
tehnologic) sau prin promovarea consolidării industriei, care conduce la
realizarea unor economii de scară chiar mai mari, întreprinderile
producătoare devenind capabile să opereze atât în cadrul pieței
interne, cât și în afara acesteia. 3. Evoluția dreptului
Uniunii privind produsele industriale 3.1. UE reglementează doar
elementele esențiale... Începând din 1985,
Uniunea a aplicat un mecanism unic pentru legislația armonizată
privind produsele: organul legislativ al Uniunii stabilește „cerințele
esențiale” privind siguranța, sănătatea și alte interese
publice, pe care întreprinderile trebuie să le îndeplinească atunci
când introduc produse pe piața Uniunii. Principiul fundamental este acela
că întreprinderile trebuie să demonstreze îndeplinirea cerințelor
esențiale stabilite în legislația de armonizare a Uniunii, eventual
cu ajutorul standardelor armonizate dezvoltate de organizațiile de
standardizare europene. Produsele pot să fie apoi vândute pretutindeni pe
piața internă. Așa-numita
„abordare nouă” a regulamentului privind produsele a redus în mod
considerabil diferențele dintre reglementările tehnice naționale
privind produsele și a contribuit la crearea unei piețe unice,
fără frontiere, a produselor industriale armonizate. Aceasta a redus
barierele în calea accesului pe piață al industriei și a facilitat
activitatea întreprinderilor pe piețele paneuropene. Piața
internă a produselor industriale a generat beneficii economice și de
ocupare a forței de muncă, prin contribuția sa la intensificarea
comerțului în interiorul UE. Prin urmare, ea este recunoscută la
scară largă ca fiind unul dintre cele mai importante succese ale UE. 3.2. ...cu și pentru cetățeni,
întreprinderi și statele membre... Normele europene
privind produsele industriale se bazează pe aportul inestimabil al mai
multor grupe importante de actori: ·
se așteaptă ca producătorii și
alte întreprinderi din lanțul de provizionare să ia măsurile
necesare pentru ca produsele lor să respecte cerințele legale.
Producătorii trebuie să urmeze diferite proceduri de evaluare a
conformității și în același timp – în principal prin
intermediul asociațiilor din domeniu – pot participa la dezvoltarea
standardelor tehnice și pot monitoriza punerea în aplicare a legislației.
Alte părți interesate relevante – de exemplu consumatorii,
grupurile ecologice și sindicatele – participă și ele foarte
activ la acest proces. ·
anumite mecanisme și structuri care susțin
punerea în aplicare a legislației de armonizare a Uniunii sunt
responsabilitatea statelor membre. Statele membre sunt responsabile cu elaborarea
normelor naționale de punere în aplicare și cu desemnarea organismelor
competente de evaluare a conformității, așa-numitele „organisme
notificate”; ele au sarcina de a stabili, de asemenea, dacă mecanismele de
acreditare sunt sau nu necesare și de a monitoriza funcționarea organismelor
notificate. Statele membre sprijină și îndrumă totodată întreprinderile
pentru a asigura eficacitatea punerii în aplicare, a supravegherii pieței și
a aplicării legislației. ·
La nivelul UE, Comisia are un rol general
important în monitorizarea și evaluarea punerii în aplicare a legislației
de armonizare a Uniunii privind produsele industriale, în evaluarea sferei de
aplicare a posibilelor modificărilor în materie de reglementare și în
urmărirea eventualelor încălcări ale legislației UE.
Comisia are, de asemenea, responsabilitatea de a solicita organismelor de
standardizare ale UE să elaboreze standarde tehnice în sprijinul legislației,
în conformitate cu prioritățile identificate în Programul de lucru
anual al Uniunii pentru standardizarea europeană[6]. Programele-cadru de
cercetare europene succesive au contribuit la elaborarea unor standarde privind
tehnologiile și produsele. Aceste activități vor fi continuate
în cadrul programului „Orizont 2020”. 3.3. ...dar nu se ferește să
aplice reforme profunde, atunci când este cazul. Legislația
Uniunii privind produsele industriale stabilește principalele cerințe
pentru întreprinderi. Printre acestea se numără, de exemplu, marcajul
CE care indică conformitatea produsului cu legislația UE și
măsurile obligatorii care trebuie adoptate înainte de aplicarea pe un
produs a marcajului CE, cum ar fi prezentarea unei declarații de
conformitate. Deși, în
principiu, cerințele administrative pentru întreprinderi sunt clare
(marcajul CE, declarația de conformitate, auto-certificarea sau evaluarea
conformității de către o terță parte în funcție
de tipul de directivă sau de regulament și de nivelul de siguranță
sau de alte riscuri implicate), în practică au apărut anomalii și
diferențe între textele juridice ale UE. Aceasta se datorează
faptului că volumul total al legislației a crescut, iar textele
legislative individuale s-au dezvoltat în mod independent. De exemplu, cerințele
privind declarațiile de conformitate diferă de la o directivă la
alta, atât în legătură cu informațiile care trebuiau furnizate,
cât și în ceea ce privește chestiunea de a stabili dacă declarațiile
trebuie să însoțească produsul, sau pot fi incluse separat în
manualul de utilizare atașat. A existat, prin
urmare, o necesitate urgentă de standardizare și de asigurare a unei
mai mari coerențe din punct de vedere al cerințelor pentru
întreprinderi și autorități naționale. Începând cu 2009,
legislația Uniunii privind produsele industriale a suferit reforme
radicale pentru eliminarea neconcordanțelor dintre diferite texte legislative
de armonizare și pentru facilitarea reducerii sarcinii suportate de
întreprinderi: ·
peste 50 de propuneri diferite de revizuire a
directivelor privind o serie largă de produse industriale, variind de
la jucării la instalații pe cablu[7],
au fost propuse și/sau adoptate în perioada 2009-2013. Cea mai mare parte
a acestor directive și regulamente va trebui să fie transpusă
sau pusă în aplicare până în 2015, cel târziu. ·
Regulamentul privind produsele pentru construcții[8] a fost adoptat în 2011 și a început să fie pus în aplicare
în 2013. ·
Regulamentul privind standardizarea[9] a fost adoptat în 2012 și a început să fie pus în aplicare
în 2013. ·
în plus, două propuneri legislative orizontale
de regulamente privind supravegherea pieței și siguranța
produselor de consum au fost prezentate și ar trebui adoptate de
Parlamentul European și de Consiliu în 2014. ·
o analiză preliminară indică faptul
că părțile interesate par a fi mulțumite de normele actuale
ale Uniunii privind echipamentele tehnice și jucăriile.
