12.11.2013 |
RO |
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene |
C 327/93 |
Avizul Comitetului Economic și Social European privind Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Plan de salvgardare a resurselor de apă ale Europei
COM(2012) 673 final;
Raportul Comisiei către Parlamentul European și Consiliu privind implementarea directivei-cadru privind apa (2000/60/CE) – Planuri de management al bazinelor hidrografice
COM(2012) 670 final;
Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social și Comitetul Regiunilor – Raport cu privire la revizuirea politicii europene privind deficitul de apă și seceta
COM(2012) 672 final
2013/C 327/16
Raportor: dl Georges CINGAL
Coraportor: dna An LE NOUAIL-MARLIÈRE
La 11 noiembrie 2012, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia Europeană a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la
Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Plan de salvgardare a resurselor de apă ale Europei
COM(2012) 673 final.
Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 12 iunie 2013.
În cea de-a 491-a sesiune plenară, care a avut loc la 10 și 11 iulie 2013 (ședința din 10 iulie 2013), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 128 de voturi pentru, 101 voturi împotrivă și 17 abțineri.
1. Concluzii și recomandări
1.1 |
CESE apreciază la justa sa valoare comunicarea Comisiei, însă estimează că documentul nu propune suficiente acțiuni voluntariste pentru soluționarea diferitelor probleme identificate. |
1.2 |
În consecință, CESE invită Comisia să recunoască necesitatea:
|
1.3 |
CESE salută angajamentul Comisiei de a integra obiectivele legate de apă în alte politici-cheie precum PAC, Fondul de coeziune, fondurile structurale și politicile în domeniul energiei din surse regenerabile. În același timp, Comitetul constată că sunt necesare eforturi mult mai mari pentru a se asigura o veritabilă coerență a politicilor și pentru a se elimina factorii care favorizează colectarea unor cantități excesive de apă, daunele morfologice și poluarea apelor. |
1.4 |
CESE invită Comisia să clarifice problema caracterului durabil al resurselor. Deși conform dispozițiilor Directivei-cadru privind apa (DCA) (1), este interzis a se aduce atingere resurselor de apă, se constată că UE permite dezvoltarea unor proiecte care vizează garantarea aprovizionării cu energie. Această problemă, inițial marginală, riscă să devină recurentă odată cu proiectele care au ca scop extracția gazelor de șist. CESE consideră că resursele de apă sunt primordiale. |
1.5 |
CESE recomandă Comisiei să îndemne statele membre să pună în aplicare în mod riguros articolul 9 al DCA (principiul „poluatorul plătește”), astfel încât să se ajungă la o stare bună a apelor. |
1.6 |
CESE invită Comisia să clarifice noțiunea de „stres hidric”. Conform definiției clasice – „o situație în care cererea de apă depășește resursele disponibile” – există adesea riscul ca măsurile să intervină prea târziu (mortalitate forestieră etc.) Prin urmare, pe lângă definirea fluxurilor ecologice minimale, trebuie să se definească și niveluri de alertă care să permită declanșarea unor acțiuni preventive înainte de atingerea acestor niveluri minime, pentru a se evita orice situație critică. |
1.7 |
CESE invită Comisia să încurajeze, prin intermediul instrumentelor politicii de coeziune (FEDER, FSE, cooperarea teritorială europeană etc.):
|
1.8 |
CESE invită Comisia să difuzeze cele mai bune tehnici disponibile (BAT). Încheierea cu succes a ciclului apei nu mai apare ca un obiectiv nerealist dacă judecăm prin prisma progreselor înregistrate, de exemplu, de industria hârtiei. În schimb, CESE estimează că trebuie instituite norme și o reglementare, pentru a se reduce pierderile din rețea. |
1.9 |
CESE invită Comisia să propună un instrument legislativ prin care să impună ca, treptat, să se urmărească eficiența în materie de gospodărire a apelor: contorizare, transport, salubrizare etc. Trebuie vizate și alte utilizări decât cele domestice. Demersurile pe bază voluntară nu sunt nici ele suficiente. Gospodărirea integrată se referă la fiecare bazin hidrografic. |
1.10 |
CESE invită Comisia să completeze lista substanțelor poluante (nanoelemente, molecule chimice cancerigene, mutagene și toxice pentru reproducere) care nu trebuie să se regăsească în apele de suprafață sau în acvifere din motive de protecție a sănătății cetățenilor (2) și să formuleze recomandări privind refolosirea apelor epurate. CESE subliniază că în acest context, raportul nr. 1/2013 al Agenției Europene de Mediu (AEE) „Semnale precoce și lecții tardive II” (3) este un document foarte pertinent. |
