COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR „Creșterea albastră”: oportunități pentru o creștere sustenabilă în domeniul marin și maritim /* COM/2012/0494 final */
COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE
PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI
COMITETUL REGIUNILOR „Creșterea albastră”: oportunități pentru o
creștere sustenabilă în domeniul marin și maritim (Text cu relevanță pentru SEE) 1. Introducere Având în vedere toate
activitățile economice care depind de mare, economia albastră a
UE[1] reprezintă 5,4 milioane de locuri de muncă și o
valoare adăugată brută de aproape 500 miliarde EUR pe
an[2]. În total, 75 % din comerțul exterior al Europei[3] și 37 % din schimburile comerciale din interiorul UE[4] se desfășoară pe cale maritimă. Această
activitate se concentrează în mare parte, dar nu în totalitate, în jurul
zonelor de coastă ale Europei. Există producători de echipament
marin de succes care își au sediul în țări fără
ieșire la mare. Marea și zonele de coastă sunt motoare
ale economiei. Datorită așezării lor geografice orientate spre
exterior, porturile și comunitățile din zonele de coastă au
fost, în mod tradițional, centre de noi idei și inovare. Pe
lângă această predispoziție tradițională pentru
inovare, acum au intrat în joc trei noi factori. –
În primul rând, s-au înregistrat progrese
tehnologice rapide în ceea ce privește activitatea
desfășurată offshore în ape tot mai adânci. Robotica,
supravegherea video și tehnologia submersibilă sunt integrate acum în
mod obișnuit în echipamente care realizează operațiuni
imposibile în urmă cu zece ani. –
În al doilea rând, suntem din ce în ce mai
conștienți că terenurile și resursele de apă dulce
sunt limitate. Continuarea defrișării pădurilor sau a
drenării zonelor umede va priva generațiile viitoare de beneficiile
pe care acestea le oferă. Trebuie să examinăm
modalitățile prin care oceanul, care reprezintă 71 % din
planeta noastră, poate furniza elemente necesare vieții umane, cum ar
fi alimentele și energia, într-un mod mai sustenabil. Și atingerea
țintelor de mediu poate constitui o sursă de inovare și
creștere. –
În al treilea rând, necesitatea de a reduce
emisiile de gaze cu efect de seră nu numai că a condus la răspândirea
instalațiilor offshore de producție a energiei din surse
regenerabile, dar a dat și un nou impuls pentru economisirea de energie
și a oferit un motiv suplimentar pentru a alege transportul maritim în
defavoarea transporturilor terestre, din cauza emisiilor mai scăzute ale
acestuia per tonă-kilometru. Există un potențial semnificativ de
reducere al acestor emisii, care reprezintă circa 3 % din emisiile
totale de gaze cu efect de seră, prin îmbunătățirea
suplimentară a eficienței energetice a navelor. A apărut astfel o oportunitate pentru
creșterea albastră – o inițiativă care vizează
valorificarea potențialului neexploatat al oceanelor, mărilor și
zonelor de coastă ale Europei pentru creștere și locuri de
muncă. Potențialul este semnificativ, cu condiția să se
realizeze investițiile și activitățile de cercetare
adecvate. Creșterea din cadrul economiei albastre oferă
modalități noi și inovatoare pentru a ajuta la ieșirea UE
din criza economică pe care o traversează în prezent. Ea
reprezintă dimensiunea maritimă a Strategiei Europa 2020. Poate
contribui la competitivitatea UE pe plan internațional, la utilizarea
eficientă a resurselor[5],
la crearea de locuri de muncă și la noi surse de creștere,
asigurând în același timp păstrarea biodiversității și
protejarea mediului marin, și menținând astfel serviciile pe care le
asigură ecosistemele marine și de coastă sănătoase