Cu toate acestea, Comisia va lansa o procedură de evaluare a Directivei
privind echipamentele tehnice în 2015 și, pe baza informațiilor
primite din partea statelor membre și a tuturor părților
interesate în 2014, va analiza în ce măsură eficacitatea normelor
privind siguranța jucăriilor trebuie sau nu întărită. ·
principiul recunoașterii reciproce este
unul dintre pilonii pieței interne; în domeniul produselor industriale, el
este prevăzut în „Regulamentul privind recunoașterea reciprocă”[10]. În conformitate cu
concluziile Consiliului din decembrie 2013[11],
Comisia va lansa o procedură de evaluare a funcționării
principiului recunoașterii reciproce și va transmite un raport în
acest sens Consiliului în 2015. 4. Revizuirea legislației
Uniunii privind produsele industriale O evaluare
aprofundată și independentă a funcționării de zi cu zi
a legislației Uniunii privind produsele industriale a analizat impactul
său asupra întreprinderilor, administrațiilor naționale și
altor părți interesate. Concluzia generală este că legislația
privind piața internă este relevantă pentru îndeplinirea
obiectivelor UE vizând luarea unor măsuri de armonizare tehnică cu
grad ridicat de protecție a sănătății, siguranței
și consumatorilor, precum și a mediului. Cadrul juridic al pieței
interne prezintă de asemenea o capacitate intrinsecă de adaptare la
schimbări. Cu toate acestea, evaluarea
și consultarea publică au identificat o serie de probleme sau aspecte
susceptibile de a fi îmbunătățite și au condus la o serie de
recomandări. Aceste recomandări, care sintetizează opiniile
părților interesate și evaluarea independentă a legislației
sunt următoarele: 4.1. Îmbunătățirea
arhitecturii legislației de armonizare a Uniunii (1)
instrumentul preferat pentru punerea în aplicare a legislației
de armonizare a Uniunii ar trebui să fie regulamentul, mai degrabă
decât directiva. Această alegere ar permite eliminarea decalajelor
provocate de intrarea în vigoare la momente diferite, pe teritoriul Uniunii, a
actelor legislative naționale și ar reduce riscul de transpunere,
interpretare și aplicare divergente. Fezabilitatea acestei abordări
ar trebui să fie, însă, confirmată printr-o evaluare de la caz
la caz, avându-se în vedere obiectivul unei mai bune reglementări, precum și
principiul subsidiarității. După o analiză pozitivă,
Comisia a propus, de exemplu, un regulament privind echipamentele radio[12]. (2)
legislația de armonizare a Uniunii privind
produsele industriale ar trebui să facă obiectul unor revizuiri
periodice, pentru a se asigura un cadru de reglementare consecvent,
fără lacune, inconsecvențe și sarcini reglementare care ar
putea fi reduse și fără duble impuneri, atât în legislația
în sine, cât și între diferite texte legislative din legislația de
armonizare a Uniunii privind produsele industriale. Astfel de revizii ar trebui
să aibă loc în mod regulat pentru a se garanta faptul că legislația
este în permanență actualizată, își atinge obiectivele într-o
măsură acceptabilă și reflectă atât evoluția
industriei, cât și inovarea produselor. (3)
ar trebui ar trebui avut în vedere un regulament
orizontal, pe baza Deciziei nr. 768/2008/CE, care să stabilească definițiile
și alte elemente comune aplicabile la nivelul întregii legislații de
armonizare a Uniunii, conferindu-i acesteia un grad sporit de consecvență. (4)
ar trebui realizată actualizarea
regulată a orientărilor fără caracter obligatoriu privind
conformitatea cu legislația Uniunii în materie de armonizare, precum
„Ghidul albastru privind punerea în aplicare a normelor UE privind produsele”[13]. Dacă este
posibil, orientările ar trebui să ofere o privire de ansamblu asupra
motivelor care au stat la baza anumitor cerințe sau standarde. (5)
într-o serie de domenii legate de produsele
profesionale, legislația aplicabilă în etapa de utilizare (de exemplu,
instalații, întreținere) stabilită la nivel național
impune bariere suplimentare care reduc beneficiile legislației armonizate.