1.11 |
CESE reamintește îngrijorarea sa în ceea ce privește schimburile însoțite de o compensație financiară și invită Comisia să dea dovadă de maximă prudență. Este obligatoriu ca orice proiect să fie adus la cunoștința publicului (Convenția de la Aarhus) și să facă obiectul unor dezbateri deschise. CESE observă că un sistem de transferuri ar fi inechitabil și prejudiciabil pentru categoriile de populație cele mai defavorizate, indiferent dacă există sau nu o compensație financiară. |
2. Context
2.1 |
În anul 2000, DCA a stabilit temeiul juridic pentru protecția apelor europene și restabilirea purității lor, precum și pentru asigurarea exploatării lor durabile pe termen lung. Obiectivul general al DCA este de a aduce toate apele din UE, indiferent că este vorba de lacuri, fluvii, râuri sau pânze freatice, într-o stare bună până în 2015. |
2.2 |
Comisia a constatat că deseori autoritățile nu au reușit să combine obiectivul eficienței cu cel al echității (de aceea, logic ar fi să se aplice principiul „poluatorul plătește”, eliminându-se subvențiile contraproductive sau dăunătoare), astfel încât veniturile și cheltuielile legate de investiții să se echilibreze reciproc. |
2.3 |
La 14 noiembrie 2012, Comisia a publicat Pachetul privind planul de salvgardare, care cuprinde trei componente:
|
2.3.1 |
Având în vedere că este vorba de o resursă vitală, gospodărirea sa presupune anumite mize pentru cetățenii UE și totodată provocări legate de expertiza necesară. Rezumatele evaluărilor tehnice și ale impactului sunt suficient de importante pentru a merita să fie difuzate în rândul organizațiilor societății civile, așadar pentru a fi disponibile în diferitele limbi ale UE. |
2.3.2 |
Propunerile Comisiei decurg din diverse lucrări, în special din cele ale Agenției Europene de Mediu:
|
2.3.3 |
Revizuirea politicii europene privind deficitul de apă și seceta este binevenită, dat fiind că cererea crește, dar resursele nu, și că, așa cum constată diferite rapoarte ale Organizației Națiunilor Unite, frontiera secetei se deplasează către nord. |
2.4 |
Planul de salvgardare a resurselor de apă propune o abordare pe trei niveluri, însoțite de măsuri structurate în 25 de etape:
|
2.5 |
Calendarul Planului de salvgardare a resurselor de apă este strâns legat de cel al Strategiei Europa 2020 a UE și, în special, de cel al Foii de parcurs către o Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor, în cadrul căreia planul reprezintă componenta referitoare la apă. |
2.6 |
La 22 septembrie 2010, CESE a publicat un raport de informare adoptat de Secțiunea REX și prezentat în cadrul Summit-ului Consiliilor economice și sociale din regiunea euromediteraneeană în noiembrie 2010, „Munca decentă și dezvoltarea durabilă în jurul Mediteranei, în special în sectoarele apei potabile, apei de mare și al canalizării”, în care prezintă problematica legată de deficitul de apă în zonele din jurul Mediteranei, de consecințele acestuia și de condițiile de finanțare a proiectelor din domeniu. La 15 iunie 2011, la solicitarea de aviz exploratoriu din partea Președinției ungare, Comitetul a răspuns printr-un aviz, „Integrarea politicii în domeniul apei în celelalte politici europene” (4). La 23 mai 2012, a adoptat un aviz privind substanțele prioritare din domeniul politicii apei (5). La 13 decembrie 2012, Comitetul a adoptat un aviz pe tema „Parteneriatul european pentru inovare în domeniul apei” (6). Alte referințe utile în acest sens sunt „Strategia tematică pentru protecția solurilor” (7) și „Al 7-lea program de acțiune pentru mediu” (8). |
3. Observații generale
3.1 |
CESE recunoaște, așa cum o face și Comisia, că DCA este instrumentul adecvat pentru a asigura o stare ecologică bună a apelor în Europa. Cu toate acestea, obiectivul nu va putea fi atins decât dacă bazele sale de date vor fi gestionate de organisme independente și dacă implementarea sa va fi consolidată în mod riguros. În cazul a 47 % din ape nu se va ajunge la o stare ecologică bună până în 2015, în pofida faptului că planul de salvgardare evaluează progresele înregistrate în materie de gospodărire a apelor și formulează câteva propuneri de pus în practică până în 2020. |
3.2 |