și reziliente. Prezenta comunicare duce mai departe politica
maritimă integrată a Comisiei și lansează un proces care va
acorda un loc clar economiei albastre pe lista de priorități a
statelor membre, regiunilor, întreprinderilor și societății
civile. Comunicarea descrie modul în care statele membre și politicile UE
sprijină deja economia albastră, apoi identifică domeniile
specifice în care s-ar putea aduce un stimul suplimentar prin acțiuni
precis orientate. Ulterior vor fi lansate o serie de inițiative care
să examineze și să dezvolte potențialul de creștere în
aceste domenii. 2. Ce este economia albastră? Diferitele sectoare ale economiei albastre sunt
interdependente. Ele se bazează pe competențe comune și pe
infrastructură comună, cum ar fi porturile și rețelele de
distribuție a energiei electrice, și depind de utilizarea
sustenabilă a mării de către ceilalți actori. Figura 1 Ocuparea forței de
muncă și dimensiunea economică a activităților marine
și maritime. Vă rugăm să țineți cont de scara
logaritmică. Figura 1 prezintă lanțurile valorice ale
economiei albastre prin prisma valorii adăugate brute și a
ocupării forței de muncă. Sunt incluse activitățile
situate în amonte și în aval față de acestea. De exemplu,
activitatea sectoarelor importante de construcții navale și de
echipamente marine a fost distribuită între lanțurile valorice
relevante. Situația ar putea arăta altfel până
în 2020. Trebuie să ne pregătim pentru progrese tehnologice,
evoluția demografică, agravarea penuriei resurselor naturale și
creșterea economiilor care până acum erau subdezvoltate, inclusiv a
economiilor țărilor învecinate. O serie de activități
tradiționale vor rămâne angajatori importanți, în timp ce
sectoarele emergente vor oferi noi locuri de muncă. Economia albastră trebuie să fie
sustenabilă și să respecte potențialele motive de
îngrijorare legate de mediu, având în vedere caracterul fragil al mediului
marin. Sunt necesare eforturi pentru a reduce efectele negative pe care le au
asupra mediului activitățile maritime precum emisiile de
poluanți și deversarea de substanțe nocive. 3. Sprijin din partea statelor membre
pentru economia albastră Statele membre fac deja investiții strategice
pentru a debloca potențialul economiei albastre. Printre acestea se
numără programul INFOMAR[6]
din Irlanda, destinat cartografierii resurselor marine, și modernizarea
portului Bremerhaven pentru a răspunde nevoilor producătorilor
și furnizorilor din industria eoliană offshore. Proiectul
MOSE, în valoare de 8 miliarde EUR, aflat în prezent în
construcție, urmărește protejarea orașului Veneția de
inundații și de degradarea morfologică. Măsurile legislative menite să îi
asigure pe investitori că nu vor exista întârzieri neprevăzute în
procesele de planificare sau în interconectarea infrastructurilor pot stimula
investițiile în aceeași măsură ca și sprijinul
financiar. Un „ordin de autorizare portuară” (al departamentului pentru
transport al Marii Britanii a acordat London Gateway statutul legal de port
și de centru de distribuție. Această investiție
privată în valoare de 1,5 miliarde de lire sterline nu numai că
va reduce emisiile de dioxid de carbon prin aducerea containerelor mai aproape
de destinația lor finală, dar va crea și aproximativ 12 000
de noi locuri de muncă până la sfârșitul anului 2013. Lipsa accesului la finanțare și un
deficit de lucrători calificați în mod corespunzător au fost
identificate ca fiind factorii care blochează creșterea în aproape
toate sectoarele economice. În cadrul economiei albastre, statele membre combat
aceste aspecte prin crearea de clustere maritime. Acestea sunt grupuri formate
