Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programului național de reformă al Italiei pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al Italiei pentru perioada 2012-2017 /* COM/2013/0362 final - 2013/ () */
. Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programului național de
reformă al Italiei pentru 2013
și care include un aviz al Consiliului privind Programul de stabilitate al
Italiei pentru perioada 2012-2017 CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2)
și articolul 148 alineatul (4), având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97
al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii
pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor
economice[1],
în special articolul 5 alineatul (2), având în vedere Regulamentul (UE) nr.
1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie
2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6
alineatul (1), având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3], având în vedere rezoluțiile Parlamentului
European[4], având în vedere concluziile Consiliului
European, având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea
forței de muncă, după consultarea Comitetului economic
și financiar, întrucât: (1) La 26 martie 2010, Consiliul
European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă,
Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a
politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt
necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de
creștere durabilă și de competitivitate al Europei. (2) La 13 iulie 2010, Consiliul a
adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările
generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii
(2010-2014), iar la 21 octombrie 2010, Consiliul a adoptat o decizie
privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de
muncă ale statelor membre[5],
care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre
au fost invitate să țină seama de orientările integrate în
cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă
existente la nivel național. (3) La 29 iunie 2012, șefii
de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere
economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru
coerent de acțiune atât la nivel național, cât și la nivelul UE
și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile,
instrumentele și politicile existente. Aceștia au stabilit
acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre,
exprimându-și în special angajamentul deplin față de
îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de
punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei
țări. (4) La 6 iulie 2012,
Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de
reformă al Italiei pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la
Programul actualizat de stabilitate al Italiei pentru perioada 2011-2015. (5) La 28 noiembrie 2012, Comisia
a adoptat analiza anuală a creșterii[6],
care marchează începutul semestrului european 2013 pentru coordonarea
politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul
Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[7], în care a identificat Italia
ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un
bilanț aprofundat. (6) La 14 martie 2013, Consiliul
European a aprobat prioritățile pentru asigurarea
stabilității financiare, a consolidării finanțelor publice
și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul
European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea
finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil
creșterii, să se restabilească condițiile normale de
creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică
și competitivitatea, să se combată șomajul și
consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze
administrația publică. (7) La 10 aprilie 2013, Comisia a
publicat rezultatele bilanțului său aprofundat[8] privind Italia, în temeiul
articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Din analiza Comisiei reiese
că Italia se confruntă cu dezechilibre macroeconomice, care
necesită adoptarea unor măsuri de politică ferme. Printre
principalele dezechilibre macroeconomice cu care încă se confruntă
Italia se numără în special scăderea competitivității
pe plan extern, precum și nivelul ridicat al datoriilor publice în
contextul unei creșteri modeste prelungite. (8) La 11 aprilie 2013, Italia
și-a prezentat Programul de stabilitate din 2013 pentru perioada 2012-2017
și Programul național de reformă pentru 2013. După ce au
fost prezentate cele două programe, noul guvern, desemnat la 28 aprilie,
și-a declarat intenția de a consolida agenda de reforme structurale,
confirmând obiectivele bugetare prezentate în Programul de stabilitate. La 17
mai, a fost adoptat un decret-lege care cuprinde noi dispoziții privind
impozitele pe bunuri imobile și extinderea schemei de suplimentare a
salariilor pentru lucrătorii angajați sub nivelul lor de
competență. Pentru a se ține seama de legăturile dintre
ele, cele două programe și noile măsuri adoptate de guvern au
fost evaluate în același timp. (9) Pe baza evaluării, în
temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de
stabilitate pentru perioada 2013-2017, Consiliul consideră că
scenariul macroeconomic care stă la baza proiecțiilor bugetare din
program este optimist pentru 2014, în comparație cu previziunile Comisiei
din primăvara anului 2013. Acesta este plauzibil începând din 2015, dar
numai în condițiile implementării integrale a reformelor structurale
adoptate, ceea ce constituie în continuare o provocare. Strategia bugetară
prezentată în program a fost confirmată de noul guvern și
aprobată de parlament. Aceasta își propune să mențină
deficitul sub pragul de 3 % din PIB pe durata programului, să
îndeplinească obiectivul pe termen mediu în 2013 și să asigure o
traiectorie descendentă a ponderii datoriei în PIB începând cu 2014.