Deși aceste aspecte sunt în afara sferei de aplicare a legislației de
armonizare a Uniunii privind produsele industriale în sine, elaborarea acestei
legislații și dispozițiile pe care le conține ar trebui
să ia în considerare aspectele respective pentru a elimina, în măsura
posibilului, toate obstacolele. 4.2. Consolidarea eficacității
cadrului de reglementare (6)
Comisia ar trebui să ia în considerare în
continuare modalități de consolidare a participării
IMM-urilor și a părților interesate din cadrul societății
civile (de exemplu, asociații ale consumatorilor și asociații
ale utilizatorilor profesionali) în elaborarea inițiativelor de acțiuni
legislative la nivelul UE și în cadrul proceselor de standardizare. O
posibilitate ar fi garantarea faptului că asociațiile sectoriale
orientate către IMM-uri sunt mai bine reprezentate în grupurile de lucru din
domeniul legislației specifice de armonizare a Uniunii privind produsele
industriale, cu acoperirea costurilor de participare ale acestora, în
măsura posibilului. (7)
organizațiile naționale de standardizare
ar trebui să fie încurajate să pună la dispoziție
gratuit pe paginile lor de internet extrase ale standardelor armonizate.
Producătorii, în special IMM-urile, nu pot ști cu exactitate în
prealabil care sunt standardele de care au nevoie. Punerea la dispoziție
gratuit a extraselor ar reduce timpul și costurile suportate pentru achiziționarea
de standarde care nu sunt necesare. (8)
ar trebui să se facă o trecere mai
rapidă către „supravegherea electronică a pieței” în
cadrul căreia operatorii economici să pună la dispoziție
online informațiile privind conformitatea, ori de câte ori acest lucru
este posibil. Documentația tehnică și informațiile mai
sensibile solicitate de autoritățile de supraveghere a pieței ar
putea fi transferate electronic, prin intermediul unei transmisii securizate.
Aceasta ar promova modalitățile mai eficiente de asigurare a
transparenței și furnizarea reciprocă de informații privind
conformitatea și de date între autoritățile de supraveghere și
întreprinderi. (9)
pentru a facilita tranziția către un viitor
informatizat al supravegherii pieței, autoritățile de
supraveghere a pieței (și, dacă este cazul, autoritățile
vamale) trebuie să fie dotate cu echipamente de scanare sau cititoare
pentru telefoane inteligente, care se vor conecta la secțiunea privind
conformitatea de pe pagina de internet a operatorilor economici sau la o
pagină de internet dedicată, individuală. Această opțiune
depinde de identificarea resurselor și necesită investiții
comune făcute de reprezentații industriei și autoritățile
de supraveghere a pieței. (10)
întreprinderilor ar trebui să li se acorde o
mai mare flexibilitate în îndeplinirea cerințelor de trasabilitate pentru
a promova o utilizare la scară mai largă a etichetării
electronice. Aceasta ar contribui la atenuarea preocupările majore pe
care întreprinderile le au cu privire la cerințele actuale de trasabilitate
pentru produse și ambalaje care prevăd furnizarea de informații
complete privind beneficiarul. Acestea sunt considerate inutile și
prejudiciabile pentru estetica și designul industrial al produsului.
Etichetarea electronică oferă o modalitate alternativă
viabilă pentru îndeplinirea acelorași cerințe. (11)
atunci când o grupă de produse, în prezent
nearmonizată, devine parte a unei grupe de produse armonizate, ar trebui
să se prefere, dacă este posibil, integrarea de noi grupe de
produse în textele legislative existente din legislația de armonizare a Uniunii
privind produsele industriale, mai degrabă decât să se
propună noi texte legislative. Un bun exemplu în acest sens sunt
echipamentele tehnice agricole pentru împrăștierea pesticidelor, care
au fost incluse în Directiva privind echipamentele tehnice. 4.3. Consolidarea regimului de
punere în aplicare a legislației de armonizare a Uniunii (12)
mecanismele pentru facilitarea cooperării și
a schimbului de informații între autoritățile
de supraveghere a pieței și Comisie, precum RAPEX[14] și ICSMS[15], ar trebui să fie
susținute în continuare. Acțiunile de coordonare și sprijin ale
UE din domeniul supravegherii pieței, desfășurate în cadrul
„Pachetului privind siguranța și supravegherea pieței” [16], sunt fundamentale și
ar trebui menținute, în coordonare cu autoritățile de
supraveghere a pieței, cu obiectivul unei utilizări mai eficiente a
resurselor. (13)
utilizarea acreditării ar trebui
consolidată în continuare, prin intermediul unei
abordări consecvente în domeniul reglementat, în conformitate cu
Regulamentul (CE) nr. 765/2008[17].
(14)
sinergiile dintre diferitele structuri ar trebui exploatate la maximum în cadrul regimului de punere
în aplicare al legislației de armonizare a Uniunii privind produsele
industriale. Este necesară sporirea sinergiilor dintre SOLVIT - organismul
care soluționează problemele generale legate de nefuncționarea
pieței interne, Rețeaua întreprinderilor europene - care ajută
IMM-urile să beneficieze de oportunitățile de pe piața
internă și punctele de informare pentru produse - care au cunoștințe
mai specializate despre legislația nearmonizată privind produsele. De
exemplu, ar putea exista trimiteri reciproce la dosare între SOLVIT, Rețeaua
întreprinderilor europene și punctele de informare pentru produse.