din sectoare industriale mai mari, furnizori mai mici și instituții
de învățământ care se consolidează reciproc datorită
proximității lor. Comunicarea mai bună datorată
proximității geografice înseamnă că cercetarea și cursurile
de învățământ pot satisface necesitățile industriei
locale, iar furnizorii pot înțelege piața și anticipa
tendințele viitoare. Printre exemple se numără industria
energetică offshore din Scoția și sectorul de
reparații de nave din Brest, care găzduiește cel mai mare
cluster maritim din Franța „Pôle de competitivité mer”. Oostende a
pus la dispoziția companiilor producătoare de energie din surse
regenerabile situate în apropierea institutelor de cercetare terenuri și
cheiuri, iar Institutul Marin din Galway pregătește noi idei pentru
observarea mediului marin și comunicarea cu marile întreprinderi
multinaționale și întreprinderile mici în cadrul proiectului său
Smartbay. În vederea soluționării mai eficiente a
principalelor aspecte legate de cercetare prin programele de lucru convenite de
comun acord, statele membre colaborează cu privire la o
inițiativă de programare în comun pe tema „Mări și oceane
productive și sănătoase”. 4. Inițiative ale UE în curs Politicile UE sunt concepute pentru a consolida
eforturile depuse de statele membre și de regiuni și pentru a furniza
elementele componente comune ale unei economii albastre performante. Printre
acestea se numără următoarele: (1)
O inițiativă a Comisiei în domeniul
planificării spațiale maritime și gestionării integrate a
zonelor de coastă, care ar trebui să asigure certitudinea juridică
de care au nevoie întreprinderile ca să investească. (2)
Inițiativa „Cunoașterea mediului marin
2020”[7],
care va oferi o infrastructură de cunoștințe integrată,
bazată pe sistemele naționale de colectare a datelor care transmit
date derivate la un nivel european prin intermediul internetului. Aceasta va
include o hartă digitală multi-rezoluție emblematică a
fundului marin al apelor europene, precum și informații actualizate
cu privire la coloana de apă până în 2020. Se preconizează
obținerea unor beneficii de cel puțin 500 milioane EUR pe
an[8] ca urmare a creșterii
eficienței și gradului de inovare. (3)
Un mediu comun pentru schimbul de informații
(CISE)[9]
destinat supravegherii domeniului maritim al UE. Acesta le va permite
autorităților maritime responsabile pentru activități cum
ar fi siguranța navigației sau controlul pescuitului să schimbe
informații privind riscurile și amenințările, ceea ce va
diminua costurile și riscurile aferente acestora suportate de întreprinderile
care își desfășoară activitatea pe mare. (4)
Directiva-cadru „Strategia pentru mediul
marin”[10],
care introduce o abordare ecosistemică, menită să garanteze
că presiunea colectivă exercitată de activitățile
umane asupra mediului este menținută la niveluri compatibile cu
atingerea unei stări ecologice bune până în 2020. Angajamentele
asumate în cadrul summit-ului Rio+20 abordează, de asemenea, utilizarea
sustenabilă a unui ecosistem marin divers. (5)
Spațiul european de transport maritim
fără bariere, care vizează simplificarea procedurilor
administrative pentru transportul maritim[11]
și care ar trebui să se transforme în continuare într-o „centură
albastră” de liberă circulație maritimă în Europa și
în regiunile învecinate. (6)
Un plan de acțiune pentru a facilita accesul
la finanțare pentru cele 23 de milioane de IMM-uri din Europa, adoptat de
Comisie în decembrie 2011[12],
și o propunere pentru un nou cadru al UE privind crearea unei piețe
unice reale a fondurilor de capital de risc[13]. (7)
Acțiuni în domeniul educației și al
formării profesionale finanțate prin viitorul program „Erasmus pentru