Programul confirmă obiectivul pe termen mediu de a avea o poziție
bugetară echilibrată în termeni structurali, care este în
conformitate cu Pactul de stabilitate și de creștere. Deficitul a
fost adus la 3 % din PIB în 2012 și, conform previziunilor de
primăvară ale Comisiei, publicate la 3 mai 2013, este de
așteptat să rămână sub valoarea de referință în
perioada 2013-2014. Se consideră că, dacă sunt puse în aplicare
în mod coerent, dispozițiile adoptate de guvernul italian la 17 mai pot
avea un impact semnificativ asupra deficitului. După ce s-a înregistrat o
îmbunătățire cu 2,7 puncte procentuale din PIB, calculată
cumulat pentru perioada 2009 - 2012, și în ipoteza în care politicile nu
se modifică, se prevede o îmbunătățire cu încă un
punct procentual a soldului structural ca procentaj din PIB în 2013, soldul
ajungând la -0,5 %, apoi deteriorându-se ușor în 2014. Soldul primar
structural ar urma să atingă 5 % din PIB în 2014. Ajustarea
structurală prevăzută pentru 2013 este adecvată, având în
vedere o analiză a cheltuielilor fără măsurile
discreționare privind veniturile, în timp ce pentru 2014 aceasta
indică o deviere de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii
obiectivului pe termen mediu. Programul preconizează că rata datoriei
publice va atinge un nivel maxim în 2013, după care va începe să
scadă, datorită veniturilor din privatizare prevăzute care se
ridică anual la 1 punct procentual din PIB. În cadrul previziunilor
însă, ponderea datoriei în PIB este în continuă creștere, una
dintre cauze fiind plata datoriilor comerciale, care contribuie cu aproximativ
2,5 puncte procentuale în perioada 2013-2014, însă veniturile din
privatizare nu sunt incluse, întrucât detaliile nu au fost încă
specificate. Începând cu 2013, Italia se află în perioada de
tranziție de trei ani în ceea ce privește respectarea criteriului
datoriei, traiectoria datoriei din Programul de stabilitate asigurând
înregistrarea unor progrese suficiente în vederea respectării acestui criteriu.
Cu toate acestea, deficitul și previziunile din program referitoare la
nivelul datoriei se bazează pe punerea în aplicare deplină a
măsurilor bugetare și a reformelor structurale adoptate, care sunt
esențiale pentru a instaura încrederea pieței și a stimula
creșterea și ocuparea forței de muncă. (10) S-au adoptat reforme
importante pentru a promova sustenabilitatea finanțelor publice și
pentru a stimula creșterea, însă implementarea completă a
acestora rămâne o provocare, fiind necesare acțiuni suplimentare. Mai
multe propuneri de măsuri esențiale nu au fost încă aprobate sau
necesită încă adoptarea unor acte legislative și există
riscul ca aplicarea lor efectivă să nu fie asigurată în mod
sistematic la toate nivelurile de guvernare. Eficiența administrației
publice în ceea ce privește cadrul de reglementare și procedural,
calitatea guvernării și capacitatea administrativă continuă
să fie afectată de deficiențe semnificative care, la rândul lor,
afectează punerea în aplicare a reformelor și mediul de afaceri. (11) Pentru îmbunătățirea
mediului de afaceri trebuie finalizată reforma sistemului de justiție