Posibilitatea utilizării Sistemului de informare al pieței interne[18] pentru a pune în
legătură punctele naționale de informare pentru produse ar
trebui, de asemenea, investigată. Personalul care lucrează în
diferitele structuri ar putea fi mai bine informat cu privire la mecanismele de
coordonare și punctele de informare pentru industrie care se
specializează în probleme legate de piața internă a produselor
industriale. (15)
Rolul punctelor de informare pentru produse,
stabilit de Regulamentul privind recunoașterea reciprocă[19] ar trebui extins la
produsele armonizate, pentru a asigura un prim punct de contact pentru
întreprinderi. Pe lângă faptul ca majoritatea acestora nu știu pe
cine să contacteze, în rândul anumitor întreprinderi mai mici și
microîntreprinderi există un nivel scăzut de cunoștințe referitoare
la legislația privind piața internă, ele nefiind nici măcar
sigure care este legislația aplicabilă propriilor produse (armonizată
sau nearmonizată). Astfel, s-ar consolida vizibilitatea punctelor de informare
pentru produse și s-ar oferi IMM-urilor o sursă de informare
clară. 4.4. Reducerea sarcinilor
administrative pentru întreprinderi (16)
Deoarece toate produsele trebuie să
îndeplinească cerințele legale privind siguranța,
sănătatea și alte interese publice, există doar posibilități
limitate de acordare a unor derogări IMM-urilor de la prevederile
legale ale legislației de armonizare a Uniunii privind produsele
industriale. Cu toate acestea, Testul IMM[20]
ar trebui aplicat întotdeauna pentru a se asigura deopotrivă că cerințele
administrative nu impun IMM-urilor sarcini disproporționate și că
legislația își atinge obiectivele. (17)
întreprinderilor trebuie să li se pună la
dispoziție atât o sursă de referință unică pentru
modificările aduse legislației de armonizare a Uniunii privind
produsele industriale, cât și actualizarea standardelor în momentul în
care acestea intră în vigoare. Astfel de informații ar permite
industriei și în particular IMM-urilor să realizeze economii de timp și
resurse. Întreprinderile care aderă la serviciu ar putea primi apoi
actualizări prin e-mail, conținând informații privind
modificările viitoare și momentul în care acestea vor avea loc.
Trecerea de la o abordare bazată pe informare la o abordare bazată pe
produs în ceea ce privește informarea operatorilor economici în
legătură cu legislația de armonizare a Uniunii privind produsele
industriale și standardele voluntare ar fi, cu toate acestea, un exercițiu
care ar pune probleme tehnice și ar necesita mai multe resurse. Ar fi, de
asemenea, nevoie de o cooperare strânsă și de sprijinul asociațiilor
industriale și al organizațiilor de standardizare europene, câteva
dintre acestea desfășurând deja o activitate relevantă în
domeniu. (18)
întreprinderilor ar trebui să li se
permită să continue să aleagă între prezentarea unei
declarații de conformitate unice și prezentarea unei declarații
de conformitate diferite pentru fiecare text legislativ al legislației de
armonizare a Uniunii aplicabile privind produsele. (19)
este esențial ca industria să nu fie
împovărată excesiv cu modificări legislative prea frecvente, deoarece în ultimul deceniu s-au făcut multe astfel de modificări,
altele urmând să intre în vigoare în viitorul apropiat. Acțiunile/măsurile
de reglementare ar trebui să continue să facă obiectul consultărilor
publice și să fie sprijinite de evaluări ale impactului. 4.5. Extinderea domeniului de
aplicare al legislației de armonizare a Uniunii privind produsele (20)
Comisia ar trebui să promoveze convergența
la nivel internațional în ceea ce privește legislația și
standardele tehnice pentru produsele industriale,
deoarece acest lucru ar putea ajuta la reducerea costurilor de conformitate
pentru industrie, consolidând astfel competitivitatea industrială.