toți”, cum ar fi alianțele cunoașterii și alianțele
competențelor sectoriale; instrumente pentru facilitarea
recunoașterii reciproce a competențelor și calificărilor,
precum cadrele europene ale calificărilor; și previzionarea mai bună
a competențelor și a nevoilor pieței muncii prin consiliile de
competențe sectoriale europene și Panorama competențelor în UE. (8)
Programele UE de cercetare marină și
maritimă și inovare[14]
finanțate prin intermediul programului-cadru. Acestea includ inițiative
specifice, cum ar fi cererile de propuneri pentru PC7 – „Oceanele de mâine”,
menite să ne ajute să înțelegem mai bine mediul marin și
factorii de stres ai acestuia, atât de ordin climatic, cât și
non-climatic, și să promoveze utilizarea sustenabilă a
resurselor marine. Viitorul program „Orizont 2020” va viza cercetarea și
inovarea în materie de securitate alimentară, energie nepoluantă,
transport ecologic, combaterea schimbărilor climatice și
eficiența utilizării resurselor, precum și cercetarea marină
și maritimă interdisciplinară. (9)
Inițiativa LeaderSHIP 2015, care este în
prezent în curs de evaluare în vederea adaptării strategiei pentru a face
față mai bine noilor provocări cu care se confruntă
sectorul construcțiilor navale din UE[15]. Finanțarea UE în contextul cadrului financiar
2014-2020 poate consolida aceste eforturi. Statele membre și regiunile vor
fi în măsură să orienteze investițiile finanțate de UE
către activități economice maritime promițătoare
și infrastructurile aferente acestora. Strategiile la nivelul bazinelor maritime, cum ar
fi cele pentru Marea Baltică, Oceanul Atlantic și bazinul
adriatic-ionian vin în completarea pregătirilor pentru noul cadru
financiar prin identificarea problemelor, soluțiilor și acțiunilor
comune. Acestea oferă o platformă care să le permită
statelor membre să se angajeze într-un stadiu incipient în definirea
priorităților. De exemplu, prin intermediul strategiei Comisiei
pentru Oceanul Atlantic, autoritățile naționale și
regionale de pe litoralul atlantic identifică investițiile prioritare
care ar putea fi finanțate în cadrul alocării bugetare structurale
2014-2020 și lacunele de cunoștințe care ar putea fi acoperite
de activitățile de cercetare desfășurate în cadrul
inițiativei „Orizont 2020”. Atragerea de finanțare din sectorul
privat, inclusiv prin intermediul Băncii Europene de Investiții, va
contribui, de asemenea, la deblocarea potențialului economiei albastre. 5. Domenii prioritare pentru
„creșterea albastră” O analiză a potențialului de creare de
locuri de muncă[16],
precum și a posibilității ca cercetarea și dezvoltarea
să asigure ameliorări tehnologice și inovare și a
necesității de a acționa la nivelul UE a sugerat că
următoarele cinci lanțuri valorice ar putea genera creștere
economică sustenabilă și locuri de muncă în cadrul
economiei albastre. Prin urmare, acestea ar putea beneficia de elaborarea
politicilor într-un mod realist, care să permită sectorului privat
să joace un rol important în sprijinirea economiei albastre să își
atingă potențialul de creștere sustenabilă. Această
listă nu ar trebui considerată exhaustivă. Inițiative în
curs ale UE încurajează deja inovarea în sectoare precum transportul
maritim. În timp s-ar putea ca alte lanțuri valorice să se contureze
ca domenii adecvate pentru orientarea viitoare a politicilor. 5.1. Energia albastră Energia marină are potențialul de a
mări eficiența cu care sunt exploatate resursele energetice europene,
de a reduce la minimum necesitățile de utilizare a terenurilor de
către sectorul energetic european și de a reduce emisiile de gaze cu
efect de seră (cu aproximativ 65 milioane tone de CO2 în 2020).