civilă, prin punerea cât mai rapidă în aplicare a revizuirii
organizării instanțelor și prin reducerea duratei excesive a tratării
cauzelor, a numărului de cauze nesoluționate și a nivelului
ridicat de litigii. Din hotărârea Curții Constituționale din
octombrie 2012 privind medierea reiese necesitatea unor acțiuni menite
să promoveze utilizarea unor mecanisme extrajudiciare de soluționare
a litigiilor. Corupția, ale cărei costuri sunt estimate la 4 %
din PIB, reprezintă un motiv serios de îngrijorare, întrucât
subminează grav potențialul de redresare economică. Legea
anticorupție din noiembrie 2012 necesită acțiuni
subsecvente, eficacitatea măsurilor de combatere a corupției putând
fi îmbunătățită în continuare, în special în ceea ce
privește termenele de prescripție, care în prezent sunt scurte. (12) Strategia ambițioasă
de consolidare a finanțelor publice adoptată până în prezent a
fost însoțită de introducerea în Constituție a regulii
echilibrului bugetar în aprilie 2012 și de măsuri de
îmbunătățire a eficienței și a calității
cheltuielilor publice. Totuși, din cauza lacunelor legate de punerea în
aplicare, acțiunile întreprinse nu au fost pe deplin eficace, în special
în ceea ce privește eficiența ocupării forței de muncă
în sectorul public și reducerea numărului de provincii. Planul de
acțiune pentru coeziune a permis o intensificare a absorbției
fondurilor structurale (aproximativ 12,1 miliarde EUR în trei etape
consecutive). Cu toate acestea, măsurile de ameliorare a nivelului global
de gestionare a fondurilor sunt în continuare lipsite de ambiție, în
special în sudul Italiei, suscitând serioase preocupări în ceea ce
privește perioada de programare 2014-2020. Există astfel o marjă
considerabilă pentru îmbunătățirea eficienței
cheltuielilor publice. (13) În mod tradițional,
băncile joacă un rol esențial în sprijinirea
activității economice din Italia, în special datorită
împrumuturilor acordate întreprinderilor mici, însă capacitatea
băncilor de a-și asuma acest rol a scăzut din cauza recesiunii
economice prelungite. A crescut riscul de credit, iar creditele neperformante
s-au acumulat, ceea ce a contribuit la o reducere a împrumuturilor și la
scăderea drastică a rentabilității băncilor. Ca
răspuns, Banca Italiei efectuează inspecții la fața locului
pentru a verifica dacă este adecvată constituirea de provizioane
pentru împrumuturi neperformante. Anumite caracteristici ale guvernanței
corporative din băncile italiene pot limita eficacitatea
activității lor de intermediere financiară. Au fost adoptate
măsuri pentru a încuraja utilizarea canalelor de finanțare nebancare,
în special finanțarea prin capitaluri proprii, și pentru a promova
capacitatea de inovare, dar domeniul lor de aplicare este în continuare limitat
și acestea nu au fost încă puse în aplicare pe deplin. Transpunerea
Directivei UE privind întârzierea plăților în cadrul
tranzacțiilor comerciale și planul de decontare a datoriilor comerciale
acumulate vor contribui la îmbunătățirea lichidității
întreprinderilor. (14) În iunie 2012 s-a adoptat o
amplă reformă a pieței forței de muncă, care
abordează rigiditățile și segmentarea acestei piețe.