Negocierea parteneriatul pentru comerț și investiții dintre UE și
Statele Unite reprezintă un pas important în direcția corectă și
ar trebui explorată cooperarea cu organismele de reglementare și
standardizare din alte țări terțe care sunt piețe-cheie
pentru exporturile europene, în special în țări care aplică
adesea standarde bazate pe standardele europene sau internaționale ISO și
IEC. 5. O viziune pentru viitor Importanța eliminării
barierelor de reglementare va crește doar în ritmul schimbărilor
tehnologice și pe măsură ce lumea și lanțurile de
aprovizionare la nivel mondial, devin tot mai integrate. În acest context și
ținând cont de nevoia imediată de reducere a sarcinilor
administrative, în special pentru IMM-uri, următoarele domenii par să
fie cele cărora ar trebui să li se acorde atenție. 5.1. Buna funcționare a pieței
interne a produselor necesită mecanisme puternice de aplicare Întărirea
supravegherii pieței și garantarea faptului că statele membre
investesc resursele umane și financiare necesare în supravegherea pieței
este un element-cheie al consolidării mecanismelor de aplicare. Provocarea
este dublă. Pe de o parte, autoritățile trebuie să asigure aplicarea
legislației pentru a garanta salvgardarea unor interese publice importante
precum sănătatea și siguranța, protecția mediului și
securitatea și protecția consumatorilor. Pe de altă parte,
mecanismele de aplicare contribuie la eliminarea concurenței neloiale și
la crearea de condiții egale de concurență pentru operatorii
economici. Coordonarea și cooperarea între autoritățile de aplicare
a legii pe piața internă sunt, de asemenea, esențiale. Aproape toate
organizațiile profesionale au salutat noul „pachet privind supravegherea
pieței” al Comisiei, dar au regretat faptul că sancțiunile în
caz de neconformitate cu normele armonizate nu sunt aplicate coerent. Aceste
sancțiuni, ca atare, nu fac parte din supravegherea pieței, ci sunt,
mai degrabă, o consecință a acesteia. Anumite părți
interesate sunt de părere că un sistem de sancțiuni economice neintegrat
și fragmentat conduce la o nerespectare mai frecventă a legislației
UE în domeniile în care sancțiunile sunt cele mai indulgente la un moment
dat. Această situație ar putea fi evitată dacă sancțiunile
economice ale diferitor state membre ar fi optimizate sau armonizate, cel puțin
de așa manieră încât să se evite apariția unor discrepanțe
majore, iar încălcările legislației privind produsele să
fie tratate în mod similar în întreaga UE. Prin urmare,
Comisia va avea în vedere elaborarea unei propuneri legislative privind modalitățile
de optimizare și armonizare a sancțiunilor economice de natură
administrativă sau civilă în caz de nerespectare a legislației
de armonizare a Uniunii, pentru a asigura tratamentul egal al tuturor
întreprinderilor de pe piața internă a produselor industriale. O
platformă a autorităților de aplicare, care să faciliteze
activitatea și cooperarea reciprocă a acestora, ar reprezenta o
valoare adăugată. 5.2. Legislația
„orizontală” privind produsele Majoritatea
părților interesate au pledat pentru mai puține norme sectoriale
și mai multe norme orizontale aplicabile tuturor sectoarelor produselor
industriale, pentru a evita cerințele suprapuse sau contradictorii. S-u
propus, astfel, o legislație „cadru” orizontală, cu caracter juridic
obligatoriu, care să stabilească elemente comune tuturor sectoarelor,
însă propunerea nu s-a bucurat de o susținere unanimă, unele
părți interesate preferând ca fiecare directivă să conțină
toate dispozițiile relevante. Mai multe autorități competente,
autorități de supraveghere a pieței și asociații
profesionale au fost în favoarea transformării Deciziei nr. 768/2008/CE
într-un regulament, deoarece un astfel de regulament orizontal ar reduce
volumul legislației în vigoare, care este adesea considerată a fi
repetitivă și nefavorabilă IMM-urilor. Spre deosebire de Decizia
nr. 768/2008/CE, care conține doar dispoziții de referință,
regulamentul „cadru” orizontal ar avea, de asemenea, un caracter juridic
obligatoriu și ar fi direct aplicabil. Un exemplu la nivel
național există în reglementarea națională orizontală
adoptată în Germania pe baza Deciziei nr. 768/2008/CE. Aceste dispoziții
prevăd un cadru de reglementare general, care structurează legislația
sectorială adoptată la nivel național pornind de la legislația
europeană privind produsele. Propunerea privind
modalitățile de optimizare și armonizare a sancțiunilor
economice de natură administrativă sau civilă în caz de
nerespectare a legislației de armonizare a Uniunii ar trebui, de asemenea,
să facă noi pași în direcția optimizării și
simplificării actualului cadru juridic comun pentru comercializarea
produselor industriale, inclusiv întreținerea lor și serviciile post-vânzare. 5.3. Inovarea și viitorul
digital Societatea
digitală se dezvoltă într-un ritm crescut. De exemplu, tehnologiile
viitoare în domeniul roboticii și noile tehnologii de fabricație, cum
ar fi „imprimarea 3D”, ar putea readuce o parte semnificativă a producției
actuale la o dimensiune locală și, poate, mai sustenabilă.
Imprimarea 3D are potențialul de a asigura condiții egale de concurență
între IMM-uri și întreprinderile mari în pentru reducerea costurilor de
dezvoltare și pentru a permite întreprinderilor să-și dezvolte
propriile prototipuri și proiecte inițiale, în loc să
recurgă la externalizare, care poate avea un cost inabordabil. În același
timp, se anticipează că revoluția dispozitivelor mobile va
continua, ea conducând la apariția unei întregi clase de noi dispozitive
inteligente portabile, cum ar fi ceasurile sau ochelarii inteligenți, țesăturile
inteligente etc. Pe scurt, lumea se
îndreaptă rapid către „internetul obiectelor”, în care toate
obiectele vor fi echipate cu dispozitive de identificare minuscule. Dacă
toate obiectele din viața de zi cu zi ar fi echipate cu etichete radio,
acestea ar putea fi identificate și inventariate de calculatoare.
Software-ul va soluționa toate problemele legate de urmărirea și
numărarea produselor, iar deșeurile, pierderile și costurile
vor fi reduse în mod semnificativ. Software-ul va informa utilizatorii atunci
când obiectele trebuie înlocuite, reparate sau rechemate și dacă ele
sunt proaspete sau au depășit termenul optim de consum. Cu toate acestea,
atunci când a fost adoptată cea mai mare parte a legislației de
armonizare a Uniunii, nu exista aproape niciun instrument electronic. Respectarea
normelor implică încă birocrație pentru întreprinderi și
autoritățile de supraveghere a pieței. Pentru a
rămâne competitivă, piața europeană a produselor
industriale necesită un cadru de reglementare care să faciliteze
inovarea și care să nu creeze bariere inutile în calea adoptării
la timp a noilor tehnologii și a introducerii pe piață a inovațiilor.
