RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, BANCA CENTRALĂ EUROPEANĂ, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL, COMITETUL REGIUNILOR ȘI BANCA EUROPEANĂ DE INVESTIȚII O PIAȚĂ UNICĂ PENTRU CREȘTERE ECONOMICĂ ȘI LOCURI DE MUNCĂ: ANALIZA PROGRESELOR ÎNREGISTRATE ȘI A OBSTACOLELOR RĂMASE ÎN STATELE MEMBRE - Contribuție la Analiza anuală a creșterii 2014 - /* COM/2013/0785 final */
Introducere Criza economică și financiară a demonstrat necesitatea
unor reforme structurale aprofundate în Europa. Ca răspuns, Comisia a pus în
aplicare un program ambițios pentru o mai bună funcționare a pieței unice.
Actele privind piața unică I și II stabilesc un set de propuneri legislative și
alte măsuri de stimulare a creșterii economice și a ocupării forței de muncă în
Europa. De asemenea, Comisia a elaborat propuneri recente de finalizare a pieței
unice digitale. Adoptarea rapidă a tuturor celorlalte propuneri rămase este
necesară pentru a putea elibera efectiv întregul potențial al pieței unice și
pentru a face piața unică adecvată secolului al XXI-lea. Cu toate acestea, pentru o bună funcționare a pieței
unice, nu este suficientă doar reforma cadrului legislativ al UE. Pentru ca cetățenii,
consumatorii și întreprinderile să se bucure în mod efectiv de beneficiile pieței
unice, normele trebuie să funcționeze în practică. Sunt necesare eforturi semnificative
și coerente pentru a se asigura că piețele funcționează bine și barierele
rămase sunt eliminate. La cinci ani de la începerea crizei, există semne de
redresare. Multe state membre au luat măsuri de stimulare prin reforme și de
creare a unor condiții de piață mai avantajoase, în pofida tendințelor pe
termen scurt de protejare a piețelor naționale. Prezentul raport are drept scop revizuirea, în
contextul strategiei Europa 2020, a modului în care funcționează piața unică în
cadrul diferitelor state membre. Acesta analizează domeniile în care s-au
înregistrat progrese de la începutul crizei și urmărește identificarea blocajelor
în cazul în care acestea persistă, definind un set de priorități de politică pe
această bază. Astfel, raportul contribuie la prioritățile generale stabilite în
Comunicarea Comisiei privind analiza anuală a creșterii pentru 2014 și la
identificarea ulterioară a recomandărilor specifice fiecărei țări în contextul
semestrului european. La fel precum ediția de anul trecut, prezentul
raport se axează pe principalele domenii în care potențialul de creștere este cel
mai mare: servicii, rețele și economia digitală. Sectoarele serviciilor sunt în
creștere rapidă și generează cele mai multe locuri de muncă. Deși au fost
înregistrate progrese, sunt necesare măsuri suplimentare pentru a elibera
întregul potențial al sectorului serviciilor. În paralel, dat fiind faptul că
serviciile sunt puternic interconectate cu alte sectoare ale economiei, în
special cu producția, sunt necesare eforturi pentru a îmbunătăți în continuare
funcționarea pieței interne pentru produse industriale. De fapt, în timp ce piața
internă a bunurilor este un succes, UE trebuie să se asigure că propriul cadru
juridic își menține caracterul adecvat într-o lume globalizată, în care
inovarea este esențială și produsele evoluează rapid. În acest scop, Comisia va
prezenta o analiză privind piața internă pentru produse industriale până la
sfârșitul anului. Raportul din anul curent analizează, de asemenea,
funcționarea sectorului financiar, întrucât un acces mai bun la finanțare și o
mai bună integrare a piețelor financiare sunt esențiale pentru a reda
încrederea și a finanța economia reală. Rețelele rămân coloana vertebrală a economiei. Comunicațiile
electronice, energia și transporturile reprezintă împreună 8,9 % din valoarea
adăugată și 6,1 % din ocuparea forței de muncă în UE-27, iar importanța
lor este din ce în ce mai mare[1].
De asemenea, acestea oferă contribuții esențiale pentru alte sectoare ale
economiei. Sectorul digital este, de asemenea, unul dintre motoarele principale
ale productivității, creativității și inovării. În unele economii importante (țările
G8, Coreea de Sud și Suedia), economia internetului[2] reprezintă
21 % din creșterea PIB-ului în perioada 2006-2011[3]. Partea I
a prezentului raport oferă o analiză a principalelor sectoare menționate
anterior și definește o serie de priorități de politică. Partea II prezintă o
serie de constatări orizontale referitoare la funcționarea pieței unice, pe
baza unei analize a lanțurilor valorice intra-UE și extra-UE. Partea I – Situația
pieței unice în domenii-cheie cu cel mai mare potențial de creștere
2.1.
Implementare și aplicare – prezentare generală
·
Comunicarea
privind o mai bună guvernanță din iunie 2012[4]
a anunțat un set de măsuri pentru a marca progrese rapide în domeniile-cheie
pentru creștere. În primul rând, aceasta a făcut apel la o abordare de
„toleranță zero”: statele membre ar trebui să transpună și să pună în
aplicare legislația UE enumerată în anexa la comunicare rapid și corect, pentru
a reduce la 0 % deficitele de transpunere și de conformitate. ·
Un
an și jumătate mai târziu, există unele rezultate pozitive (a se vedea anexa). Pentru
textele legislative enumerate în anexa la comunicare și aparținând serviciilor
financiare, pieței unice digitale și sectoarelor transporturilor, obiectivul
privind deficitul de transpunere de 0 % este respectat. Cu toate
acestea, la celălalt capăt al spectrului se află sectorul energetic. În timp ce
o serie de state membre și-au îmbunătățit situația, multe state membre nu reușesc
în continuare să respecte termenul de transpunere, iar patru state membre nu au
reușit să transpună trei dintre cele patru directive în cauză. ·
Comunicarea
a invitat, de asemenea, la o abordare și o aplicare mai energice în domeniile-cheie.
În cazul în care există indicii că sunt încălcate acte legislative
fundamentale, procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor nu
ar trebui să dureze mai mult de 18 luni, în medie, iar durata conformării depline
cu hotărârile Curții, în medie, nu ar trebui să depășească 12 luni. În mai
multe domenii, au fost luate măsuri pentru a urmări cu hotărâre posibilele
încălcări ale legislației UE, iar rezultatele unor astfel de abordări sunt
vizibile în mod clar, de exemplu, în sectorul serviciilor (cf. infra). Cu toate
acestea, durata medie a procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor
este încă de 29,4 luni, cu unele proceduri de constatare a neîndeplinirii
obligațiilor care durează mai mult de 50 de luni sau chiar 84 de luni. Situația
este mult mai bună în sectorul energetic (15 luni) și cel al transporturilor (15,4
luni).
2.2. Piețele de servicii
Performanța pieței și obstacolele în calea integrării la nivelul UE
Multe state membre inițiază reforme în
sectoarele serviciilor pentru a le face să funcționeze mai bine. În
cursul anului trecut, acest lucru s-a înregistrat în special în PT, ES, IT, GR și
PL și, într-o mai mică măsură, în SI și CZ. Reformele au fost încurajate de
recomandări specifice fiecărei țări (RST) sau de programe adoptate de comun
acord cu guvernele respective. Cu toate acestea, sunt necesare reforme în mai
multe state membre, printre care în AT, BE, DE și FR, care au primit, de
asemenea, recomandări specifice fiecărei țări legate de servicii. Un alt stimulent pentru reformă a rezultat din politica
de toleranță zero a Comisiei în vederea asigurării conformității depline cu
Directiva privind serviciile. În ultimul an, 13 state membre au inițiat
reforme suplimentare ca reacție la procedurile UE pilot sau de constatare a
neîndeplinirii obligațiilor, inițiate de către Comisie. Acestea se referă, în
principal, la restricții privind comunicarea comercială, la cerința de reședință
sau la limitarea teritorială a autorizației. Ghișeele unice (GU) au fost dezvoltate
în continuare în numeroase state membre ca parte a
eforturilor mai ample ale acestora de a oferi servicii cuprinzătoare de
guvernare electronică pentru întreprinderi (aspectele legate de guvernarea
electronică sunt tratate mai pe larg în secțiunea despre „piețele digitale” de
mai jos). Pentru a se dezvolta, întreprinderile au nevoie de informații fiabile
și ușor accesibile privind cerințele de reglementare și trebuie să poată
finaliza procedurile administrative relevante online. Acesta este scopul ghișeelor
unice și al Cartei ghișeelor unice, recent aprobată. Unele ghișee unice fac
deja parte din structuri de guvernare electronică integrată (EE, ES, DK, NL,
UK, SE, LU). Alte țări au înregistrat progrese în ultimul an (BG, EL, FR). Cu
toate acestea, ghișeele unice din BE, DE, LV, PL și RO necesită o atenție
specială, mai ales în ceea ce privește realizarea online a procedurilor. Date fiind acestea, potențialul pieței unice în
stimularea dezvoltării sectorului serviciilor rămâne puternic. Tendințele
prezentate în raportul de anul trecut, care arată că integrarea pe piața
serviciilor a fost considerabil mai mică decât pe piața bunurilor, continuă să
fie valabile. Într-adevăr, integrarea comerțului pe piața unică a bunurilor se
ridică la aproximativ 22 %, iar cea pe piața serviciilor de aproximativ 5 %[5]. În mod
similar, consumatorii evaluează funcționarea pieței unice a serviciilor mai puțin
pozitiv decât pe cea a bunurilor[6]. O abordare mai ambițioasă privind punerea
în aplicare a Directivei privind serviciile ar putea genera beneficii pentru
creștere economică și locuri de muncă în UE. Măsurile luate
de statele membre pentru punerea în aplicare a Directivei privind serviciile vor
conduce la creșterea PIB-ului cu aproximativ 0,8 % în 5-10 ani. O punerea
în aplicare mai ambițioasă a Directivei privind serviciile ar putea conduce singură
la o creștere de 0,6 % - 2,6 % a PIB-ului[7]. În același timp, evaluarea recentă inter pares
cu privire la punerea în aplicare a Directivei privind serviciile a confirmat
evaluarea inițială[8] conform căreia multe state membre nu
au efectuat teste de proporționalitate semnificative asupra condițiilor rămase
în sectorul serviciilor[9]. Efectuarea
testelor este necesară pentru a evalua dacă restricțiile sunt justificate și
dacă aceleași obiective de interes public nu pot fi atinse prin măsuri mai puțin
restrictive. În consecință, există în continuare prea multe restricții privind
dreptul de stabilire, cum ar fi obligația ca întreprinderile să aibă o anumită