Unele state membre întârzie să pună în aplicare articolul 9 al DCA, deși aceasta a fost adoptată în 2000, fapt care întârzie atingerea unei stări ecologice bune a apelor. CESE consideră că principiul „poluatorul plătește” trebuie respectat în permanență și în orice circumstanțe de cei implicați în gospodărirea resurselor de apă în ceea ce privește stabilirea prețului apei și a tarifelor pentru taxele de salubrizare și recomandă ca planul să fie pus în aplicare atât în regiunile deficitare, cât și în cele excedentare. |
3.2.1 |
CESE regretă că unele state membre întârzie implementarea DCA și privează cetățenii de beneficiile accesului la apă de mai bună calitate. Prin urmare, Comitetul își exprimă sprijinul ferm pentru Comisie în ceea ce privește impunerea respectării DCA de către toate statele membre. |
3.3 |
Cu toate acestea, CESE constată cu îngrijorare că Comisia nu propune suficiente măsuri inovatoare pentru a îmbunătăți eficacitatea gospodăririi apelor. Până în 2030 se preconizează că procentul cererii nesatisfăcute poate ajunge până la 40 %, ceea ce înseamnă că insuficiența resurselor va afecta majoritatea statelor membre. Abordarea Comisiei este destul de riscantă, dat fiind că se bazează exclusiv pe instrumentele existente și că nu propune, pe lângă Directiva privind proiectarea ecologică, o politică de gestionare pentru fiecare produs, care să răspundă solicitărilor de consum din partea gospodăriilor, a industriei (inclusiv a carierelor) și a agriculturii. În aceste condiții, este foarte probabil ca numărul cursurilor de apă care vor seca sau vor deveni insalubre să crească. CESE se teme că cetățenii vor continua să plătească taxe pentru a subvenționa sisteme de producție care nu se înscriu într-o perspectivă de dezvoltare durabilă. Gospodărirea integrată a resurselor de apă este doar o referință de ordin general; trebuie precizate condițiile în care aceasta trebuie să se aplice tuturor bazinelor hidrografice. |
3.4 |
CESE salută măsurile de conservare a ecosistemelor și sprijină demersul de protecție a acviferelor naturale. Acest demers prezintă avantaje în ceea ce privește capacitatea de rezistență a speciilor și ecosistemelor la schimbările climatice, mai ales dacă este însoțit de măsuri adecvate în materie de politică agricolă comună și de politică de dezvoltare rurală. Din păcate, Comisia nu a evidențiat suficient aspectele legate de interfața apă-climă. Trebuie definite măsuri pentru ca apa meteorică să fie reținută în soluri și să se infiltreze în pânzele freatice. |
4. Observații specifice
4.1 |
Problema apei este fundamentală, deoarece apa este un bun vital pentru oameni și pentru ecosistemele naturale, precum și un patrimoniu comun al întregii omeniri. |
4.2 |
Politica privind apa și salubrizarea trebuie să se înscrie într-o abordare care urmărește dezvoltarea durabilă și permite astfel ca această resursă să răspundă actualelor necesități ale populației și să fie protejată, pentru a satisface și nevoile generațiilor viitoare. Atât în Europa, cât și în restul lumii, se constată că multe persoane nu au acces la această resursă vitală. Mulțumită abordării Organizației Națiunilor Unite, care recunoaște dreptul universal de acces la apă potabilă în cantitate suficientă, precum și la salubrizare, peste un milion de persoane din Europa care nu au acces la apă sigură, curată și la un preț rezonabil și mai multe milioane de cetățeni europeni care nu beneficiază de niciun fel de servicii de salubrizare vor putea astfel să-și exercite un drept fundamental (9). |
4.3 |
În acest scop, CESE invită Comisia Europeană să propună o legislație prin care accesul la apă și la salubrizare să devină un drept al omului, în sensul conferit de Națiunile Unite și să promoveze furnizarea de apă și de servicii de salubrizare, considerându-le servicii publice esențiale pentru toți. Dreptul european ar trebui să impună guvernelor să garanteze și să furnizeze populației servicii de salubrizare și apă sigură și potabilă în cantități suficiente. CESE recomandă:
|
4.4 |
Accesul la apă este un drept fundamental, strâns legat de furnizarea de servicii în domeniul apei, precum și de modalitățile de tarifare a apei. În această privință, CESE ia notă de lansarea de către Comisie, în ianuarie 2012, a unei proceduri de anchetă, aflate în curs de desfășurare, referitoare la piața apei în Franța. Trei dintre principalele grupuri multinaționale de pe piața mondială a apei sunt grupuri franceze. Comitetul salută amploarea acestei proceduri formale în materie de norme antitrust și de abuz de poziție dominantă, declanșate ca urmare a unor investigații care au avut loc în primăvara anului 2010 în întreprinderile menționate. Ea ar trebui să permită Comisiei să stabilească dacă cele trei întreprinderi, „în acord cu Federația profesională a întreprinderilor din domeniul apei (FP2E)” și-au concertat acțiunile de pe piețele franceze ale apei și ale apelor uzate, încălcând normele antitrust ale UE și să determine dacă a existat o înțelegere între ele cu privire la prețul facturat consumatorului final. CESE așteaptă cu un viu interes publicarea rezultatelor acestei anchete. |