Legislația UE și standardele trebuie să
permită punerea la dispoziție pe piață a noilor produse și
tehnologii rapid astfel încât Europa să beneficieze de avantajul primului
venit pe piața mondială. De asemenea, va trebui să se țină
cont din ce în ce mai mult de provocările inedite create de noile
tehnologii, cum ar fi de exemplu riscul unei producții nereglementate de
articole periculoase cu ajutorul imprimantelor 3D sau impactul prezenței
din ce în ce mai frecvente a echipamentelor de înregistrare care ar putea fi
ascunse în dispozitivele inteligente. Comisia va lua
în considerare inovațiile și progresul tehnologic în elaborarea de
noi propuneri în sfera pieței interne a produselor. Ea va lansa de
asemenea o inițiativă privind conformitatea electronică în virtutea
căreia respectarea legislației de armonizare a Uniunii poate fi
demonstrată electronic și în mai multe limbi, de exemplu prin
intermediul etichetării electronice, al supravegherii digitale a pieței
și al declarațiilor de conformitate în toate limbile oficiale ale
Uniunii. 5.4. Distincția tot mai
redusă dintre produse și serviciile aferente acestora (instalare,
întreținere etc.) Întreprinderile
producătoare oferă tot mai multe servicii, pe lângă produsele
lor tradiționale. Interacțiunea dintre producție și
servicii a devenit tot mai complexă. Serviciile și produsele
fabricate sunt folosite ca elemente de intrare intermediare pentru producția
unui număr mai mare de produse și servicii finale. Conținutul de
servicii al producției a crescut la nivelul UE și la nivel global. În
2011, mai mult de o treime din valoarea adăugată a rezultatului final
al producției era reprezentată de serviciile conexe. Deși produsele
de fabricație sunt, de asemenea, folosite pentru producția de
servicii, conținutul în produse de fabricație al serviciilor este de
aproximativ trei ori mai mic decât conținutul în servicii al produselor de
fabricație și a crescut mult mai puțin de-a lungul timpului. Conținutul
mediu în produse de fabricație al serviciilor produse în UE este de
aproximativ 10 %. Există un
nivel ridicat de complementaritate între produsele de fabricație și
servicii[21]. Serviciile precum întreținerea și instruirea sunt elemente
foarte importante în furnizarea de produse de fabricație complexe. Alte
servicii precum transportul sunt esențiale pentru finalizarea produselor de
fabricație, dar fac în continuare obiectul anumitor restricții de piață.
În același timp, importanța serviciilor specializate precum
intermedierea financiară, comunicațiile, asigurările și serviciile
destinate întreprinderilor bazate pe un nivel înalt de cunoștințe (knowledge-intensive
business services, KIBS) devin elemente de intrare importante în producția
de rezultate sofisticare de fabricație. Acest proces este una dintre
multele explicații pentru sporirea contribuției serviciilor la
rezultatul general al economiei.[22]. Problema
complementarității produselor și serviciilor are o importanță
sporită pentru economie. Comisia va examina modalitățile de
îmbunătățire a interfeței dintre produsele de fabricație
și serviciile din cadrul pieței interne. 5.5. Mai multe regulamente, mai puține
directive... Directivele au fost
instrumentele preferate pentru armonizarea legislației privind produsele și
au făcut ca piața internă a produselor industriale să
devină o realitate. Cu toate acestea, în prezent, luând în considerare
nivelul ridicat de integrare a pieței, provocările cărora
trebuie să le facem față sunt noi, iar obiectivele politice
chiar mai ambițioase. Într-o lume tot mai
complexă, accesul la informații privind normele de reglementare a
produselor este foarte important. Costurile implicate de căutarea informațiilor
corecte pot fi considerabile. Acest lucru este valabil nu numai pentru comerțul
transfrontalier, accesul la informații putând reprezenta în continuare o
problemă și pe piața internă a produselor, unde directivele
impun obținerea unui rezultat, dar lasă statelor membre libertatea de
a alege forma și mijloacele necesare. Ca urmare a acestei flexibilități,
transpunerea dispozițiilor UE și punerea lor în aplicare poate varia
de la o țară la alta și poate pune în pericol coerența
cadrului general de reglementare a produselor. Riscul este mare mai ales atunci
când conceptele sunt vagi sau dispozițiile imprecise, așa cum se
întâmplă adesea atunci când se dorește concilierea intereselor a 28
sau a mai multor țări. De fapt, lipsa de informații sau diferențele
în materie de reglementare pot constitui o barieră foarte importantă
în calea comerțului în cadrul UE și aceasta, bineînțeles, mai
ales în cazul IMM-urilor. Lucrurile devin și mai complicate dacă
întreprinderile trebuie să comunice cu un număr mare de autorități
guvernamentale, în mai multe limbi diferite. Trecerea de la
directive la regulamente conduce la reducerea birocrației și întărirea
securității juridice pentru întreprinderi. Sub rezerva unei
evaluări de la caz la caz, Comisia va acorda de acum înainte prioritate reglementării
în forma regulamentului, ca principală sursă a dreptului Uniunii
pentru întreprinderi și autorități, astfel încât să se
evite suprareglementarea și să se reducă la minimum numărul
cazurilor de încălcare a dreptului Uniunii. 5.6. ...și o abordare favorabilă
întreprinderilor a normelor privind produsele Ar trebui să
se facă mai mult pentru a ajuta întreprinderile să respecte legislația
UE privind produsele industriale. Este esențial să se păstreze
echilibrul corect între costurile de reglementare și obiectivele pe care
aceasta le urmărește. În prezent, întreprinderile se confruntă
cu mai multe acte legislative care se aplică acelorași
produse/producători, iar și limitele dintre o mare parte a acestor acte
sunt uneori neclare. Legislația privind piața internă este definită
prin sute de directive, care pot avea domenii de aplicare, proceduri,
abordări etc. diferite și care necesită măsuri suplimentare
de transpunere. Prin urmare,
simplificarea și clarificarea normelor privind produsele este principala
prioritate a Comisiei. Este necesară o integrare mai aprofundată a
reglementării pieței interne a produselor. În mod ideal, abordarea normativă
conform căreia produsele fac obiectul mai multor directive care
urmăresc interese publice similare sau diferite și care sunt transpuse
în mod diferit în statele membre, ar putea fi redusă prin crearea de „ghișee
unice” legislative pentru producătorii unei anumite categorii de produse.