formă juridică sau cerințe privind acționariatul și capitalul. Astfel de
obstacole pot să restrângă stabilirea întreprinderilor de servicii pe piața
unică, să împiedice dezvoltarea anumitor tipuri de întreprinderi sau să limiteze
investițiile în sector, ceea ce afectează creșterea și inovarea. Fragmentarea normelor naționale în ceea ce privește munca,
fiscalitatea, sănătatea și siguranța, protecția consumatorilor și dreptul
contractual reprezintă în continuare o problemă. În context
transfrontalier, aceasta generează costuri de conformare care afectează în
special întreprinderile mici și mijlocii. În ceea ce privește accesul la activități
profesionale, mai multe state membre au inițiat reforme, dar reglementările
care restricționează accesul rămân valabile pentru o serie de activități
profesionale. Reglementările care restricționează accesul iau adesea forma
unor cerințe de calificare profesională sau a unor restricții privind numărul
de furnizori de servicii permis pe piață. Acestea pot fi justificate prin
necesitatea de a proteja calitatea serviciilor, de a asigura cunoștințele
tehnice corespunzătoare ale profesioniștilor și de a proteja consumatorii împotriva
malpraxisului. În același timp, acestea conduc la restricții semnificative privind
accesul și desfășurarea activităților profesionale. Mai multe state membre au
lansat reexaminări pentru a evalua dacă interesele de politică publică nu pot
fi realizate fără a impune restricții privind accesul pe piață și concurența. PT
efectuează o analiză exhaustivă și o reformă a profesiilor reglementate. IT și-a
revizuit cadrele de reglementare orizontale. ES a prezentat un proiect de lege
privind delimitarea competențelor ordinelor profesionale între sectoare. Reforme
sectoriale au fost lansate, de asemenea, în PL, CZ și SI și au fost anunțate în
DK. Comisia va continua să faciliteze astfel de revizuiri prin intermediul unui
exercițiu de evaluare reciprocă inițiat în temeiul directivei revizuite privind
calificările profesionale[10], inclusiv
în țările în care există posibilitatea realizării unor reforme suplimentare precum
AT, DE sau FR. În ceea ce privește serviciile de sănătate, există
încă multe state membre care trebuie să înființeze puncte de contact naționale
care să dispună de resurse corespunzătoare pentru a sprijini pacienții să își
exercite drepturile la asistență medicală transfrontalieră. În afară de pacienți,
libera circulație a profesioniștilor și a prestatorilor de servicii în cadrul sectorului
serviciilor de sănătate are un potențial considerabil. În sectorul serviciilor cu amănuntul, au
fost lansate unele reforme și este necesar să fie abordate în continuare
obstacolele rămase care afectează concurența, inclusiv cele privind libertatea
de stabilire a societăților comerciale. FI a inițiat
reforme pentru a spori concurența în sectorul comerțului cu amănuntul. ES a
realizat reforme cu privire la punctele mici de vânzare cu amănuntul, dar
există în continuare restricții pentru punctele mai mari de vânzare cu
amănuntul. În timp ce unele restricții pot fi justificate de obiective de
interes public (de exemplu, impactul asupra mediului), altele sunt mai dificil
de justificat, întrucât atenuează semnificativ concurența, cu efecte negative
atât pentru industrie (modernizare; eficiență), cât și pentru consumatori (mai
puțină varietate, prețuri mai mari). Testele de necesitate economică sunt
interzise în temeiul Directivei privind serviciile, dar există, cu toate
acestea, în prezent în HU, NL și în unele regiuni din DE și ES. Comisia a emis
recomandări specifice fiecărei țări către BE, DK, FI, FR, DE, HU și ES pentru a
încuraja continuarea reformelor. Astfel cum s-a anunțat în cadrul planului
european de acțiune în domeniul comerțului cu amănuntul[11],
Comisia lansează o dezbatere mai amplă și un schimb de bune practici între statele
membre cu privire la libertatea de stabilire a societăților comerciale. Restricțiile privind furnizarea
transfrontalieră a bunurilor pot afecta, de asemenea, concurența pe piețele cu
amănuntul. Comercianții
cu amănuntul ar putea să nu fie întotdeauna liberi să se aprovizioneze cu
mărfuri la cele mai bune prețuri pe întreg teritoriul Europei. Există motive
valide pentru anumite diferențe de preț între piețele naționale, dar există, de
asemenea, indicii de limitare teritorială a aprovizionării, care împiedică
scăderea prețurilor pe anumite piețe naționale (LU și BE), în special în cazul
produselor de marcă. Comisia intenționează să analizeze în continuare acest
subiect în 2014, prin consultarea părților interesate cu privire la presupusele
limitări teritoriale ale aprovizionării, pentru a decide asupra eventualelor
măsuri. Consumatorii se confruntă încă, uneori, cu situații
în care naționalitatea sau locul de reședință le afectează capacitatea de a
cumpăra produse și servicii pe piața unică sau conduc la o creștere a prețului
pe care trebuie să îl plătească, în special în mediul online. O astfel de situație
de discriminare percepută nu poate fi întotdeauna rezultatul unor condiții
obiective de piață și afectează încrederea consumatorilor în piața unică. Autoritățile publice sunt unul dintre principalii
consumatori de servicii în Europa. Aplicarea corectă, eficientă și transparentă
a normelor privind contractele de achiziții publice oferă avantaje
semnificative. O serie de state membre, printre care IT, GR, PT și ES, au inițiat
reforme în domeniul achizițiilor publice[12]. În mai
multe state membre, furnizorii de servicii și bugetele publice ar putea
beneficia în continuare de reducerea duratei procedurilor, de intensificarea
concurenței și a transparenței în cadrul licitațiilor publice și de prevenirea
neregulilor (de exemplu, prin investiții în specializarea funcționarilor
responsabili cu achizițiile publice sau printr-o difuzare mai largă a anunțului)
și, la un nivel mai general, de îmbunătățirea guvernanței în domeniu (de
exemplu, printr-o mai bună monitorizare, o mai bună informare și prin difuzarea
de bune practici). Reformele sunt necesare, în special (dar nu numai), în BG,
DE, HU, IT, MT și RO, astfel cum s-a evidențiat în recomandările specifice fiecărei
țări adresate statelor respective în 2013. În plus, având în vedere importanța
lor economică[13], o mai
bună conformitate cu normele în materie de achiziții publice în sectorul gestionării
deșeurilor și al tehnologiilor informației și comunicațiilor (TIC) ar putea conduce
la economii importante, generate de o mai bună concurență pe piețele respective. Priorități de politică Luând
în considerare cele menționate anterior, statele membre ar trebui să se
concentreze asupra următoarelor priorități de bază: ·
să
adopte o abordare mai ambițioasă în ceea ce privește punerea în aplicare a
Directivei privind serviciile, prin verificarea sistematică a cadrelor de
reglementare în scopul evaluării necesității și a proporționalității obstacolelor
rămase. O atenție deosebită ar trebui acordată restricțiilor care au fost
identificate în contextul evaluării recente inter pares cu privire la
formele juridice și acționariat; ·
să
țină
seama în mod corespunzător de principiile pieței unice
în adoptarea normelor naționale cu impact
asupra furnizării de servicii și asupra libertății
de stabilire,
cum ar fi normele naționale privind impozitarea, dreptul muncii și protecția
consumatorilor. Doar o abordare cuprinzătoare a serviciilor va permite progrese
semnificative în integrarea pieței unice a serviciilor; ·
să
simplifice legislația în sectorul serviciilor astfel încât aceasta să conducă
la simplificarea procedurilor administrative pentru întreprinderi, în special
pentru IMM-uri. Guvernarea electronică este un instrument important pentru a
realiza acest lucru. Prin urmare, statele membre ar trebui să continue să
îmbunătățească funcționarea ghișeelor unice, prin introducerea acestora în cadrul
serviciilor de guvernare electronică (a se vedea, de asemenea, secțiunea „piețe
digitale” de mai jos); ·
să
profite de ocazia oferită de exercițiul de transparență și evaluare reciprocă
prin efectuarea unei examinări aprofundate a restricțiilor existente la
nivel național care afectează accesul la profesiile reglementate și prin examinarea
justificărilor pentru menținerea măsurilor respective, luând în considerare
efectul lor de domino pe alte piețe. Să analizeze posibilitatea instituirii unor
mecanisme mai puțin restrictive pentru a proteja consumatorul și interesul
public; ·
să
consolideze concurența în sectorul serviciilor, inclusiv în sectorul serviciilor
cu amănuntul, prin eliminarea barierelor. În special, ar
trebui să fie eliminate restricțiile privind libertatea de stabilire a societăților
comerciale care nu sunt necesare și proporționale, iar testele de necesitate
care mai există încă ar trebui să fie eliminate în mod sistematic. ·
să
promoveze transparența și să crească nivelul de sensibilizare cu privire la
diferențele de preț și drepturile consumatorilor pe piața unică,
în special prin intermediul centrelor europene pentru consumatori și al altor
autorități responsabile. Să depună eforturi în vederea reducerii discriminării
nejustificate a consumatorilor; ·
să
înființeze puncte de contact naționale pentru a sprijini pacienții care
doresc să beneficieze de asistență medicală în străinătate.; ·
să
depună eforturi pentru reducerea complexității și a duratei procedurilor, să
intensifice concurența în cadrul licitațiilor publice, inter alia, prin
creșterea transparenței și publicarea prețurilor, și să investească în
profesionalizarea funcționarilor responsabili cu achizițiile publice. Acestea
ar trebui, de asemenea, să prevină în mod activ neregulile și să îmbunătățească
guvernanța în domeniul achizițiilor publice. O atenție suplimentară ar trebui acordată
aplicării corecte a normelor privind achizițiile publice în sectoare precum gestionarea
deșeurilor și TIC. 2.3. Servicii
financiare Performanța pieței
și obstacolele în calea integrării la nivelul UE În general, fragmentarea pieței
financiare
– înțeleasă ca diferențele în ceea ce privește funcționarea și rezultatele piețelor
naționale, cauzate de obstacolele în calea liberei circulații a capitalurilor
sau a serviciilor financiare – s-a accentuat în timpul crizei. Deși
există în prezent semne de stabilizare, această tendință ar trebui să fie inversată.