Datorită țintelor UE privind energia din surse regenerabile și
măsurilor de stimulare a investițiilor, cum ar fi tarifele fixe sau
certificatele verzi, generarea de energie eoliană offshore a
început să se extindă rapid în Europa. În 2011, energia eoliană offshore
a reprezentat 10 % din capacitatea instalată, a angajat direct
și indirect 35 000 de persoane în întreaga Europă și a
reprezentat 2,4 miliarde EUR din investițiile anuale. Până
la sfârșitul anului 2011, capacitatea totală offshore a fost
de 3,8 GW. Conform planurilor naționale de acțiune în domeniul
energiei din surse regenerabile ale statelor membre, energia electrică
produsă din energie eoliană în 2020 va fi de 494,6 TWh, dintre
care 133,3 TWh vor fi generați offshore. Până în 2030,
nivelul capacității instalate offshore în fiecare an l-ar
putea depăși pe cel al capacității terestre. Energia
eoliană offshore ar putea acoperi 4 % din cererea de energie electrică
a UE până în 2020 și 14 % până în 2030. Aceasta ar însemna
170 000 de locuri de muncă până în 2020, nivel care va
crește până la 300 000 până în 2030. Eforturile continue de
a reduce costul tehnologiei eoliene offshore vor accelera această
creștere. Acesta este un obiectiv central al inițiativei industriale
europene privind energia eoliană din cadrul Planului strategic pentru
tehnologiile energetice (Planul SET)[17].
Mai multe state membre sunt active în cadrul acestui plan. Alte tehnologii offshore de producție
a energiei din surse regenerabile sunt încă într-un stadiu incipient de
dezvoltare, statele membre intenționând să instaleze doar o
capacitate moderată, de 2 – 4 GW, până în 2020. Provocarea este
de a accelera comercializarea energiei oceanelor prin reduceri ale costurilor
tehnologiei, întrucât se preconizează că cererea mondială se va
dubla anual în viitorul apropiat. Combinații diferite de condiții
geografice și oceanografice sunt compatibile cu tehnologii diferite.
Aceste tehnologii oferă un grad mai ridicat de predictibilitate în ceea ce
privește furnizarea energiei electrice la sarcina de bază, care
compensează oferta fluctuantă provenită din energia
eoliană: –
Barajul mareic, o structură similară unui
dig, utilizată pentru captarea energiei maselor de apă care
intră și ies dintr-un golf sau estuar. Cel mai bun exemplu de astfel
de tehnologie în Europa este centrala electrică La Rance din Franța,
cu o capacitate de 240 MW, care este a doua mare instalație de acest
gen din lume. –
Dispozitivele care folosesc energia valurilor sunt
în faza demonstrativă, iar turbinele subacvatice propulsate de
curenți (ai mareelor sau de alt tip) sunt aproape de faza de
comercializare. În total, în 2012 au fost instalate dispozitive pe bază de
valuri și curenți cu o capacitate de 22 MW. –
Conversia energiei termice a oceanelor, care
folosește diferența de temperatură dintre apa mai rece din
adâncurile oceanelor și apa mai caldă de la mică adâncime sau de
suprafață pentru a propulsa un motor termic, ar putea constitui o
opțiune fezabilă pentru teritoriile UE de peste mări din
regiunea Caraibelor și din Oceanul Indian. Exploatarea comercială a tehnologiilor legate
de energia albastră va presupune investiții în conectarea la
rețea și în capacitatea de transport. Mecanismele de sprijin pe
termen lung, care au avut succes în încurajarea investițiilor în alte
tipuri de energie regenerabilă, vor fi necesare și în cazul
tehnologiilor emergente legate de energia valurilor și a mareelor. Așa cum s-a subliniat recent în Comunicarea
„Energia din surse regenerabile: o prezență majoră pe piața
energetică europeană”[18],
sunt necesare eforturi suplimentare pentru a îmbunătăți
activitatea de cercetare și dezvoltare în domeniul energiei oceanelor.