O astfel de abordare ar însemna că mai multe cerințe aplicabile unei
grupe de produse ar putea fi acoperite de o abordare legislativă
unică și coerentă. Simplificările majore în materie de
reglementare ar trebui să fie un obiectiv pe termen mediu sau lung.
Acestea ar trebui să facă obiectul unor evaluări aprofundate ale
impactului și să fie sincronizate cu revizuirile periodice ale
legislației. Comisia recunoaște, astfel, efectele cumulative ale
frecvenței modificărilor legislației europene, precum și
cererea expresă a industriei, care își dorește perioade de
stabilitate normativă, cu modificări progresive, mai degrabă
decât revizuiri profunde și frecvente ale legislației armonizate
privind produsele. Pe lângă
normele favorabile întreprinderilor este, de asemenea, important ca standardele
să nu genereze fragmentarea pieței. Având în vedere posibilitatea limitată
a Comisiei de a interveni în procesul de standardizare, autoritățile
statelor membre sunt încurajate să se implice în mod activ în dezvoltarea
standardelor pentru a evita cazurile în care standardele sunt contestate doar
la sfârșitul procesului. Cu ocazia
revizuirii periodice a legislației sectoriale, Comisia va analiza
dacă aceasta poate fi sau nu fuzionată cu alte acte legislative aplicabile
aceleiași categorii de produse. 5.7. Piața mondială Necesitatea eliminării
barierelor de reglementare se va face tot mai pregnantă, pe
măsură ce lumea va deveni mai multipolară, iar în țările
în curs de dezvoltare cu creștere economică rapidă vor
apărea noi centre de dezvoltare economică și comercială, cu
cadre de reglementare proprii. În trecut, UE se
putea baza pe atractivitatea modelului său de reglementare, deoarece
respectarea legislației UE însemna accesul partenerilor comerciali la cel
mai mare importator de produse din lume. Datorită dimensiunii pieței
interne, UE a stabilit standarde la nivel internațional. Cu toate acestea,
ca să rămână competitivă și să se asigure că
întreprinderile UE au cele mai bune oportunități, UE trebuie să
recunoască faptul că această situație este în schimbare și
să se adapteze la noua realitate. Competitivitatea internațională
a întreprinderilor din UE trebuie să joace un rol mai important în
evaluarea actualelor norme UE și în examinarea opțiunilor privind
lansarea de noi inițiative. Abordarea
adoptată de UE față de partenerii săi comerciali variază.
Pe de o parte, în ceea ce privește țările candidate la aderarea
la UE și ceilalți parteneri învecinați, obiectivul este
realizarea unei alinieri complete la modelul de reglementare al UE. Pe de
altă parte, deși abordarea adoptată în cazul partenerilor mai
îndepărtați nu poate fi la fel de ambițioasă, ea
rămâne orientată spre convergența normativă. Din punctul de
vedere al operatorilor economici, convergența normativă prezintă
avantaje majore față de acordurile de recunoaștere
reciprocă, în special din perspectiva securității juridice. Într-un cadru mondial
cu tarife tot mai mici, barierele de reglementare sau cele „din spatele
frontierelor” sunt responsabile pentru costurile administrative relativ mai
mari și costurile de conformitate semnificative suportate de industrie. UE
ar trebui să-și actualizeze dialogurile strategice cu cele mai
importante țări terțe, ca mijloc de construire a încrederii
reciproce și de îmbunătățire a predictibilității evoluțiilor
în materie de reglementare. Acesta este un instrument esențial pentru elaborarea
planurilor de viitor ale industriei. UE negociază
deja acorduri de liber schimb cu țări industrializate importante.