Fragmentarea este evidentă în răspunsurile corporațiilor la SAFE[14], care
consemnează diferențe considerabile de la o țară la alta. Fragmentarea este, de
asemenea, evidentă atunci când se compară diferitele rate ale dobânzilor pentru
credite bancare (importante, de regulă, pentru gospodării și IMMuri) în diferite
state membre, astfel cum se arată în graficul 1. Graficul 1: Ratele dobânzii, împrumuturi către societăți nefinanciare (scadență până la 1 an; suma restantă, ratele medii din ianuarie până în august 2013) Sursa: Banca Centrală Europeană. Nu există date disponibile pentru Danemarca și Croația. Diferențe
importante pot fi observate în aceeași măsură în raport cu volumele împrumuturilor
(a se vedea graficul 2). În plus, în timp ce datele nu sunt strict comparabile
din cauza diferențelor în ceea ce privește evoluțiile ciclice și măsurile specifice
adoptate în unele state membre [de exemplu, în ES, anumite împrumuturi au fost
transferate către o „bancă rea”, care nu este o instituție financiar-monetară
(IFM)], este totuși clar că acordarea restrânsă sau costisitoare de credite
a contribuit la reduceri importante în volumul total de credite intermediate de
bănci în economia reală a UE. Graficul 2: Împrumuturile
către societăți nefinanciare, bilanțul soldurilor IFM (rate de creștere
de la an la an, august 2013) Sursa:
Banca Centrală Europeană. Nu există date disponibile pentru Danemarca, Regatul
Unit și Croația. În sfârșit, fragmentarea este reflectată, de
asemenea, în evaluările consumatorilor. Serviciile financiare[15] sunt
evaluate de către consumatori ca fiind un grup de piețe foarte neperformant și
înregistrează cele mai mari diferențe în evaluarea între diferite state membre.
Punctaje deosebit de scăzute se constată în statele membre din sudul și estul
Europei[16]. Fragmentarea a fost uneori exacerbată de practica
anumitor autorități naționale
de supraveghere din state membre atât din zona euro, cât și din afara acesteia.
Pentru a răspunde preocupărilor legate de stabilitatea potențială
declanșate de
criza datoriilor suverane, unii au luat măsuri prudențiale
care au „efecte de restricționare”, cum ar
fi măsurile care vizează menținerea lichidității, a dividendelor
și a altor
active bancare în interiorul frontierelor naționale[17]. Dacă
măsurile prudențiale
restrictive pot fi justificate, acestea urmărind menținerea
stabilității piețelor
financiare, autoritățile naționale
de supraveghere trebuie să se asigure că orice măsură care ar putea limita
libera circulație a
capitalului este nediscriminatorie și proporțională
cu obiectivul urmărit. În acest scop, cooperarea îndeaproape și cu
bună credință între
autoritățile naționale
de supraveghere sub auspiciile Autorității Bancare Europene
(ABE) este o condiție prealabilă pentru a atenua riscurile
de fragmentare a pieței interne. Adoptarea recentă a pachetului privind cerințele de
capital pentru bănci[18] va face
băncile din UE mai solide și va întări capacitatea acestora
de a gestiona în mod corespunzător riscurile legate de activitățile lor și de a
absorbi pierderile care pot surveni în desfășurarea acestora. Cele 28 de state
membre trebuie să se asigure că normele respective sunt puse în aplicare
până la 1 ianuarie 2014. Dezvoltarea unui set unic de norme, care va
asigura uniformitatea regulilor, a supravegherii și a rezoluției în
întreaga Uniune Europeană, și crearea
Uniunii bancare urmărește să
restabilească încrederea și, astfel, să
faciliteze finanțarea, stimulând piețele
interne de servicii financiare. Finalizarea tuturor elementelor centrale[19] ale acesteia
și punerea
ei în aplicare rapidă și efectivă sunt, prin urmare, de cea mai
mare importanță. În
mod similar, este deosebit de important să se asigure o punere în aplicare
rapidă, corectă și uniformă a altor elemente esențiale ale
agendei de reformare financiară pe măsură ce acestea intră
în vigoare, pentru a menține stabilitatea financiară și pentru
a reinstaura încrederea consumatorilor. În acest context, regulamentul privind mecanismul unic
de supraveghere prevede că, înainte de supravegherea directă de către noua
entitate unică de supraveghere care este Banca Centrală Europeană (BCE), trebuie
să se efectueze o evaluare a calității activelor. Analiza va face parte
dintr-un exercițiu mai amplu, care implică Autoritatea Bancară Europeană și
care va include, de asemenea, evaluări ale bilanțurilor bancare și teste de
stres[20]. Exercițiul
ar trebui să amelioreze încrederea pe piață și să
contribuie la reducerea fragmentării financiare. Din acest motiv, este important pentru
statele membre să se pregătească temeinic pentru astfel de exerciții prin depunerea
tuturor eforturilor necesare, inclusiv instituirea unor mecanisme de protecție
adecvate înainte de încheierea exercițiului și
pregătirea pentru punerea în aplicare a normelor revizuite privind ajutoarele de
stat acordate băncilor. Înainte de intrarea în vigoare a Directivei privind
administratorii fondurilor de investiții alternative (DAFIA)[21], activitățile AFIA
în Europa nu au fost suficient de transparente, iar riscurile asociate nu au
fost abordate suficient de măsurile de reglementare și
supraveghere. Deși termenul limită de transpunere a directivei a
fost iulie 2013, până în prezent, nu toate statele membre au realizat
transpunerea acesteia. O piață
integrată a plăților în zona euro va face plățile mai
ieftine, mai ușoare și mai
sigure. La
peste 10 ani după ce euro a fost adoptat ca monedă comună și
modalitate comună de plată, sunt încă în vigoare 28 de sisteme diferite de
plată în numerar. Regulamentul SEPA[22] stabilește 1
februarie 2014 ca termen limită pentru migrarea transferurilor de
credit naționale și
intra-europene, precum și a debitărilor
directe în euro către transferuri de credit SEPA (SCT) și,
respectiv, debite directe SEPA (SDD). Vor fi afectate direct transferuri de
credit și debite
directe în valoare de peste 35 de miliarde EUR, prelucrate anual în zona euro. Conform
indicatorului SEPA al BCE, rata migrației globale din
zona euro a fost, în iulie, 50 % pentru SCT (în comparație cu 38,2 %
în februarie) și 4,8 %
pentru SDD (în comparație cu 2,3 % în februarie). Aceasta
înseamnă că, pentru a respecta termenul limită pentru migrarea către SEPA, gradul
de pregătire, eforturile de comunicare și măsurile de
punere în aplicare a SEPA trebuie consolidate în mod semnificativ și fără
întârziere de către toate părțile implicate. La nivelul UE au fost luate o serie de
măsuri pentru a îmbunătăți accesul la
finanțare
pentru IMM-uri[23]. La
nivel național,
statele membre trebuie să își intensifice sprijinul acordat pentru
accesul IMM-urilor la finanțare, profitând, de asemenea, de
pe urma direcțiilor de lucru deschise la nivelul UE, care includ instrumente
financiare de reglementare UE, noi norme privind ajutoarele de stat pentru
finanțarea de
risc și alte
măsuri de îmbunătățire a mediului pentru IMM-uri. Accesul la informații
privind societățile comerciale în cadrul pieței
interne este, de asemenea, un element crucial pentru IMM-uri, pentru a
le facilita activitățile transfrontaliere și finanțarea. În
acest context, ca un prim pas necesar, transpunerea la timp a directivei
privind interconectarea registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților[24], al
cărei termen-limită de transpunere expiră la 7 iulie 2014 și care
impune tuturor statelor membre interconectarea electronică a registrelor lor comerciale,
este de o deosebită importanță. Noi măsuri vor consta în interconectarea
registrelor de insolvență prin intermediul portalului european
e-justiție[25] și
modernizarea legislației în materie de insolvență în UE[26]. Priorități de politică Pe baza celor menționate anterior,
statele membre ar trebui să se concentreze asupra următoarelor priorități de
bază: ·
să
se asigure că noile reglementări privind cerințele de
capital pentru bănci sunt puse în aplicare până la 1 ianuarie 2014; ·
să
ia toate măsurile necesare, inclusiv instituirea unor mecanisme de protecție
adecvate și
pregătirea pentru punerea în aplicare a normelor revizuite privind ajutoarele
de stat acordate băncilor înaintea exercițiilor constând
în evaluarea calității activelor, evaluări ale bilanțurilor bancare și teste
de stres; ·
să
asigure respectarea deplină de către autoritățile naționale
de supraveghere a cerințelor în materie
de cooperare prevăzute de legislația bancară,
pentru a preveni acțiunile
necoordonate sau disproporționate în
contextul măsurilor prudențiale restrictive
luate de autoritățile naționale
de supraveghere. Acest lucru este deosebit de important înainte ca
mecanismul unic de supraveghere să devină pe deplin operațional; ·
să
finalizeze punerea în aplicare a directivei privind administratorii fondurilor
de investiții
alternative (DAFIA); ·
să
asigure migrarea tuturor participanților de
pe piață la
instrumentele SEPA înainte de 1 februarie 2014. Eforturile de
comunicare și acțiunile
de sensibilizare la nivel național trebuie să fie amplificate,
în special în ceea ce privește IMM-urile, administrațiile
publice mici și autoritățile
locale; ·
să
încurajeze și să sprijine accesul IMM-urilor la finanțare, în
special prin: o dezvoltarea
de alternative la finanțarea bancară,
precum și de
surse de finanțare inovatoare, inclusiv: opțiuni
pentru dezvoltarea piețelor de obligațiuni și valori
alternative pentru IMM-uri, promovarea apariției de
piețe de
valori specializate în listarea IMM-urilor cu o creștere
puternică, finanțarea
colectivă solidară și capitalul de risc. Pentru acesta din
urmă, acest lucru este posibil în prezent în Europa datorită fondurilor
europene cu capital de risc[27] și
reglementărilor privind fondurile europene de antreprenoriat social[28];
normele viitoare privind ajutoarele de stat pentru finanțarea de
risc vor crea, de asemenea, condiții mai echitabile între statele
membre și vor
facilita accesul la capitalul de risc pentru IMM-uri; o îmbunătățirea
calității modului
în care sunt stabilite evaluările de credit pentru IMM-uri și
facilitarea accesului transfrontalier la informațiile
privind societățile comerciale pentru a obține o bună informare
la nivelul UE în ceea ce privește societățile
comerciale. Un
prim pas în acest sens îl constituie transpunerea la timp a directivei privind
interconectarea registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților; o îmbunătățirea
fluxurilor de finanțare în cadrul lanțului de
aprovizionare, inclusiv finanțarea comerțului și
combaterea întârzierilor la plată, ar contribui la atenuarea constrângerilor de
lichidate ale IMM-urilor și la îmbunătățirea capitalului
de lucru al IMM-urilor. 2.4. Piețele
energetice Performanța pieței
și obstacolele în calea integrării la nivelul UE Cel de-al treilea pachet
energetic urmărește finalizarea unei piețe interne a gazelor și energiei electrice. Cu toate acestea, la peste doi ani după termenul limită există
încă întârzieri în transpunerea, punerea în aplicare și aplicarea efectivă a acestuia pe teren. La 25 octombrie 2013, existau încă 12 cauze pendinte pentru
netranspunerea directivelor, din care 9 deschise de către Comisie la Curtea de
Justiție a Uniunii Europene și 3
în stadiul de aviz motivat, față de
7 state membre diferite (PL, SI, FI, EE, RO, IE și LT). În plus, Comisia se află încă în proces de evaluare a
conformității legislațiilor naționale, având în vedere faptul că multe notificări au ajuns abia
recent. Sunt necesare în continuare investiții considerabile în infrastructura energetică, cum ar fi conductele de transport și rețelele de energie electrică, stocarea și proiectele privind GNL, pentru ca energia să fie distribuită în
mod liber și comercializată transfrontalier, consolidând astfel asigurarea
securității aprovizionării. În 2013, au fost adresate către 13 state membre
(BG, EE, FR, DE, IT, LV, LT, MT, PL, RO, SK, ES, UK) recomandări specifice
fiecărei țări privind necesitatea de a spori interconexiunile de energie
electrică și/sau gaze. De atunci, s-au îmbunătățit interconexiunile atât pentru gaze, cât și pentru energie
electrică (de exemplu, interconexiunile rețelelor de gaz pe coridorul
Africa-Spania-Franța, interconexiunile
rețelelor de energie electrică între PT și ES, UK, IE și în
regiunea baltică, precum și
dezvoltarea de proiecte privind fluxul invers de gaze, în special în Europa
Centrală și de Est). Astfel de proiecte au contribuit la o mai bună funcționare a piețelor.