Aceasta va contribui la reducerea suplimentară a costurilor, la
prelungirea duratei de exploatare a echipamentelor și la
raționalizarea logisticii la nivelul tehnologiilor care vor ajuta la
atingerea țintelor pentru 2020. Având în vedere termenele lungi de timp
pentru proiectele de cercetare ale UE, ar trebui ca mai multe eforturi să
fie dedicate în prezent unor tehnologii precum cele legate de valuri și
curenți, care vor ajunge la maturitate completă în deceniile
următoare. Măsurile la nivelul UE, inclusiv
finanțarea, pot avea un rol esențial în asigurarea unui cadru care
oferă investitorilor suficientă încredere pentru a investi. Între
2005 și 2011, Banca Europeană de Investiții a împrumutat
3,3 miliarde EUR pentru proiecte privind energia eoliană offshore.
Vânzarea primelor 200 de milioane de certificate pentru instrumentul de
finanțare NER300[19]
va mobiliza aproape 1,5 miliarde EUR până în octombrie 2012. O
parte din această sumă va sprijini proiecte demonstrative pentru
energia offshore în statele membre. Aceste eforturi legate de noile
tehnologii ar trebui să fie susținute și ar trebui să fie
mobilizate fondurile structurale pentru proiecte demonstrative. În același
timp, trebuie întreprinse eforturi pentru a reconcilia barajele mareice cu
legislația UE privind protecția naturii, eventual în cadrul
gestionării integrate a zonelor de coastă sau al planificării
strategice. Industria UE este un lider mondial în domeniul
energiei albastre și poate contribui la reducerea emisiilor de dioxid de
carbon din afara Europei, prin exporturi. În plus, pot fi analizate și
sinergiile cu sectorul energiei offshore convenționale, de exemplu
prin abordarea comună a provocărilor legate de siguranță
și de infrastructură. Propunerea comisiei privind alinierea
standardelor de siguranță în sectorul exploatării offshore
a petrolului și a gazelor în întreaga UE[20]
este o inițiativă cheie. Cooperarea cu sectorul energiei
convenționale va contribui la asigurarea aprovizionării UE cu energie
la prețuri acceptabile. 5.2. Acvacultura Peștele reprezintă aproximativ
15,7 % din consumul global de proteine animale. Organizația
Națiunilor Unite pentru Alimentație și agricultură
estimează[21]
că jumătate din această cantitate provine din acvacultură
și că până în 2030 proporția va atinge 65 %. În
prezent, în UE proporția este de 25 %. La nivel mondial, ritmul de
creștere al acvaculturii este de 6,6 % pe an, ceea ce face ca acest
sector să fie sectorul de producție de alimente de origine
animală cu cea mai rapidă creștere, superioară ritmului
anual de creștere a populației mondiale, de 1,8 %. Astfel,
acvacultura contribuie la o ameliorare generală a alimentației umane.
Creșterea sectorul acvaculturii din Asia, care reprezintă peste
89 % din producția mondială, este mai mare de 5 % pe an, în
timp ce în UE acest sector stagnează. Mai mult de 90 % dintre întreprinderile de
acvacultură din UE sunt IMM-uri, care oferă un număr de
aproximativ 80 000 de locuri de muncă[22]. Acvacultura are
potențialul de a crește prin furnizarea unei cantități mai
mari de mărfuri de calitate consumatorilor care doresc să aleagă
produse proaspete, sigure, printre care se numără tot mai mult
produsele obținute în mod sustenabil sau prin metode ecologice. În plus,
aceasta poate ajuta comunitățile din zonele de coastă
să-și diversifice activitățile, reducând concomitent
presiunea exercitată de pescuit și contribuind astfel la conservarea
stocurilor de pește. Lipsa spațiului maritim disponibil pentru
activitățile de acvacultură, concurența pe piața
mondială și constrângerile administrative, în special în ceea ce
privește procedurile de acordare a licențelor, se numără
printre obstacolele din calea creșterii economice. Acvacultura
sustenabilă trebuie să țină seama și de eventualele
efecte asupra stocurilor de pește din mediul sălbatic și asupra
calității apei. De la începutul prezentei crize economice,
investițiile au fost limitate din cauza lipsei de capital. În cadrul reformei politicii comune în domeniul
pescuitului[23],
Comisia propune să promoveze acvacultura printr-o „metodă
deschisă de coordonare”, bazată pe orientări strategice
fără caracter obligatoriu, pe planuri strategice naționale
multianuale și pe schimbul de bune practici. Există numeroase
oportunități pentru îmbunătățirea practicilor
administrative, în special în ceea ce privește acordarea de licențe.