4.5 |
Transferurile de la un corp de apă la altul presupun investiții substanțiale și pot implica riscuri considerabile pentru mediu; ele nu încurajează o utilizare judicioasă a resurselor și agravează inegalitățile, dat fiind că numai actorii economici cei mai bogați și-ar putea permite să plătească costul cel mai ridicat pentru o resursă rară. |
4.6 |
Comunicarea propune doar utilizarea BAT ca mijloc de a reduce pierderile din rețea. Această problematică ar trebui soluționată prin stabilirea de norme și printr-o mai bună reglementare la nivelul fiecărui bazin hidrografic. Definirea de norme s-a dovedit utilă pentru îmbunătățirea serviciilor și a productivității. Comisia ar putea lua în considerare elaborarea unui plan de reducere a pierderilor. |
4.7 |
Atunci când inițiatorul unui proiect are în vedere un proiect de infrastructură care modifică regimul unui corp de apă, el trebuie să respecte în mod imperios obiectivele de conservare a biodiversității. CESE reamintește că diferite zone care fac obiectul Convenției Ramsar au fost sacrificate în favoarea irigațiilor. CESE subliniază că planul nu ia în considerare despăgubirea pentru prejudiciile deja cauzate și că propunerile nu sunt suficiente, dat fiind că nu se vorbește decât de ascensoare sau de trecători pentru pești. Este absolut regretabil că planul nu precizează faptul că trebuie neapărat protejate cursurile superioare ale apelor, precum și resursele de dimensiuni mici (bălți, iazuri, turbării etc.). |
Bruxelles, 10 iulie 2013
Președintele Comitetului Economic și Social European
Henri MALOSSE
(1) JO L 327 din 22.12.2000, p. 1–73.
(2) JO C 229 din 31.7.2012, p. 116-118.
(3) http://www.eea.europa.eu/pressroom/newsreleases/the-cost-of-ignoring-the
(4) JO C 248 din 25.8.2013, p. 43-48.
(5) JO C 229 din 31.7.2012, p. 116-118.
(6) JO C 44 din 15.2.2013, p. 147-152.
(7) JO C 168 din 20.7.2007, p. 29-33.
(8) JO C 161 din 6.6.2013, p. 77-81.
(9) JO C 44 din 15.2.2013, p. 147-152.
(10) JO C 191, 26.9.2012, p. 84-96.
ANEXA I
la avizul Comitetului
Următorul aviz contrar, care a primit cel puțin un sfert din numărul voturilor exprimate, a fost respins în timpul dezbaterii:
Se înlocuiește textul avizului cu următorul text nou:
1. Concluzii și recomandări
1.1 |
Apa este esențială pentru viața omului, natură și economie. Ea este o resursă care se regenerează în permanență, dar este în același timp finită și nu poate fi nici produsă, nici înlocuită cu alte resurse. |
1.2 |
În ultimele decenii s-au înregistrat progrese semnificative în reducerea deversării de poluanți în apele din Europa, ceea ce a dus la îmbunătățirea calității apei. Cu toate acestea, datele disponibile relevă faptul că peste jumătate din corpurile de apă de suprafață din Europa se află într-o stare – reală sau potențială – nu prea bună din punct de vedere ecologic și că va fi necesară adoptarea unor măsuri suplimentare pentru îndeplinirea obiectivului Directivei-cadru privind apa (DCA). |
1.3 |
Planul recunoaște că mediile acvatice diferă foarte mult pe teritoriul UE și de aceea nu propune o soluție universal valabilă, în conformitate cu principiul subsidiarității și proporționalității; |
1.4 |
Comitetul apreciază în mod deosebit amploarea și calitatea muncii depuse în stadiul pregătitor al Planului de salvgardare a resurselor de apă. Documentul se bazează pe o evaluare temeinică a experienței privind problematica apei, așa cum decurge din planurile de management al bazinelor hidrografice (River Basin Management Plans – RBMP) ale statelor membre, precum și pe informațiile provenite din studiile experților. |
1.5 |
S-au utilizat în mod corespunzător toate cele patru principii fundamentale ale legislației privind protecția mediului, astfel încât să fie abordate problemele multiple și să fie susținut principiul umanitar privind accesul la apă potabilă și la servicii de salubrizare de bază la nivel global. |
1.6 |
CESE apreciază la superlativ conceptul de bazine hidrografice, ca elemente de bază ale politicii UE în domeniul apei care facilitează cooperarea dintre statele membre pentru rezolvarea problemelor principale cu cea mai mare eficiență. |