Reforma trebuie completată prin adoptarea celorlalte acte legislative de punere
în aplicare, iar aplicarea concretă pe teren trebuie atent
monitorizată. În plus, serviciile publice de ocupare a forței de
muncă nu au fost încă integrate cu administrația
responsabilă cu alocațiile de șomaj pentru a sprijini punerea în
aplicare a unor strategii eficiente de activare. În urma unor acorduri
succesive încheiate în perioada 2011-2013, partenerii sociali au convenit
asupra unui nou cadru de stabilire a salariilor, care este susținut de
stimulente fiscale pentru a încuraja o mai bună aliniere a salariilor la
productivitate și la condițiile pieței forței de muncă
locale. Acest cadru ar trebui pus în aplicare în mod efectiv și adaptat
progresiv pe baza monitorizării rezultatelor. (15) Rata șomajului în rândul
tinerilor și proporția tinerilor care nu au un loc de muncă, nu
sunt înscriși în sistemul de învățământ și nici nu
urmează cursuri de formare profesională a continuat să
crească, ajungând la 37 %, respectiv 21,1 %, până la sfârșitul
anului 2012. Numărul absolvenților de învățământ
terțiar și rata de ocupare a forței de muncă în rândul
tinerilor absolvenți de învățământ terțiar sunt cele
mai scăzute din UE, ceea ce indică faptul că tinerii
absolvenți dobândesc competențe care sunt puțin relevante pentru
piața forței de muncă. Deși în ușoară scădere,
rata părăsirii timpurii a școlii rămâne ridicată.
Acest fapt ridică semne de întrebare în ceea ce privește
performanța sistemului de învățământ. Unul din
elementele-cheie este profesia de cadru didactic, care este în prezent
caracterizată de un parcurs profesional prestabilit și oferă
perspective limitate în ceea ce privește dezvoltarea profesională.
Participarea femeilor la piața forței de muncă este în
continuare redusă, iar diferența dintre femei și
bărbați în ceea ce privește încadrarea în muncă este una
dintre cele mai mari din UE. Riscul de sărăcie, de excluziune
socială și în special riscul legat de starea materială extrem de
precară sunt în mod clar în creștere, în timp ce sistemul de
protecție socială se confruntă cu tot mai multe
dificultăți în ceea ce privește nevoile sociale, întrucât
predomină cheltuielile legate de pensii, iar transferurile sociale, cu
excepția pensiilor, nu sunt suficient orientate către combaterea
sărăciei și către promovarea incluziunii sociale. (16) Structura sistemului fiscal,
care este în continuare complexă, afectează puternic piața
forței de muncă și piața capitalului. După eforturile
depuse în perioada 2010-2011, măsurile suplimentare adoptate în vederea
transferului sarcinii fiscale de la factorii de producție la consum,
proprietate și mediu au fost mai limitate. Sunt încă necesare
acțiuni prin care să se simplifice sistemul fiscal, să se
raționalizeze cheltuielile fiscale, să se alinieze baza de impozitare
a proprietăților la valorile de piață, să se asigure o
mai bună respectare a normelor și să se descurajeze frauda. În
așteptarea unei revizuiri a valorilor cadastrale, propunerea de
reformă privind impozitarea bunurilor imobile va avea ca obiectiv
îmbunătățirea echității, în limitele strategiei
bugetare prezentate în Programul de stabilitate. Reducerea economiei subterane
și a muncii fără forme legale poate să aducă beneficii
finanțelor publice și să aibă efecte pozitive asupra
capitalurilor proprii. Este posibil ca pentru revizuirea scutirilor de TVA sau
a cotelor reduse de TVA și pentru revizuirea cheltuielilor fiscale directe
să fie necesară o ajustare a transferurilor sociale pentru a se
limita la minimum efectele distributive. (17) S-au depus eforturi
semnificative pentru a se liberaliza sectorul serviciilor. Cu toate acestea, ar
trebui continuată reforma profesiilor reglementate, prin abordarea
restricțiilor rămase, iar principalele sale principii ar trebui
să fie protejate împotriva eventualelor dificultăți care decurg
în special din reforma profesiunii juridice. Este, de asemenea, important
să se ia măsuri pentru ca, în urma hotărârii Curții
Constituționale din iulie 2012, serviciile publice locale să fie
deschise concurenței. (18) În sectorul
industriilor de rețea, reforma privind deschiderea accesului la piață
și îmbunătățirea capacității infrastructurii este
în desfășurare, dar există în continuare importante
provocări. Până în luna septembrie 2013 urmează să se
finalizeze procesul de separare în sectorul gazelor și trebuie pusă
în aplicare strategia națională pentru energie din martie 2013.