În octombrie 2013, Comisia Europeană a adoptat o listă de 248 de proiecte-cheie
de infrastructură energetică de interes comun care vor beneficia de proceduri
de autorizare mai rapide și
mai eficiente și de un regim de reglementare îmbunătățit și care, de asemenea, ar putea avea acces la sprijin financiar prin
intermediul mecanismului „Conectarea Europei” (MCE). Piața de
producție este încă
foarte concentrată. În opt state membre, peste 70 % din
producția de
energie electrică este controlată în continuare de operatorul istoric[29]. Există
o concentrare foarte puternică (cu o cotă de piață de
peste 75 %) în EE, LV, FR, LU și SK. Cea mai redusă cotă de piață a celei
mai mari întreprinderi de producție la nivel național
poate fi observată în PL și ES. În ceea ce privește comerțul
cu amănuntul cu gaze, pe lângă LV, unde o singură entitate domină piața vânzărilor
la nivel național,
cifre de piață de
peste 90 % pentru cea mai mare societate de comerț cu amănuntul se pot
găsi în LT, PL și în EE.
O pătrundere relativ mică pe piață pentru cea mai mare societate de
comerț cu amănuntul la nivel național (sub 30 %) poate fi
observată în DE, HU și IT. Consumatorii clasează piețele de
energie electrică și de gaze în
rândul piețelor
care funcționează
necorespunzător[30]. Ambele
piețe au un
punctaj mai mic decât media pentru posibilitatea de alegere, comparabilitate,
schimbarea furnizorilor și tarife, ceea ce sugerează că,
pe piață, consumatorii nu sunt participanți activi. În general, piețele de
energie electrică și gaze s-au îmbunătățit cel
mai semnificativ în BE, dar piața energiei electrice din EE și BG s-a
deteriorat cel mai mult. Introducerea unor sisteme de contorizare
inteligentă
va permite consumatorilor să obțină un feedback mai precis și mai
frecvent cu privire la consumul lor de energie, va reduce la minim erorile, va facilita
facturarea și schimbarea furnizorului și va reduce
infrastructura. 16 state membre au decis deja să introducă contorizarea inteligentă
a energiei electrice până cel târziu în 2020, ceea ce reprezintă aproximativ 84 %
din consumatorii din UE și o investiție de
aproximativ 35 de miliarde EUR. Pentru gaze, 7 state membre au decis deja să introducă
astfel de sisteme, ceea ce reprezintă aproximativ 30 % dintre utilizatori și o
investiție de
aproximativ 15 miliarde EUR. Pentru o punere în aplicare de succes, încrederea
consumatorilor este un element important, astfel cum a fost cazul în introducerea
unor astfel de sisteme în SE și FI. Trebuie acordată atenție preocupărilor
existente în materie de protecție a datelor și
securitate. Statele
membre ar trebui să elimine treptat reglementarea prețurilor
cu amănuntul.
O
astfel de reglementare are tendința de a descuraja intrarea pe piață a concurenților și realizarea
de investiții atât de
către nou veniți, cât și de către
operatorii existenți pe piață. În
absența
reglementării tarifelor cu amănuntul, o concurență mai
mare, acțiunea statelor membre pentru o transparență sporită pe piețele de energie
cu amănuntul și instrumente mai bune de informare pentru consumatori ar păstra
prețurile
sub control și ar abilita consumatorii să își exercite opțiunile și să
beneficieze de avantajele concurenței. Ca o consecință a
reglementării tarifelor cu amănuntul, calitatea serviciilor și
inovarea tind să scadă. Pe măsură ce prețurile
reglementate sunt eliminate treptat, trebuie consolidat sprijinul pentru
consumatorii vulnerabili, prin punerea în aplicare a unor măsuri de eficiență
energetică combinate cu măsuri de sprijin specifice (inclusiv, de exemplu, sprijin
financiar pentru a ajuta consumatorii vulnerabli să își
plătească facturile). S-au făcut pași în direcția bună în
țări precum AT, DE, NL, SE, unde sprijinul este legat de prețul de
piață al
energiei. BG, FR, HU, PL, RO au primit recomandări specifice fiecărei țări referitoare
la prețurile
reglementate în 2013. Pentru ca statele membre să atingă obiectivele
privind energia din surse regenerabile obligatorii pentru 2020 – în total, 20 %
din consumul final brut de energie trebuie să fie produs din surse regenerabile
de energie – sunt necesare, de asemenea, investiții semnificative în capacitatea de producție. În timp ce, în 2011, cele mai multe state membre și-au atins
deja obiectivul intermediar pentru 2011/2012 (cu excepția BE, FR, LV, MT, NL și UK), sunt necesare eforturi în continuare.
Pe termen scurt și mediu, sprijinul pentru tehnologiile din domeniul energiei
din surse regenerabile continuă să fie necesar, iar acesta ar trebui să fie acordat
în conformitate cu orientările privind cele mai bune practici emise de Comisie[31]. Mecanismele de remunerare a
capacității sunt uneori necesare pentru a asigura capacitatea continuă a
producției de energie, dată fiind creșterea ponderii energiei regenerabile (eoliană, solară). Cu toate
acestea, astfel de mecanisme ar putea denatura în mod semnificativ piața și, prin urmare, acestea trebuie să fie o opțiune de ultimă instanță, care să se aplice numai după utilizarea
deplină a măsurilor de răspuns la cerere, de eficiență energetică și de
cooperare transfrontalieră. Priorități de politică Având în vedere cele menționate anterior, statele membre ar trebui să se concentreze asupra
următoarelor priorități de bază: ·
să transpună complet și în timp util directivele privind cel de-al treilea pachet
energetic și să aplice în mod corespunzător regulamentele privind cel de-al
treilea pachet energetic; ·
să adopte și să aplice codurile de rețea pentru energie electrică și gaze,
care reglementează funcționarea cotidiană a
pieței în ceea ce privește
facilitarea comerțului și exploatarea rețelelor transfrontaliere; ·
să sporească capacitatea de interconectare cu țările vecine, în special prin aplicarea integrală a
regulamentului care conține orientări pentru infrastructura transeuropeană. În același timp, statele
membre ar trebui să adopte o perspectivă transfrontalieră mai amplă în abordarea
provocărilor în materie de securitate a aprovizionării; ·
să abiliteze consumatorii,
asigurându-se că aceștia au un acces mai bun la informații simple și transparente, sunt
mai în măsură să participe la piețe
deschise și pot să se folosească de datele de contorizare frecvente care vor
fi disponibile ca urmare a introducerii sistemelor de contorizare inteligentă; ·
să
elimine treptat prețurile reglementate,
asigurând în același timp protecția
consumatorilor vulnerabili. Sprijinul ar trebui să vizeze nevoile
specifice ale consumatorilor vulnerabili și, în același timp, să
nu afecteze în mod disproporționat concurența pe piețele de energie; ·
să
regândească intervenția statului în
conformitate cu cea mai bună practică identificată de Comisie[32] pentru evitarea subvențiilor, a
schemelor de sprijin, a taxelor sau impozitelor în sectorul energetic, care au
efecte de denaturare asupra funcționării pieței sau care
au un impact nenecesar și disproporționat asupra
caracterului accesibil al energiei pentru gospodării și pentru
întreprinderi.
2.5.
Piețele de transport
Performanța pieței și obstacolele în calea
integrării la nivelul UE Date fiind progresele limitate în ceea
ce privește integrarea serviciilor de transport, în 2013 Comisia a propus inițiative majore pentru sectorul feroviar și aerian[33]. Cu toate acestea, pentru
realizarea unei veritabile piețe interne a serviciilor de transport, este
necesară depunerea mai multor eforturi la nivelul statelor membre, întrucât
prioritățile naționale divergente și fragmentarea pieței
transporturilor continuă să afecteze în mod negativ calitatea serviciilor de
transport din Europa. Piața pentru serviciile de transport feroviar este percepută de către
consumatori ca fiind unul dintre cele mai puțin performante sectoare de servicii. În 2013, piața respectivă ocupă locul 25 din 31 în rândul piețelor de servicii. În ceea ce privește aspectele pozitive, funcționarea pieței s-a îmbunătățit ușor
din anul 2012, când aceasta s-a situat pe locul 27[34].