1.7 |
Deși Planul de salvgardare și toate documentele de fundamentare sunt foarte bine redactate, CESE consideră că este necesar să se acorde și mai mare atenție desfășurării acțiunilor planificate. |
1.8 |
În procesul de punere în aplicare a măsurilor de reglementare existente (direcția de acțiune 1), ar trebui să se acorde atenție reducerii surselor difuze de poluare. Ar trebui stimulată corespunzător punerea în aplicare, în funcție de condițiile specifice ale fiecărui bazin hidrografic. |
1.9 |
Punerea în aplicare a principiului „poluatorul plătește” reclamă măsurători și monitorizare adecvată, care să constituie o bază solidă pentru orice acțiune suplimentară. Cu toate acestea, astfel de cerințe ar trebui să fie proporționale cu specificul local și cu gravitatea problemelor care trebuie rezolvate. |
1.10 |
Planul reclamă în mod justificat dezvoltarea în continuare a contabilizării apei în colaborare cu statele membre și cu Agenția Europeană de Mediu (AEM). Contabilizarea va permite gestionarilor bazinelor hidrografice să calculeze câtă apă poate fi utilizată și câtă trebuie păstrată pentru ca ecosistemul să funcționeze în continuare (fluxuri ecologice). |
1.11 |
Captarea ilegală a apei reprezintă o problemă gravă în unele regiuni afectate de stres hidric. Studiile efectuate pentru a testa datele furnizate de Programul european de monitorizare a Pământului COPERNICUS/GMES vor oferi statelor membre posibilitatea de a identifica cazurile de captare ilegală a apei. |
1.12 |
Comitetul evidențiază necesitatea ca agenda UE în domeniul apei să fie coordonată cu PAC, profitându-se de această ocazie excepțională, când Parlamentul, Consiliul și Comisia stabilesc agenda de lucru pentru următorii șapte ani. Nu trebuie ratată această ocazie. |
1.13 |
Măsurile de protecție împotriva inundațiilor (care sunt de mare actualitate în prezent în Europa Centrală) necesită coordonarea finanțării, inclusiv din fonduri structurale/de coeziune. În plus, unele măsuri preconizate (ca reacție la inundațiile din trecut) nu au fost puse în aplicare în totalitate din cauza diverselor obstacole administrative. |
1.14 |
Comitetul și-a exprimat deja aprecierea în legătură cu parteneriatele pentru inovare în domeniul apei și pentru productivitatea și durabilitatea agriculturii. Trebuie subliniat că aceste inițiative s-au dezvoltat în mod ascendent. |
1.15 |
De asemenea, și intervențiile politice care nu vizează sectorul apei dulci pot juca un rol în consolidarea prevenirii poluării apei. De exemplu, legislația din domenii ca utilizarea durabilă a pesticidelor, emisiile industriale, produsele farmaceutice, precum și Regulamentul privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) ar trebui să fie coordonate cu DCA. |
1.16 |
Acoperirea lacunelor cadrului actual se concentrează, pe bună dreptate, pe utilizarea resurselor de apă cu eficiență sporită, inclusiv pe aspectul esențial legat de creșterea posibilităților de reutilizare a apei. În primul rând, pentru a obține rezultatele dorite și scontate, trebuie stabilite criterii de reutilizare a apei în condiții de siguranță. |
1.17 |
În sfârșit, Comitetul remarcă faptul că o serie de aspecte importante ale gestionării solului și pădurilor sunt strâns legate de problematica resurselor de apă. |
1.18 |
CESE trage un semnal de alarmă în legătură cu piedicile care vor sta în calea îndeplinirii obiectivelor stabilite în Planul de salvgardare. Toate părțile implicate în procesul de punere în aplicare a planului ar trebui să fie conștiente de riscurile inerente și, la propriul nivel de responsabilitate, să depună toate eforturile pentru a le elimina pe cât posibil. Societatea civilă ar trebui să se implice îndeaproape în acest proces dificil, obținând informațiile corespunzătoare, exercitându-și competențele care îi revin în cadrul procesului de adoptare a deciziilor politice și adaptându-și comportamentul la provocările din domeniul apei. |
2. Informații generale – documentele Comisiei
2.1 |
Apa este esențială pentru viața oamenilor, natură și economie. Ea este o resursă care se regenerează în permanență, dar este în același timp finită și nu poate fi nici produsă, nici înlocuită cu alte resurse. Apa dulce constituie doar aproximativ 2 % din cantitatea totală de apă a planetei, iar cererea concurențială de apă poate duce, până în 2030, la un deficit estimat al aprovizionării cu apă pe plan mondial de 40 %. |