Deschiderea concurenței în sectorul telecomunicațiilor
reprezintă un alt posibil domeniu de acțiune. Nu a fost încă
instituită noua autoritate în domeniul transporturilor responsabilă
pentru autostrăzi, aeroporturi, porturi și căi ferate.
Autoritatea ar trebui să fie independentă, să dispună de
resursele necesare pentru a funcționa și să aibă
competența de a aplica sancțiuni. Există, de asemenea, o problemă
gravă legată de deficiențele din infrastructura internă
și cea transfrontalieră, cu disparități între nord și
sud, care se traduc prin creșterea prețurilor la energie, un nivel
redus de penetrare a conexiunilor în bandă largă și blocaje în
domeniul transporturilor. (19) În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii
economice a Italiei. Aceasta a evaluat Programul de stabilitate și
Programul național de reformă și a prezentat un bilanț
aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestora
pentru o politică fiscală și socioeconomică
sustenabilă în Italia, ci și de conformitatea acestora cu normele
și orientările Uniunii, având în vedere necesitatea de a consolida
guvernanța economică globală a Uniunii prin asigurarea unei
contribuții a UE la deciziile naționale viitoare. Recomandările
sale emise în cadrul semestrului european se reflectă în
recomandările 1-6 de mai jos. (20) În lumina acestei
evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Italiei, iar
avizul său[9]
se regăsește în special în recomandarea 1 de mai jos. (21) În lumina rezultatelor
bilanțului aprofundat realizat de Comisie și a acestei evaluări,
Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul
de stabilitate. Recomandările sale emise în temeiul articolului 6 din
Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 privind prevenirea și corectarea
dezechilibrelor macroeconomice se reflectă în recomandările 1 — 6 de
mai jos. (22) În contextul semestrului
european, Comisia a efectuat, de asemenea, o analiză a politicii economice
a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis
recomandări specifice adresate statelor membre care au adoptat moneda
euro. De asemenea, Italia ar trebui să asigure implementarea completă
și în timp util a acestor recomandări, RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014,
Italia să întreprindă acțiuni astfel încât: 1. Să asigure
menținerea deficitului sub 3 % din PIB în 2013, prin punerea în
aplicare integrală a măsurilor adoptate. Să continue ajustarea
structurală într-un ritm adecvat și printr-o consolidare fiscală
favorabilă creșterii, pentru a atinge și menține obiectivul
pe termen mediu începând cu 2014. Să atingă excedentele primare
structurale planificate pentru ca ponderea datoriei în PIB, al cărei nivel
este foarte ridicat (132,2 % din PIB în 2014), să se înscrie pe o
traiectorie descendentă. Să procedeze în continuare la o
îmbunătățire durabilă a eficienței și a
calității cheltuielilor publice punând în aplicare pe deplin
măsurile adoptate în 2012 și intensificând eforturile prin efectuarea
de bilanțuri aprofundate periodice în materie de cheltuieli la toate
nivelurile de guvernare. 2. Să asigure implementarea
la timp a reformelor în curs prin adoptarea rapidă a actelor legislative
necesare, prin obținerea de rezultate concrete la toate nivelurile de
guvernare și cu toate părțile interesate relevante, precum
și prin monitorizarea impactului. Să consolideze eficiența
administrației publice și să îmbunătățească
coordonarea între diferitele niveluri de guvernare. Să simplifice cadrul
administrativ și de reglementare pentru cetățeni și
întreprinderi și să reducă termenele de judecată și
nivelurile ridicate de litigii din justiția civilă, inclusiv prin
promovarea procedurilor extrajudiciare de soluționare a litigiilor.
Să consolideze cadrul juridic pentru combaterea corupției, inclusiv
prin revizuirea normelor care reglementează perioadele de limitare.