În timp ce piața pentru
serviciile de transport aerian este evaluată relativ bine în ansamblu, o
cincime din toate plângerile transfrontaliere sunt legate de transportul aerian
al pasagerilor sau al bagajelor[35]. În ceea ce privește criteriile
de referință privind
aplicarea (a se vedea detalii în anexă), există un punctaj bun în sectorul
transporturilor, unde, în cele din urmă, toate statele membre au transpus
toate cele șapte directive conexe. Cu toate acestea,
există în continuare dificultăți în ceea ce
privește transpunerea adecvată și punerea în
aplicare a principalelor acte legislative în domeniu. În
consecință, există 20 de proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor,
în curs de derulare, pentru neconformitate cu legislația
privind transporturile, împotriva a 14 state membre. Analizând modurile de transport
specifice, blocajele în calea integrării în sectorul serviciilor
feroviare sunt cele mai persistente. Accesul pe piață continuă să fie o problemă majoră, în pofida deschiderii spre
concurență a serviciilor de transport feroviar de marfă în 2007 și a serviciilor de transport internațional de călători în 2010. Mai multe state membre mențin un monopol legal pe piața transportului intern de călători (FI,
FR, ES, BE, NL[36]). Multe
alte state membre atribuie direct contracte de servicii publice fără a organiza
o licitație deschisă (BE, CZ, EL, ES, FR, IE, LU, RO, SI)[37]. În plus, în unele țări,
deschiderea de jure a pieței nu a schimbat situația, deoarece licitațiile
deschise pentru servicii publice nu au reușit să identifice entități nou intrate pe piață (BG, LT, LV, SK). Un alt obstacol în calea intrării unor
noi operatori și a furnizării eficiente a serviciilor de transport feroviar este independența insuficientă și lipsa de transparență financiară dintre administratorii de
infrastructură și
operatorii de servicii, ceea ce poate conduce la
comportamente discriminatorii și
denaturarea pieței. În 2013, existau 42 de proceduri în curs, de constatare a neîndeplinirii
obligațiilor (situația din iunie 2013), inițiate
aproape împotriva tuturor statelor membre cu privire la serviciile feroviare,
în timp ce o serie de plângeri au fost, de asemenea, depuse în temeiul normelor
în materie de concurență. Lipsa de progrese
în ceea ce privește crearea unor piețe feroviare deschise și competitive poate fi deosebit de dăunătoare pentru întreaga
economie europeană atunci când este vorba despre țări de tranzit și/sau
mari piețe cu un potențial
mai mare de intrare. Această preocupare este reflectată în recomandările
specifice fiecărei țări din 2013, prin care AT, DE, ES și FR au fost sfătuite să mărească concurența pe piața feroviară, în timp
ce BE, BG, IT, PL și RO au primit recomandarea
de a consolida rolul autorității
(autorităților) de reglementare. Aproximativ 40 % din mărfurile de
pe piața unică sunt transportate prin intermediul transportului maritim
pe distanțe scurte între porturi ale UE. Cu toate acestea, serviciile de
transport maritim între statele membre sunt reglementate de proceduri lente și rigide, ca urmare a faptului că se consideră că transportul
maritim depășește frontierele externe. Prin inițiativa „centura albastră”[38], Comisia Europeană urmărește să creeze o veritabilă piață unică a transportului maritim, încetând să mai supună mărfurile UE transportate între porturile
UE formalităților administrative care se aplică mărfurilor provenind din
porturi de peste mări, și prin proceduri
simplificate. Astfel se sporește
atractivitatea acestui mod de transport. Evoluțiile din sectorul aviației
demonstrează beneficiile potențiale
ale liberalizării pieței. Numărul de
pasageri care au zburat în interiorul UE a crescut constant începând din anii ’90,
în timp ce tarifele au fost reduse în mod semnificativ. Între 1995 și 2011, numărul de călător-kilometri parcurși cu avionul în UE a
crescut cu peste 66 %, iar transportul aerian reprezintă în prezent aproape
9 % din piața UE a transportului de călători. Cu toate acestea, spațiul aerian UE este încă fragmentat, ceea
ce conduce la costuri mai ridicate și pune operatorii UE într-o poziție dezavantajoasă față de concurenții lor străini. În acest context, beneficiile
operaționale care rezultă din punerea în aplicare a blocurilor funcționale ale spațiului
aerian și un administrator puternic al rețelei UE reprezintă elemente
necesare pentru continuarea integrării pieței. În plus, furnizarea de servicii
de navigație aeriană (FSNA) rămâne închisă concurenței și necesită îmbunătățiri
în ceea ce privește calitatea și
eficiența din punct de vedere al costurilor. În iunie 2013, Comisia
Europeană a prezentat propuneri pentru a accelera reforma sistemului european
de control al traficului aerian[39]. În ceea ce privește aplicarea legislației,
punerea în aplicare corectă a directivei privind taxele de aeroport continuă
să ridice probleme în mai multe state membre, fapt ilustrat mai ales de
cazurile privind taxele de aeroport discriminatorii. În 2012/2013, au fost inițiate
proceduri oficiale de investigare a ajutoarelor de stat, în special în DE, FR,
IT, dar și în RO,
PL, DK, SE, pentru a se asigura că finanțarea publică
acordată aeroporturilor și liniilor aeriene nu împiedică o
concurență loială
în sectorul aviației. De asemenea, deschiderea pieței s-a dovedit a avea succes în domeniul transportului rutier
internațional. Transportul rutier internațional de marfă a crescut cu 32 % în 2000-2011 și reprezintă aproape 33 % din volumul total de transporturi
de marfă. Cu toate acestea, echilibrul optim dintre cererea și oferta de transport este afectat de restricțiile persistente în ceea ce privește
prestarea temporară de servicii naționale de transport rutier de marfă și de restricțiile privind accesul permanent la piețele interne de transport rutier[40]. Piețele naționale de transport de mărfuri rămân protejate de concurența internațională[41]. Restricțiile operaționale și temporale privind cabotajul limitează libertatea
operatorilor de transport rutier de marfă de a oferi servicii. Ca urmare,
cabotajul rămâne un segment minor al pieței transportului rutier de marfă în UE (aproximativ 2 % din
toate volumele de transport). În plus, anumite state membre (FI, DK) au adoptat
măsuri suplimentare pentru a-și proteja piețele împotriva concurenței din
partea transportatorilor nerezidenți. Alte
state membre, cum ar fi ES, continuă să impună restricții privind stabilirea permanentă a întreprinderilor mici. În
această privință, Comisia se va concentra, de asemenea, asupra clarității
interpretării și aplicării mai uniforme a legislației existente în ceea ce
privește atât accesul pe piață, cât și standardele sociale. Eliminarea restricțiilor privind activitățile
operatorilor de transport de marfă din UE-12, pe de altă parte, a condus la o
creștere puternică a participării acestora la piața transportului rutier internațional de marfă (două treimi din volumele lor de transport se
efectuează la nivel internațional).
Statele membre trebuie să își intensifice
eforturile pentru a completa și a îmbunătăți conexiunile transfrontaliere și infrastructura pentru
transportul european de mărfuri și de călători. Acest
lucru ar putea fi realizat, în special, prin punerea în aplicare a unor noi
coridoare ale rețelei primare TEN-T, prin implementarea sistemelor de transport
inteligente (STI) și printr-o mai bună gestionare a congestionării traficului
în transporturile transfrontaliere[42]. În plus, taxele de infrastructură ar trebui să evite
discriminarea potențială a utilizatorilor ocazionali prin aplicarea de taxe pentru
infrastructură în funcție de distanța parcursă. Un astfel de sistem a fost utilizat până în prezent
doar în AT, CZ, DE, PL, SI, SK pentru taxarea vehiculelor grele de transport și în EL, ES, FR, IE, IT, PL,
PT pentru taxarea tuturor utilizatorilor drumurilor pe anumite sectoare ale rețelei rutiere[43]. Priorități de politică Având în vedere cele
menționate anterior, statele membre ar trebui să se concentreze asupra
următoarelor priorități de bază: ·
să asigure o transpunere în timp util și de înaltă calitate a acquis-ului în domeniul transporturilor, în special în sectorul feroviar; ·
să deschidă către concurență serviciile naționale de transport feroviar de călători și să asigure definirea și atribuirea corectă a contractelor de
servicii publice, în urma unei proceduri de licitație corecte, deschise și
transparente. Organizarea instituțională
ar trebui să garanteze independența
administratorului de infrastructură, pentru a permite concurența efectivă pe piețele
feroviare, asigurând și garantând accesul egal la infrastructură; ·
să elimine birocrația în porturi prin simplificarea formalităților vamale pentru transportul maritim
intra-UE și prin simplificarea formalităților vamale pentru navele care acostează în porturi din țări terțe; ·
să accelereze punerea în aplicare a cerului unic european (SES) (de exemplu, înregistrarea de progrese în defragmentarea rețelei
de gestionare a spațiului aerian prin
punerea în aplicare a unor blocuri de spații aeriene funcționale și prin îndeplinirea
obiectivelor de performanță
pentru perioada 2012-2014), pentru a îmbunătăți siguranța, capacitatea,
eficiența și impactul aviației
asupra mediului; ·
să reevalueze eventualele restricții naționale rămase privind accesul la piețele naționale de transport
rutier de marfă și de călători, în vederea
asigurării compatibilității depline a acestora cu legislația UE în vigoare
referitoare la libertatea transportatorilor rutieri străini de marfă și de călători de a desfășura anumite operațiuni
de cabotaj și de a se stabili în oricare stat membru; ·
să înlăture blocajele și să modernizeze infrastructura de transport prin completarea coridoarelor TEN-T, îmbunătățirea conexiunilor transfrontaliere, implementarea coerentă a sistemelor
de transport inteligente și prin
aplicarea de taxe nediscriminatorii în funcție de distanța
parcursă, evitându-se, în același
timp, investițiile în infrastructura de transport care nu este parte a unui
proiect de rețea coerent și care
riscă subutilizarea și o întreținere
costisitoare.