2.2 |
Documentele prezentate în pachet sunt două rapoarte importante și un plan de acțiuni principale care trebuie întreprinse:
|
2.3 |
În plus sunt disponibile numeroase studii, care relevă multiplele fațete ale problematicii apei. După cum transpare din documentele prezentate, principalele aspecte au fost abordate în Planul de salvgardare a resurselor de apă. |
2.4 |
Pentru claritate sporită și pentru susținerea punerii în aplicare, în contextul Strategiei comune de punere în aplicare a DCA, au fost elaborate 26 de documente orientative cu privire la diversele aspecte ale punerii în aplicare a DCA, în cadrul unui proces deschis și participativ în care este implicat un grup amplu de părți interesate. |
2.5 |
În urma consultării publice s-a ajuns la concluzia că Strategia comună de punere în aplicare a abordat integral sau parțial aspectele corespunzătoare și că orientările elaborate au fost utile în ceea ce privește punerea în aplicare a politicii UE în domeniul apei. Cu toate acestea, în unele privințe (de exemplu, analiza costuri-beneficii, stabilirea obiectivelor), este nevoie de claritate sporită, iar activitatea de orientare ar fi fost de mai mare folos dacă ar fi demarat într-o etapă mai timpurie a calendarului de punere în aplicare. |
2.6 |
Este posibil ca progresele înregistrate în adoptarea unei abordări holistice a ecosistemelor în ceea ce privește obiectivele din domeniul apei să nu fie suficiente. În viitor, ar putea fi necesară o revizuire a definiției „stării bune”, pentru a avea certitudinea faptului că este suficient de ambițioasă pentru a preveni o eventuală înrăutățire. În plus, se ține seama în mai mare măsură de importanța protejării serviciilor ecosistemice. |
2.7 |
Studiul de verificare a adecvării a identificat problemele cele mai importante care trebuie abordate:
|
2.8 |
În ultimele decenii s-au înregistrat progrese semnificative în reducerea deversării de poluanți în apele din Europa, ceea ce a dus la îmbunătățirea calității apei. Cu toate acestea, datele disponibile din primul Plan de management al bazinelor hidrografice relevă faptul că peste jumătate din corpurile de apă de suprafață din Europa se află într-o stare – reală sau potențială – nu prea bună din punct de vedere ecologic și va fi necesară adoptarea unor măsuri suplimentare pentru îndeplinirea obiectivului Directivei-cadru privind apa (DCA). Rapoartele arată că asupra celor mai multe corpuri de apă de suprafață se exercită presiuni legate de poluarea din surse difuze, care duce la îmbogățirea cu nutrienți, și presiuni hidromorfologice, care modifică habitatele. |
2.9 |
Planul recunoaște că mediile acvatice diferă foarte mult pe teritoriul UE și de aceea nu propune o soluție universal valabilă, în conformitate cu principiul subsidiarității. El evidențiază teme-cheie care includ: o mai bună exploatare a terenurilor, abordarea problemei poluării apei, creșterea eficienței utilizării apei și a rezilienței resurselor de apă și o mai bună guvernanță din partea celor implicați în gospodărirea resurselor de apă. |
2.10 |
În vederea abordării problemelor restante de la diferite niveluri, în plan sunt prezentate numeroase măsuri/programe/acțiuni specifice, care sunt repartizate pe trei direcții de acțiune:
Acțiunile au fost deja lansate, finalizarea lor fiind prevăzută pentru 2016, cu excepția acțiunilor/programelor pe termen lung, care urmează să fie finalizate până în 2021. |
3. Observații generale
3.1 |
Comitetul apreciază în mod deosebit amploarea și calitatea muncii depuse în stadiul pregătitor al planului. Documentul se bazează pe o evaluare temeinică a experienței privind problematica apei, așa cum decurge din planurile de management al bazinelor hidrografice (River Basin Management Plans – RBMP) ale statelor membre, precum și pe informațiile provenite din studiile experților. Pe deasupra, merită observat că drepturile referitoare la apă au constituit o parte importantă a structurii juridice a țărilor europene, făcând posibilă dobândirea unei lungi experiențe în domeniu. |
3.2 |
S-au utilizat în mod corespunzător toate cele patru principii fundamentale ale legislației privind protecția mediului, astfel încât să fie abordate problemele multiple și să fie susținut principiul accesului la apă potabilă și la servicii de salubrizare de bază la nivel global. |
3.3 |