Aceste negocieri creează oportunități de reducere a obstacolelor
de reglementare dintre parteneri comerciali importanți, asigurând în același
timp un nivel ridicat de protecție a intereselor publice. Acestea
contribuie la considerații mai ample, pe marginea definirii unor norme
comune la nivel mondial în ceea ce privește produsele. Pentru UE, aceasta
înseamnă un acces mai larg la piețe emergente-cheie, caracterizate
printr-o creștere economică și o cerere importante. Un acord comercial
transatlantic care să elimine barierele tradiționale din calea comerțului
de produse și servicii ar fi un pas major în direcția instituirii
unor astfel de norme mondiale. Acesta ar putea reduce costurile de punere în
conformitate suportate de întreprinderile din toate sectoarele economice.
Adoptarea unor regulamente transatlantice comune pentru noile tehnologii ar
putea economisii milioane și ar putea contribui la definirea unor standarde
și regulamente mondiale deschise pentru industriile viitorului. UE ar trebui
să continue promovarea convergenței internaționale la nivelul
legislației și al standardelor tehnice pentru produsele industriale, garantând
în același timp un grad ridicat de protecție a intereselor publice.
Comisia ar trebui să-și concentreze atenția pe impactul normelor
UE asupra competitivității internaționale a întreprinderilor din
Uniune. 6. Concluzie Deși piața
internă a produselor se caracterizează printr-un înalt nivel de
dezvoltare și o integrare avansată, ea trebuie să se dezvolte în
continuare, pentru a ține pasul cu provocările tehnologice și
societale ale secolului 21. Totuși, acest imperativ trebuie pus în balanță
cu solicitarea părților interesate din industrie, care își
doresc perioade de stabilitate normativă, fără reformarea
profundă a legislației. Prin urmare, pe termen scurt, Comisia își
va canaliza eforturile în direcția consolidării legislației și
a întăririi mecanismelor de aplicare, fără a spori sarcinile
care incumbă asupra industriei. Comisia va lucra la o propunere constând dintr-o
abordare armonizată a sancțiunilor economice și un cadru comun
pentru comercializarea produselor industriale, pe baza Deciziei nr. 768/2008/CE. [1] COM(2012) 582 final „O industrie europeană mai
puternică pentru creșterea și redresarea economiei - Actualizare
a comunicării privind politica industrială”. [2] Directiva 98/34/CE stabilește o procedură care
obligă statele membre să notifice Comisiei și celorlalte state
membre toate proiectele de reglementări tehnice privind produsele, înainte
ca acestea să fie adoptate în legislația națională.
Procedura va fi extinsă în curând și la serviciile
societății informaționale. [3] Noțiunea de „produse industriale” nu ar trebui
privită în opoziție cu noțiunea de „produse de consum”.
Dacă, în primul caz, definiția se bazează pe procesul de
producție, în cel de-al doilea este vorba despre utilizarea finală.
Prin urmare, o mulțime de produse industriale sunt totodată produse
de consum, deși nu în întregime (o parte dintre acestea fiind destinate
exclusiv uzului profesional). [4] O listă indicativă a actelor de armonizare ale
Uniunii este disponibilă la adresa: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-2
[5] JO L 157 din 9.6.2006, p. 24. [6] COM(2013) 561 final. [7] Directiva 2013/29/UE privind articolele pirotehnice a
fost deja adoptată, iar organul legislativ a ajuns de asemenea la un
acord referitor la directiva privind ambarcațiunile de agrement.
Propunerile referitoare la echipamentele radio, compatibilitatea
electromagnetică, produsele de joasă tensiune, ascensoarele,
echipamentele utilizate în atmosfere explozive (ATEX), explozibilii de uz
civil, instrumentele de măsurare, instrumentele de măsurare
neautomate, recipientele simple sub presiune, echipamentele sub presiune,
echipamentele individuale de protecție, instalațiile pe cablu și
aparatele consumatoare de combustibili gazoși sunt în continuare pendinte.
[8] JO L 88 din 4.4.2011, p. 5. [9] JO L 316 din 14.11.2012, p. 12. [10] Regulamentul (CE) nr. 764/2008 al Parlamentului European
și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a unor proceduri de
aplicare a anumitor norme tehnice naționale pentru produsele
comercializate în mod legal în alt stat membru și de abrogare a Deciziei
nr. 3052/95/CE. [11] Concluziile Consiliului privind politica pieței unice
(documentul nr. 16443/13). [12] COM(2012) 584 final. [13] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/documents/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm#h2-3 [14] Sistem de alertă rapidă pentru produsele
nealimentare periculoase. Mai multe informații privind RAPEX sunt
disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/consumers/safety/rapex/index_en.htm
[15] Sistem de informare și comunicare privind
supravegherea pieței. Mai multe informații privind ICSMS sunt
disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/icsms/index_en.htm
[16] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/market-surveillance/index_en.htm#h2-1
[17] JO L 218 din 13.8.2008, p. 30. [18] Pentru informații suplimentare privind Sistemul de
informare al pieței interne, consultați site-ul: http://ec.europa.eu/imi-net [19] JO L 218 din 13.08.2008,
p. 21. [20] O analiză a efectelor unei propuneri legislative
privind IMM-urile. Mai multe informații disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/sme-test/
[21] Grupul la nivel înalt privind serviciile pentru
întreprinderi, propus în Comunicarea Comisiei„Către un Act privind
piața unică” [COM(2010) 608], examinează complementaritatea
dintre produse și servicii. Raportul final al grupului este așteptat
în primăvara lui 2014. [22] Raportul competitivității UE 2013.