2.6. Piețele digitale
Performanța
pieței și obstacolele în calea integrării la nivelul UE
Mai mulți factori interdependenți
contribuie la funcționarea corespunzătoare a piețelor
digitale. Țările
avansate în comerțul
electronic prezintă, de regulă, un grad ridicat de intensitate a economiei
electronice. Cele care au obținut rezultate bune, cum ar fi SE,
DK și UK[44],
se bucură de niveluri înalte de penetrare a conexiunilor în bandă largă, de o utilizare
intensă a internetului și de cunoștințe temeinice de folosire a
internetului la nivelul populației. Încrederea în internet având
în vedere calitatea acestuia de canal de vânzări[45]
și sensibilizarea
cu privire la drepturile și obligațiile
online[46]
sunt, de asemenea, ridicate în aceste state membre. O corelare puternică între
vânzările online și PIB-ul pe cap de locuitor poate fi observată în SE și DK. Disponibilitatea infrastructurii de
bandă largă fixă, care este de o importanță
crucială pentru piețele digitale, a
înregistrat progrese moderate, dar constante. Cu toate
acestea, acoperirea telefoniei fixe în mediul rural continuă să se situeze sub 80 %
în zece state membre și rămâne o provocare în state membre
precum PL, SK, SI, LV și RO, fiind înregistrate unele progrese
în LT și CZ. În
timp ce mai mult de jumătate dintre gospodăriile din UE sunt acoperite de bandă
largă de mare viteză, IT, HR, EL, FR, IE și PL trebuie să
își
modernizeze rețelele pentru
a ține pasul[47]. Sectorul telefoniei mobile a beneficiat
în general de concurență și de o creștere continuă a utilizării serviciilor
mobile de bandă largă[48],
dar se confruntă cu dificultăți din cauza întârzierilor în eliberarea
spectrului de frecvențe. Gradul de acoperire a rețelelor de
acces mobil în bandă largă de a 4-a generație s-a triplat, ajungând la 26 %
în doar un an, dar creșterea continuă a benzii largi pe suport radio va
necesita noi investiții majore în rețele. Acest lucru este posibil numai dacă este disponibil un
spectru suficient. Cu toate acestea, mai mult de jumătate dintre statele membre
încă nu au pus la dispoziție banda de 800 MHz pentru comunicațiile pe
suport radio în bandă largă, fapt care urma să aibă loc până la 1 ianuarie 2013[49]. Rețeaua de
telefonie mobilă în comun, cu respectarea normelor în materie de concurență, poate
permite o mai bună utilizare a spectrului de frecvență deja
atribuit. De asemenea, este necesar să se elimine restricțiile
nejustificate la implementarea progresivă a rețelelor
de bandă largă pe suport radio. Diferențele de
preț între
statele membre rămân în general ridicate[50]
și au persistat
în timp[51].
Acest aspect, combinat cu obstacole de netrecut în calea schimbării operatorilor[52], evidențiază
necesitatea de a consolida piața unică de comunicații
electronice, unde independența și buna
gestionare a resurselor autorităților naționale
de reglementare și
punerea adecvată în aplicare a cadrului de reglementare sunt cruciale. Pachetul
legislativ recent propus pentru o piață unică a
comunicațiilor
electronice va reduce barierele rămase și va asigura
securitatea cadrului de reglementare,, necesară pentru investiții în
infrastructură. În cazul unor eșecuri ale pieței, va
fi totuși necesară menținerea sprijinului public direcționat,
inclusiv din fondurile structurale care, în unele state membre, au fost
subutilizate și/sau s-au
confruntat cu importante probleme de absorbție. În medie, pentru UE, comerțul
online continuă să crească pe piața internă,
precum și cel transfrontalier.
Acesta este însă în continuare un comerț desfășurat
predominant pe piața internă. Numărul
de persoane care au comandat sau au cumpărat de pe internet în ultimele 12 luni
a crescut la 45 % în 2012, de la 43 % în 2011 și 40 %
în 2010[53],
iar statele membre care au pornit de la un nivel deosebit de scăzut („țări care
au recuperat decalajele”) au evoluat foarte rapid. Cu toate acestea, multe
dintre state prezintă în continuare niveluri ale comerțului electronic național
mai mici decât media (rate de 25 % sau mai mici în HU, EE, HR, PT, CY, EL,
LT, IT, BG, RO). Comerțul
electronic transfrontalier este încă limitat, procentul persoanelor
din UE care fac achiziții din alte state membre ale UE fiind în
creștere, însă
doar marginal (de la 10 % la 11 %)[54].
Dacă directiva privind comerțul electronic este, în general,
bine pusă în aplicare, există în continuare probleme în unele state membre în
ceea ce privește cerințele
de autorizare prealabilă și punerea în aplicare a obligaților de
informare pentru comercianți. În plus, zonele care justifică
o atenție
sporită sunt disponibilitatea și securitatea plăților,
protecția
datelor cu caracter personal, livrarea bunurilor comandate, informațiile privind
contractele online și facilitatea accesului la mecanisme reparatorii,
precum și legislația
generală privind contractele și protecția
consumatorului. Costurile pentru ca întreprinderile și
consumatorii să se lanseze în economia online ar putea fi reduse suplimentar prin
strategii eficace în materie de securitate cibernetică, pe care, cu toate
acestea, doar jumătate dintre statele membre ale UE le-au pus în practică (AT,
CZ, EE, FI, FR, DE, HU, LT, LU, NL, PL, RO, SK, UK)[55], AT,
DE, DK, FI, FR, NL, SE și UK[56]
având capacități naționale
deosebit de bune. Tehnologiile
informației și comunicațiilor (TIC) pentru eficiența
sectorului public reprezintă o pârghie subestimată pentru consolidare fiscală și
reforme structurale favorabile creșterii economice,
mai
ales prin guvernare electronică, servicii bazate pe tehnologia „cloud
computing”[57],
e-sănătate și rețele de energie și de transport inteligente și
interoperabile, precum și prin deschiderea accesului la informațiile din
sectorul public. Începând cu anul trecut, se realizează progrese constante în
modernizarea sectorului public: 87 % din întreprinderi utilizează servicii
de guvernare electronică și mai multe state membre introduc
servicii online obligatorii. Proporția cetățenilor care
folosesc serviciile de guvernare electronică a crescut, de asemenea, în cursul
ultimului an la 44 % (ambele cu 3 puncte procentuale). IT, HR, BG, CY, CZ,
RO, PL și EL
beneficiază de o utilizare mai intensă. Deși
utilizarea instrumentelor electronice în domeniul achizițiilor
publice rămâne limitată, unele state membre au profitat de această oportunitate,
în special PT (obligativitatea depunerii electronice a documentațiilor pentru
majoritatea procedurilor), LT, IE, SE și UK. Utilizarea
facturării electronice este deja obligatorie pentru majoritatea autorităților
publice în DK și SE și ar
trebui să devină normă în întreaga UE. „Infrastructura
proprietății intelectuale”[58]
a UE trebuie să fie consolidată. Sectorul TIC, precum și sectoarele care aleg din ce în ce mai des internetul drept
canal de distribuție depind adesea foarte mult de
drepturile de proprietate intelectuală, care cresc gradul acestora de atractivitate pentru finanțare și asigură randamentul investițiilor. Sistemele de înregistrare pentru drepturile naționale trebuie să fie accesibile atât financiar, cât și fizic[59].
De asemenea, secțiuni
specializate în materie de proprietate intelectuală în cadrul instanțelor naționale pot accelera în mod substanțial procedurile și
îmbunătăți calitatea hotărârilor. Chiar și cele mai avansate rețele și
tehnologii nu își pot dezvolta integral potențialul
pentru creștere
economică și locuri
de muncă dacă întreprinderile și cetățenii nu
le utilizează pe deplin[60].
Potențialul
pentru creștere economică
și locuri
de muncă nu este în prezent valorificat, în special din cauza lipsei de
competențe TIC în
rândul forței de
muncă. Aproximativ 50 % din cetățenii UE
nu au competențe informatice sau acestea sunt de nivel scăzut[61]; cu toate acestea, se estimează că 90 % din totalul
locurilor de muncă vor necesita anumite cunoștințe de TIC până în 2015[62]. Competențele TIC trebuie să devină o parte a sistemului de
învățământ
general, la toate nivelurile. În plus, este necesară o interacțiune mai
puternică între educație și comunitățile de
afaceri, având în vedere lipsa actuală acută de profesioniști TIC[63]. Priorități de politică Pe baza celor menționate anterior, statele membre ar trebui să se concentreze asupra următoarelor priorități de bază: să asigure buna funcționare a piețelor de comunicații electronice prin consolidarea autorităților naționale de reglementare și prin punerea în aplicare a unui regulament care susține implementarea competitivă a serviciilor în bandă largă de mare viteză și cu sprijin public direcționat, acolo unde este cazul, în special prin utilizarea eficientă a fondurilor structurale și de investiții europene; să finalizeze alocarea benzilor de frecvențe de 800 MHz în cel mai scurt timp posibil și să aducă spectrul de frecvențe radio disponibil pentru serviciile de bandă largă pe suport radio la o valoare totală de cel puțin 1200 MHz, precum și să elimine barierele din calea implementării și a utilizării eficiente a rețelelor de bandă largă pe suport radio; să instituie condiții favorabile în diferitele domenii care afectează serviciile online, inclusiv prin punerea în aplicare în mod corect și în timp util a legislației relevante, de la comerțul electronic – ca element legislativ central pentru furnizarea de servicii online – la impozitare, de la livrarea coletelor la efectuarea plăților, de la legislația privind protecția consumatorului, cum ar fi directiva privind drepturile consumatorilor[64], la mecanismele de soluționare a litigiilor, cum ar fi legislația privind soluționarea alternativă a litigiilor și soluționarea online a litigiilor[65]; să sprijine utilizarea TIC și, în special, a internetului în bandă largă prin îmbunătățirea accesului la finanțarea conectivității și a utilizării pentru IMM-uri. De asemenea, statele membre ar trebui să investească în competențe TIC, în special cu ajutorul Fondului social european, printr-o integrare mai accentuată și mai bună a acestora în propriile sisteme de învățământ, prin promovarea parteneriatelor cu mediul de afaceri, atragerea mobilității transfrontaliere și adoptarea cadrului de competențe TIC; să adopte o strategie cuprinzătoare și actualizată cu privire la securitatea cibernetică și să desemneze o entitate pentru punerea în aplicare a acesteia și pentru cooperarea cu alte state membre; să crească disponibilitatea serviciilor publice online ușor de utilizat, inclusiv prin interconectare și infrastructuri transfrontaliere, să facă interoperabile achizițiile publice electronice și să le pună în aplicare la scară mai largă între diferitele niveluri ale administrației, precum și să promoveze utilizarea mai frecventă a facturării electronice. Statele membre ar trebui să promoveze servicii bazate pe „open cloud” pentru dezvoltarea infrastructurilor de servicii digitale și să stimuleze cererea. De asemenea, statele membre ar trebui să dezvolte soluții de e-sănătate interoperabile, inclusiv fișe medicale electronice și rețete electronice pentru creșterea eficienței asistenței medicale publice și a cercetărilor clinice, precum și să promoveze în continuare utilizarea TIC pentru rețele de energie și de transport inteligente interoperabile; fără a aduce atingere calității brevetelor și mărcilor acordate, statele membre ar trebui să aibă în vedere eventuale reduceri ale costurilor și ale întârzierilor medii pentru înregistrarea la nivel național a brevetelor și a mărcilor. Acestea ar trebui, de asemenea, să asigure înființarea unor camere specializate în domeniul proprietății intelectuale, care să dispună de resursele necesare. Partea II – Integrarea
pieței unice prin prisma integrării lanțului valoric Această parte prezintă o serie de
constatări orizontale privind integrarea pieței
unice, pe baza unei analize a lanțurilor valorice, și anume,
furnizarea și
cumpărarea de factori de producție. Un raport complet al analizei
poate fi consultat la următoarea adresă.