Planul nu se limitează la a accepta formal diversitatea considerabilă a condițiilor naturale ale resursele de apă în UE, ci propune, de asemenea, acțiuni practice, concentrate pe problemele specifice principale din diferitele regiuni/bazine hidrografice. CESE apreciază la superlativ conceptul de bazine hidrografice, ca elemente de bază ale politicii UE în domeniul apei care facilitează cooperarea dintre statele membre pentru a rezolva problemele principale cu cea mai mare eficiență. |
3.4 |
Comitetul salută, de asemenea, documentul de verificare a adecvării (1), care este unul dintre primele de acest tip, oferind o valoroasă evaluare a politicii în domeniul apei ca atare, precum și în contextul întregii legislații din domeniile de politică conexe. |
3.5 |
Deși planul de salvgardare și toate documentele de fundamentare sunt foarte bine redactate, CESE consideră că este necesar să se acorde și mai mare atenție transpunerii în practică a acțiunilor planificate. Ca întotdeauna, punerea în aplicare va fi dificilă și de aceea trebuie să devină încă de pe acum principala prioritate. Ar trebui utilizate toate eforturile de politică, stimulentele și metodele de gestionare a sistemelor/proiectelor imaginabile pentru a se asigura succesul final al planului. |
4. Observații specifice
4.1 |
În procesul de punere în aplicare a măsurilor de reglementare existente (direcția de acțiune 1), ar trebui să se acorde atenție reducerii surselor difuze de poluare prin consolidarea/intensificarea programelor de acțiune în domeniul nitraților. Ar trebui analizate temeinic motivele rămânerii în urmă și oferite stimulente corespunzătoare pentru realizarea îmbunătățirilor necesare, în funcție de condițiile specifice din diversele bazine hidrografice. |
4.2 |
Principiul „poluatorul plătește” se aplică și în acest caz, însă o astfel de obligație trebuie definită precis și bazată pe presupuneri/evaluări realiste privind ciclul apei. Poluatorul ar trebui obligat să plătească pentru poluarea reală dovedită de care este responsabil. |
4.3 |
Eforturile de a reduce și mai mult poluarea din surse industriale se întemeiază pe punerea în aplicare a Directivei privind emisiile industriale. Trebuie să se aplice principiul proporționalității împreună cu principiul „poluatorul plătește”, poluatorul fiind clar identificat în cazul surselor punctuale. |
4.4 |
Punerea în aplicare a principiului „poluatorul plătește” reclamă măsurători adecvate (ale volumului) și eventual monitorizare (poluanți), care să constituie o bază solidă pentru orice acțiune suplimentară. Astfel de cerințe ar trebui să fie proporționale cu specificul local și cu gravitatea problemelor care trebuie rezolvate. |
4.5 |
Din păcate, în multe părți ale Europei, nu este disponibilă o imagine integrală a fluxurilor de apă. Planul reclamă în mod justificat dezvoltarea în continuare a contabilizării apei, alături de statele membre, pe baza activității desfășurate de Agenția Europeană de Mediu (AEM). Contabilizarea va permite gestionarilor bazinelor hidrografice să calculeze câtă apă poate fi utilizată și câtă trebuie păstrată pentru ca ecosistemul să funcționeze în continuare (fluxuri ecologice). Comitetul recomandă cu tărie ca acest lucru să aibă loc cât mai curând posibil. |
4.6 |
În multe părți ale Europei, captarea excesivă în scopul irigației face imposibilă obținerea unei stări bune a apei. Captarea ilegală reprezintă o problemă gravă în unele regiuni afectate de stres hidric. Studiile efectuate pentru a testa datele COPERNICUS/GMES ar permite statelor membre să identifice captarea ilegală, iar astfel de sarcini ar contribui cu argumente suplimentare la justificarea proiectului GMES ca proiect de importanță paneuropeană. |
4.7 |
Comitetul consideră că este important să se dezvolte o metodologie comună pentru recuperarea costurilor, care să permită obținerea unor rezultate comparabile în întreaga Uniune. Aceasta ar asigura că toți utilizatorii apei au suficientă motivație pentru a utiliza apa eficient. |
4.8 |
CESE evidențiază mai multe exemple de inițiative și abordări din zonele care suferă de stres hidric, prezentate la audierea publică pe tema respectivă, care a avut loc la sediul Comitetului. În plus, câteva studii privind utilizarea eficientă a apei au fost publicate sub conceptul „More crops per drop” (Mai multe recolte cu puțină apă). Rezultatele acestor lucrări ar putea fi utilizate pentru a satisface nevoile agriculturii și a asigura disponibilitatea resurselor de apă în regiuni care suferă de stres hidric. Atunci când se abordează chestiuni atât de sensibile ar trebui aplicat principiul proporționalității. |
4.9 |