Să adopte măsuri structurale pentru a îmbunătăți
gestionarea fondurilor UE în regiunile sudice pentru perioada de programare
2014-2020. 3. Să promoveze practici de
guvernanță corporativă în sectorul bancar, care să
conducă la o mai mare eficiență și rentabilitate, în
vederea sprijinirii fluxului de creditare a activităților productive.
Să continue activitățile în curs care vizează controlul
calității activelor în sectorul bancar și să faciliteze
găsirea unor soluții în cazul creditelor neperformante din
bilanțurile băncilor. Să promoveze în continuare dezvoltarea
piețelor de capital pentru a diversifica și consolida accesul întreprinderilor
la finanțare, în special în capitalurile proprii, favorizând astfel
capacitatea de inovare și de creștere. 4. Să asigure punerea
eficientă în aplicare a reformelor care vizează piața muncii
și stabilirea salariilor pentru a permite o mai bună aliniere a
salariilor în funcție de productivitate. Să adopte măsuri
suplimentare pentru încurajarea participării la piața muncii, în
special a femeilor și a tinerilor, de exemplu prin intermediul unei
„garanții pentru tineret”. Să consolideze
învățământul profesional și tehnic, să asigure
eficientizarea serviciilor publice de ocupare a forței de muncă
și să îmbunătățească perspectivele de
carieră și serviciile de consiliere a studenților din
învățământul terțiar. Să reducă
dispozițiile financiare care descurajează pe cea de a doua
persoană care contribuie la venitul familiei să muncească
și să îmbunătățească furnizarea de servicii de
îngrijire și de servicii legate de activitățile
extrașcolare. Să își intensifice eforturile de prevenire a
părăsirii timpurii a școlii și de
îmbunătățire a calității învățământului
și a rezultatelor școlare, inclusiv prin reformarea sistemului de
dezvoltare profesională și de avansare în carieră pentru
profesori. Să asigure eficacitatea transferurilor sociale, în
special printr-o mai bună direcționare a prestațiilor sociale,
în special către familiile cu venituri reduse care au copii. 5. Să transfere
sarcina fiscală de la forța de muncă și de la capital la
consum, proprietate și mediu într-un mod neutru din punct de vedere
bugetar. În acest scop, să revizuiască domeniul de aplicare al
scutirilor de TVA, al cotelor reduse de TVA și al cheltuielilor fiscale
directe și să reformeze sistemul cadastral pentru a alinia baza
fiscală a bunurilor imobile recurente la valorile de piață.
Să continue lupta împotriva evaziunii fiscale, să îmbunătățească
respectarea normelor fiscale și să ia măsuri decisive împotriva
economiei subterane și a muncii fără forme legale. 6. Să
asigure punerea în aplicare corespunzătoare a măsurilor care
vizează deschiderea pieței în sectorul serviciilor. Să elimine
restricțiile existente în sectorul serviciilor profesionale și
să promoveze accesul la piață, de exemplu în sectorul
serviciilor publice locale, în care ar trebui încurajată recurgerea la
achiziții publice (în locul concesiilor directe). Să continue aplicarea
măsurilor luate în vederea îmbunătățirii condițiilor
de acces pe piață în industriile de rețea, în special
considerând înființarea autorității în domeniul transporturilor
ca obiectiv prioritar. Să modernizeze capacitatea infrastructurii,
acordând o atenție deosebită interconexiunilor energetice,
transportului intermodal și telecomunicațiilor în bandă
largă de mare viteză, urmărindu-se reducerea
disparităților persistente dintre nord și sud. Adoptată la Bruxelles, Pentru
Consiliu Președintele [1] JO L 209, 2.8.1997, p. 1. [2] JO L 306, 23.11.2011, p. 25. [3] COM(2013) 362 final. [4] P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053. [5] Decizia 2013/208/UE a Consiliului
din 22 aprilie 2013. [6] COM(2012) 750 final. [7] COM(2012) 751 final. [8] SWD(2013) 118 final. [9] În temeiul articolului 5 alineatul
(2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.