Consolidarea lanțurilor
de producție transfrontaliere
este un mijloc important de a stimula competitivitatea și creșterea[66], iar efectele
generale pe termen lung asupra ocupării forței de
muncă se estimează că vor fi, de asemenea, pozitive. În plus, consolidarea
integrării lanțului valoric
în cadrul UE poate contribui, de asemenea, la restabilirea balanțelor externe, întrucât
aceasta deschide piețele din statele membre cu excedente
externe. Analiza
arată că, în ansamblu, factorii transfrontalieri din producția UE,
atât intra-UE, cât și extra-UE, au crescut. Acest lucru dovedește
că ritmul integrării pieței unice a continuat. Cu toate
acestea, în pofida tendinței globale pozitive, există
diferențe
semnificative între statele membre[67].
Graficul 1. Importanța factorilor de producție trans-sectoriali în UE Etichetele sectorului sunt explicate în tabelul din anexa la raportul complet care se găsește la următoarea adresă. Cifrele reprezintă ratele factorilor de producție intra-UE (transfrontalieri și interni) în raport cu producția sectorului de destinație (în procente). De
asemenea, analiza sugerează complementaritatea comerțului
intra-UE și extra-UE
în ceea ce privește factorii de producție[68].
Acest
lucru arată că eforturile pentru a continua dezvoltarea pieței unice
și pentru
a favoriza acordurile de liber schimb cu economiile partenere din afara UE se
susțin
reciproc. De
asemenea, sectoarele serviciilor oferă cel mai important aport la activitățile
celorlalte sectoare, în special în industriile prelucrătoare. Prin urmare, piețele de
servicii care funcționează bine au efecte pozitive asupra industriilor
prelucrătoare în UE și invers, astfel
cum se arată în graficul 1. De
asemenea, analiza sugerează că, în vederea maximizării beneficiilor pieței unice,
statele membre ar trebui să-și concentreze eforturile de
reformare asupra reducerii barierelor comerciale în sectoare care sunt
relativ mari, dar care nu sunt încă foarte bine integrate. Acest lucru este
valabil, în special, pentru sectoarele în care integrarea extra-UE este ridicată
comparativ cu integrarea intra-UE, întrucât aceasta poate indica faptul că este
subexploatată capacitatea pentru cooperarea intra-UE și, prin
urmare, poate sugera că rămân încă bariere importante. Graficul 2. Cele mai puternice legături de producție intra-UE (naționale și transfrontaliere) între sectoare Grosimea unei săgeți corespunde mărimii coeficientului: aportul unui sector către altul ca % din media producției din ambele sectoare. Coeficienții respectivi sunt afișați la mijlocul fiecărei săgeți. Etichetele sectorului sunt explicate la următoarea adresă. Din
această perspectivă (și anume, cu axare pe fluxurile comerciale în cadrul lanțurilor
de valori), se pare că există posibilitatea continuării reducerii barierelor pentru
serviciile necomerciale[69],
activitățile imobiliare și comerțul cu amănuntul[70]. În
plus, o creștere
economică mai mare s-ar putea obține dacă statele membre ar urma să pună în
aplicare politici de îmbunătățire a
productivității în sectoarele deja puternic integrate. Astfel
de reforme sunt susceptibile să conducă la efecte de contagiune privind
productivitatea în sectoarele partenere, în special în cazul în care legăturile
între sectoare sunt puternice. Astfel cum se arată în graficul 2, în cadrul
serviciilor, închirierea de mașini și
echipamente și alte
activități economice
prezintă cele mai puternice legături cu cel mai mare număr de sectoare
partenere. Industriile prelucrătoare au avut cele mai puternice legături cu
închirierea și alte
activități economice,
precum și cu
comerțul cu
ridicata și cu
amănuntul, în ceea ce privește factorii de producție, și cu
construcțiile, în
ceea ce privește producția. Sectorul transporturilor prezintă
cele mai puternice legături cu piețele cu ridicata. Anexă [1] Documentul ocazional 129 al Comisiei Europene „Funcționarea pieței în
industriile de rețea – Comunicații electronice, energie și transporturi”,
februarie 2013. [2] Toate
activitățile legate de crearea și funcționarea rețelelor de acces la internet,
precum și serviciile oferite pe internet (telecomunicații IP, producerea și
întreținerea materialului informatic destinat internetului, activități de
servicii bazate pe internet și toate activitățile care utilizează ca suport
internetul, de la comerțul electronic până la publicitatea online). [3] „Internet
matters, the net’s sweeping impact on growth, jobs, and prosperity” (Internetul
contează: impactul covârșitor al rețelei asupra ocupării forței de muncă, creșterii
economice și prosperității), McKinsey Global Institute, mai 2011, care
analizează țările respective, precum și Brazilia, China și India. [4] Comunicarea Comisiei Europene „O guvernanță mai bună pentru piața
unică”, COM(2012) 259 final, iunie 2012. [5] Integrarea comercială este dată de media importurilor și exporturilor de bunuri și servicii împărțită la PIB. [6]
Cf. studiul de monitorizare a piețelor de consum pentru
anul 2013 comandat de DG SANCO și care urmează a fi utilizat în viitorul tablou
de bord al piețelor de consum, a zecea ediție, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [7] Documentul 456 în domeniul economiei al Comisiei Europene: „Impactul
economic al Directivei privind serviciile: o primă evaluare în urma punerii în
aplicare”, iunie 2012. [8] Comunicarea
Comisiei Europene pe tema implementării Directivei privind serviciile
„Parteneriat pentru o nouă creștere a serviciilor 2012-2015”, COM (2012) 261
final, iunie 2012. [9] Comunicarea Comisiei cu privire la evaluarea reglementărilor naționale
privind accesul la profesii, COM(2013) 676 final, octombrie 2013 și documentul
de lucru al serviciilor Comisiei privind constatările
evaluării inter pares privind forma juridică, acționariatul și
cerințele în materie de tarife în temeiul Directivei privind serviciile, SWD(2013)
402 final, octombrie 2013. [10]
http://ec.europa.eu/internal_market/qualifications/policy_developments/index_en.htm#maincontentSec1. [11] Comunicarea Comisiei „Instituirea unui plan european de acțiune în
domeniul comerțului cu amănuntul”, COM(2013) 36 final, ianuarie 2013. [12] Aspectele
legate de achiziții electronice sunt tratate în secțiunea „Piețe digitale”. [13] Valoarea contractelor atribuite pentru colectarea
și tratarea deșeurilor
a fost de 12 674 de milioane EUR în 2010, reprezentând 10 % din
totalul cifrei de afaceri a acestui sector în același an sau aproximativ o treime din cheltuielile publice pentru bunuri,
lucrări și servicii de gestionare a
deșeurilor. Valoarea din anunțurile de atribuire a contractelor pentru
hardware, software sau servicii TIC în UE-27 în 2010 a fost de 22 483 de milioane
EUR. Pentru mai multe informații, vă
rugăm să consultați documentul „Analiza sectorului achizițiilor publice, criteriile de selecție a sectoarelor și analiza
inițială a două sectoare: contractele
pentru colectarea și tratarea deșeurilor și contractele TIC”, 25 iunie 2013. [14] http://www.ecb.europa.eu/stats/money/surveys/sme/html/index.en.html. [15] Piețe pentru împrumuturi, credite și carduri de credite; conturi
bancare, credite ipotecare, produse de investiții, pensii private și titluri
de valoare și fonduri de pensii
individuale. [16] Studiul
de monitorizare a piețelor de consum pentru anul 2013 comandat de DG SANCO și
care urmează a fi utilizat în viitorul tablou de bord al piețelor de consum, a
zecea ediție,
http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. Evaluarea se referă la indicele de performanță a pieței
(IPP), care este un indice compozit care include evaluările consumatorilor în
ceea ce privește comparabilitatea, încrederea, problemele și
plângerile și satisfacția pe piețe specifice. [17] Serviciile Comisiei au primit informații confidențiale de la autoritățile naționale de supraveghere cu privire la
măsurile prudențiale luate în diferite state membre pentru a aborda
preocupările privind stabilitatea financiară, care pot avea efecte restrictive. [18] Directiva 2013/36/UE din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la
activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor
de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE
și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE, precum și Regulamentul
(UE) nr. 575/2013 din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru
instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a
Regulamentului (UE) nr. 648/2012. [19] Incluzând, în special, mecanismul unic de rezoluție cu un fond unic de
rezoluție și directiva privind redresarea și rezoluția bancară. [20] http://www.ecb.europa.eu/press/pr/date/2013/html/pr131023.en.html. [21] Directiva 2011/61/UE din 8 iunie 2011 privind administratorii
fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2003/41/CE
și 2009/65/CE și a Regulamentelor (CE) nr. 1060/2009 și (UE) nr. 1095/2010. [22] Regulamentul (UE) nr. 260/2012 din 14 martie 2012 de stabilire a
cerințelor tehnice și comerciale aplicabile operațiunilor de transfer de credit
și de debitare directă în euro și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 924/2009. [23] La
nivelul UE, Comisia a lansat în 2011 un plan de acțiune
privind accesul la finanțare pentru IMM-uri, iar în martie
2013 a fost
lansată,
de asemenea,
o
consultare publică cu privire la finanțarea pe termen
lung, inclusiv accesul la finanțare pentru IMM-uri; au fost deja
adoptate și la 22
iulie 2013 au intrat în vigoare două regulamente de înființare a
unui pașaport
european pentru fonduri de investiții care vizează IMM-urile
necotate la bursă și întreprinderile sociale. Comisia
Europeană și BEI
cooperează strâns pentru a dezvolta o inițiativă de
extindere a instrumentelor de partajare a riscurilor între Comisia Europeană,
BEI și FEI,
precum și, cu sprijinul fondurilor ESI, pentru a impulsiona investițiile în
IMM-uri de pe piața de
capital din sectorul privat. Inițiativa privind IMM-urile a fost
aprobată de Consiliul European din octombrie și este
în prezent în curs de examinare de către Parlamentul European. Sprijinul pentru
IMM-uri, inclusiv prin intermediul instrumentelor financiare, se ridică în
prezent la aproape 70 de miliarde EUR din FEDR și FSE
prin intermediul politicii de coeziune și va continua să
fie o prioritate-cheie pentru fondurile europene structurale și de
investiții în
perioada 2014-2020. [24] Directiva 2012/17/UE din 13 iunie 2012 de modificare a Directivei
89/666/CEE a Consiliului și a Directivelor 2005/56/CE și 2009/101/CE ale
Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce privește interconectarea
registrelor centrale, ale comerțului și ale societăților. [25]Aceasta urmează proiectul pilot cu un grup de state membre și
propunerea Comisiei de modificare a Regulamentului privind procedurile de
insolvență – pentru mai multe detalii, a se vedea Propunerea de Regulament de
modificare a Regulamentului (CE) nr. 1346/2000 al Consiliului privind
procedurile de insolvență, COM(2012) 744 final, decembrie 2012. [26] Comunicarea „O nouă abordare europeană privind eșecul în afaceri și
insolvența”, COM(2012) 742, decembrie 2012. [27] Regulamentul (UE) nr. 345/2013 din 17 aprilie 2013 privind fondurile
europene cu capital de risc. [28] Regulamentul (UE) nr. 346/2013 din 17 aprilie 2013 privind fondurile
europene de antreprenoriat social. [29] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Electricity_market_indicators.