Direcția de acțiune 2 – integrarea obiectivelor politicii în domeniul apei în celelalte politici europene - necesită, de asemenea, numeroase acțiuni enumerate în planul de acțiune. |
4.10 |
Comitetul evidențiază necesitatea ca agenda UE în domeniul apei să fie coordonată cu PAC, profitându-se de această ocazie excepțională, când Parlamentul, Consiliul și Comisia stabilesc agenda de lucru pentru următorii șapte ani. Nu trebuie ratată această ocazie, în următoarele domenii:
|
4.11 |
Măsurile de protecție împotriva inundațiilor (care sunt de mare actualitate în prezent în Europa Centrală) necesită coordonarea finanțării, eventual din fondurile structurale. În plus, unele măsuri preconizate (ca reacție la inundațiile din trecut) nu au fost puse în aplicare în totalitate din cauza diverselor obstacole administrative. Astfel de chestiuni urgente necesită să fie tratate de urgență, în mod corespunzător, inclusiv la nivel administrativ. |
4.12 |
Comitetul apreciază parteneriatele pentru inovare în domeniul apei și pentru productivitatea și durabilitatea agriculturii. Trebuie subliniat faptul că aceste inițiative s-au dezvoltat în mod ascendent în statele membre, Comisia jucând un rol de coordonare. Șansele de succes sunt îmbunătățite prin implicarea actorilor respectivi în domeniile lor de activitate. |
4.13 |
În sfârșit, și intervențiile politice care nu vizează sectorul apei dulci pot juca un rol în prevenirea poluării apei. De exemplu, legislația din domenii ca utilizarea durabilă a pesticidelor, emisiile industriale, produsele farmaceutice, precum și Regulamentul privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH) ar trebui să fie coordonate cu planul de salvgardare a resurselor de apă. |
4.14 |
Direcția de acțiune 3 referitoare la eliminarea lacunelor cadrului actual se concentrează, pe bună dreptate, pe utilizarea resurselor de apă cu eficiență sporită, inclusiv pe aspectul esențial legat de creșterea posibilităților de reutilizare a apei. În primul rând, pentru a obține rezultatele dorite și scontate, trebuie stabilite criterii de reutilizare a apei în condiții de siguranță. Apa ar putea fi reutilizată în mod natural în aceleași instalații sau în instalații similare, dar transmiterea în cascadă a apei de la un utilizator/instalație pentru reutilizare de către un utilizator/o instalație diferită va necesita o echilibrare adecvată atât a volumelor, cât și a calității necesare. |
4.15 |
De exemplu, închiderea totală a circuitelor de apă, chiar și în cadru unei singure operații, este aproape imposibilă din cauza creșterii continue a conținutului de săruri anorganice în circuitele respective. Prin urmare, trebuie să se stabilească un echilibru sigur, pentru a permite proceselor să se deruleze fără perturbări. |
4.16 |
În final, Comitetul atrage atenția asupra unor aspecte importante ale gestionării solului și pădurilor care sunt strâns legate de problematica resurselor de apă. Din cauza cerințelor uneori conflictuale ale diferitelor politici, resursele forestiere au dificultăți serioase în a-și îndeplini rolurile neproductive, cum ar fi cel de rezervor natural de retenție a apei dulci și de absorbant de carbon, aspectele legate de conservarea biodiversității etc. Analiza ciclului de viață trebuie să ilustreze toate aspectele și să indice și măsurile echilibrate și adaptate care trebuie luate pentru ca pădurile să își îndeplinească funcția ce le revine, în UE. |
4.17 |
Problematica apei nu poate fi separată de cea a solului. Comitetul solicită să se acorde o atenție adecvată solului, deși recunoaște că în acest domeniu se aplică principiul subsidiarității. În cadrul activităților ulterioare privind planul de salvgardare a resurselor de apă, ar trebui abordate în mai mare detaliu trăsăturile comune. |
4.18 |
CESE trage un semnal de alarmă în legătură cu piedicile care vor sta în calea îndeplinirii obiectivelor stabilite în Planul de salvgardare în următoarele domenii:
Toate părțile implicate în procesul de punere în aplicare a planului ar trebui să fie conștiente de riscurile inerente și, la propriul nivel de responsabilitate, să depună toate eforturile pentru a le elimina pe cât posibil. Societatea civilă ar trebui să fie implicată îndeaproape în acest proces solicitant, obținând informațiile corespunzătoare, exercitându-și competențele care îi revin în procesul de adoptare a deciziilor politice și adaptându-și comportamentul la provocările din domeniul apei. |
Rezultatul votului
Pentru |
112 |
Împotrivă |
129 |
Abțineri |
12 |
(1) SWD(2012) 393 final.