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/statistics_explained/index.php/Natural_gas_market_indicators. [30] Studiul
de monitorizare a piețelor de consum pentru anul 2013 comandat de DG SANCO și
care urmează a fi utilizat în viitorul tablou de bord al piețelor de consum, a
zecea ediție, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [31] Document
de lucru al serviciilor Comisiei „Orientările Comisiei Europene pentru
conceperea schemelor de sprijin a energiei din surse regenerabile”, http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_swd04_en.pdf. [32] Comunicarea
Comisiei Europene privind „Realizarea pieței interne a energiei electrice și
valorificarea la maxim a intervenției publice”, http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/doc/com_2013_public_intervention_en.pdf. [33] Al patrulea pachet feroviar (ianuarie 2013), Cerul unic european 2+
(iunie 2013), Consultare asupra proiectului de orientări privind ajutorul de
stat pentru aeroporturi și companii aeriene (iulie 2013). [34] Studiul
de monitorizare a piețelor de consum pentru anul 2013 comandat de DG SANCO și
care urmează a fi utilizat în viitorul tablou de bord al piețelor de consum, a
zecea ediție, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/consumer_market_monitoring_survey_en.htm. [35] Înregistrate de Rețeaua Centrelor Europene ale Consumatorilor în 2012,
(http://ec.europa.eu/consumers/ecc/ecc_key_statistics_en.htm). [36] Contractele licitate sau accesul liber la
servicii comerciale reprezintă sub 5 % din totalul
pieței. [37] Contractele licitate sau accesul liber la
servicii comerciale reprezintă sub 5 % din totalul
pieței. [38]
Comunicarea Comisiei „Centura albastră, un spațiu unic de transport maritim”,
COM(2013), 8 iulie 2013. [39] http://ec.europa.eu/transport/modes/air/single_european_sky/ses2plus_en.htm. [40] Deși condițiile de
înființare sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1071/2009,
regulamentul permite, de asemenea, statelor membre să impună cerințe
suplimentare pentru înființarea unei întreprinderi de transport rutier de
marfă. [41] Operațiunile de transport rutier intern efectuate de transportatorii
din alte state membre, cunoscute, de asemenea, sub denumirea de cabotaj, sunt
limitate la trei operațiuni în cele șapte zile care urmează unui transport
internațional în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1072/2009. [42] În
această privință, Comisia a propus, iar co-legiuitorii au aprobat, două acte
legislative majore, Regulamentul TEN-T și Regulamentul privind mecanismul
Conectarea Europei, care urmăresc realizarea unei rețele de transport
pan-europene complet funcționale – coloana vertebrală a pieței unice. [43] CE Delft et al. (2012), „An inventory of measures for
internalising external costs in transport” (Inventar al măsurilor de
internalizare a costurilor interne în sectorul transporturilor). [44] În aceste state membre, 74 %, 73 % și, respectiv, 73 %
din cetățeni au făcut achiziții online cel puțin o dată în 2012 (sursa:
Eurostat). [45] În DK, UK și SE, 80 %, 75 % și, respectiv, 71 % din
respondenții la sondaje recente au declarat că au încredere în vânzările pe
internet de la comercianții cu amănuntul locali, comparativ cu media UE, care
este de 59 %. [46] http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_358_en.pdf. [47] Pentru datele de piață din această secțiune vă rugăm să consultați, în special, tabloul de bord al Agendei
digitale la:
https://ec.europa.eu/digital-agenda/sites/digital-agenda/files/DAE %20SCOREBOARD %202013 %20- %20SWD %202013 %20217 %20FINAL.pdf. [48] Utilizarea serviciilor mobile de bandă largă a crescut cu încă 11
puncte procentuale din ianuarie 2012 până în ianuarie 2013. [49] Între iulie și octombrie 2013,
Comisia a acordat derogări (noi termene) pentru unsprezece state membre (AT,
CY, FI, EL, HU, LV, LT, MT, PL, RO și ES). În țări precum BE, EE, SI și SK,
disponibilitatea a fost afectată de întârzieri administrative. [50] De exemplu, există o diferență de șapte ori în ceea ce privește prețul mediu pe minut pentru apelurile mobile naționale între statele membre cele mai scumpe (NL) și cele mai puțin scumpe (LT). [51] Pentru o prezentare completă a evoluției în timp a disparităților legate sau nu de prețuri pe piețele de telefonie fixă și mobilă, vă rugăm să consultați Documentul ocazional 129 privind economia europeană: „Funcționarea pieței în industriile de rețea –
comunicații electronice, energie și transport” (februarie 2013). [52] Studiul pieței de consum
privind funcționarea pieței pentru accesul și furnizarea de internet din
perspectiva consumatorului (2012) – realizat în numele Comisiei Europene de
Civic Consulting. http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/market_studies/internet_services_provision_study_en.htm. [53] Eurostat – Studiu la nivel comunitar privind
utilizarea TIC în gospodării și de către persoanele fizice – Agenda digitală
pentru Europa privind indicatorii–cheie de performanță. [54] Eurostat – Studiu la nivel comunitar privind
utilizarea TIC în gospodării și de către persoanele fizice – Agenda digitală
pentru Europa privind indicatorii-cheie de performanță. [55] Cartografierea strategiilor naționale în materie de securitate
cibernetică mondială realizată de ENISA, aprilie 2013. [56] Raport de evaluare a impactului care însoțește propunerea de directivă
privind măsurile pentru asigurarea unui nivel ridicat de securitate a rețelelor
și a informațiilor în întreaga Uniune, SWD(2013) 32 final, februarie 2013. [57] A se vedea strategia de cloud computing a Comisiei, COM(2012) 529
final, septembrie 2012. [58] Include sistemele UE și naționale de recunoaștere, înregistrare, exploatare și asigurare a respectării drepturilor de proprietate intelectuală. [59] De exemplu, cheltuielile legate de
solicitarea și înregistrarea unei mărci în trei categorii
variază în UE, de la 78 EUR în CY la 419 EUR în SE. [60] În această privință, un european din cinci nu a utilizat niciodată internetul, iar ratele
de neutilizare sunt de peste 40 % în unele state membre. [61] Eurostat,
pe baza unui eșantion
reprezentativ din rândul populației adulte a UE (cu vârste cuprinse între 16 și 74 de
ani). Diferențele între țări sunt considerabile: de la 26 % la 79 % de
persoane neavând competențe sau având competențe reduse. [62] Cartea albă a IDC „Post criză: competențele informatice sunt necesare pentru a favoriza
societatea de inovare a Europei” (noiembrie 2009). [63] Între 2011 și 2012, au fost
create peste 100 000 de locuri de muncă în ingineria informatică. Combinat
cu stagnarea numărului de absolvenți de
TIC, rezultatul este o creștere a
penuriei pe piața forței de muncă. [64] Directiva 2011/83/UE din
25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de modificare a Directivei 93/13/CEE
a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE
a Consiliului și a Directivei 97/7/CE. [65] Directiva 2013/11/UE din
21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE,
precum și Regulamentul (UE) nr. 524/2013 din 21 mai 2013 privind soluționarea
online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE)
nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE. [66] A se vedea capitolul 2 la: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/industrial-competitiveness/competitiveness-analysis/european-competitiveness-report/comprep2012_en.htm. [67] Pentru o analiză specifică fiecărei țări cu privire la situația
modificărilor intensității de integrare, a se vedea raportul complet la
următoarea adresă: [68] Ponderea medie în producție pentru perioada 2006-2009 a factorilor de
producție intra-UE de origine străină a fost corelată pozitiv cu ponderea medie
a factorilor de producție extra-UE în toate statele membre. [69] Administrație publică, apărare, educație și asistență medicală. [70] Analiza ia în considerare integrarea extra-UE a serviciilor ca valoare
de referință. Cu toate acestea, în cadrul evaluării privind integrarea la nivel
general a piețelor de servicii în UE, alte canale de integrare în afara domeniului
acestui capitol (în special, prestarea de servicii prin înființare de
întreprinderi) ar trebui să fie luate în considerare pentru completarea
constatărilor.