Statele membre trebuie să fie conștiente de modalitățile de
creștere a producției care sunt sustenabile și care răspund
preocupărilor exprimate de alți utilizatori ai spațiului maritim
sau de coastă – de exemplu, prin construirea de cuști în paralel cu
parcurile eoliene offshore sau prin practicarea acvaculturii
multitrofice integrate. Astfel de măsuri vor beneficia de sprijin
financiar prin propunerea de Fond european pentru pescuit și afaceri
maritime[24].
Viitorul program „Orizont 2020” pentru cercetare și inovare ar trebui
să joace, de asemenea, un rol important în deblocarea potențialului
de creștere al acvaculturii europene, de exemplu prin creșterea de
specii noi și posibilitatea de a se îndepărta mai mult de
țărm. 5.3. Turismul maritim, de
coastă și de croazieră Extraordinara frumusețe și diversitate a
zonelor de coastă ale Europei, precum și gama largă de
facilități și activități oferite fac din acestea
destinația de vacanță preferată de 63 % dintre
turiștii europeni[25].
Subsectorul turismului maritim și de coastă este în prezent cea mai
importantă activitate economică maritimă, care angajează
2,35 milioane de persoane, echivalentul a 1,1 % din totalul locurilor de
muncă din UE[26].
Peste 90 % dintre întreprinderi au mai puțin de 10 angajați. În
unele regiuni, turismul este o sursă de venit suplimentară pentru
comunitățile din zonele de coastă, în timp ce în altele poate
domina economia locală. Deși este posibil ca mulți dintre
acești turiști să nu se aventureze prea departe de linia
țărmului, activitățile acvatice desfășurate în
larg sunt în creștere. Se preconizează că navigația de
agrement va crește cu 2 - 3 % pe an. Sectorul turismului de
croazieră este, de asemenea, în creștere. În Europa, acesta
angajează aproximativ 150 000 de persoane și generează o
cifră de afaceri directă de 14,5 miliarde EUR[27]. Șantierele navale ale UE
au aprovizionat cu succes această piață specializată – atât
cu vase de croazieră de mari dimensiuni, cât și cu nave de agrement
de mici dimensiuni. Un mediu înconjurător sănătos este
fundamental pentru orice formă de turism „albastru” și
favorizează potențialul de creștere al unor noi forme de turism.
Apele pentru scăldat de înaltă calitate și habitatele de
coastă și marine intacte au o valoare de recreere ridicată.
Acest lucru sporește atractivitatea zonelor de coastă care, la rândul
ei, sporește potențialul de creștere al unor
activități ca turismul și sporturile nautice, precum și
turismul ecologic, de exemplu observarea balenelor. Marea varietate a
turismului european înseamnă că cele mai multe inițiative menite
să genereze creștere economică se vor desfășura,
inevitabil, la nivel local sau regional. Fiecare dintre bazinele maritime ale
Europei prezintă diferite provocări și oportunități,
care necesită abordări adaptate. Administrațiile publice vor fi
nevoite să adopte o abordare strategică față de
investițiile în infrastructură, cum ar fi capacitatea de acostare,
instalațiile portuare și infrastructura de transport. Cursurile de
învățământ superior trebuie să asigure o pregătire
solidă în ceea ce privește competențele specifice necesare
pentru a menține și a ameliora cota de piață, având în
vedere că piața mondială este exigentă și
competitivă. Acest demers trebuie să fie însoțit de măsuri
care să contribuie la îmbunătățirea ofertei turistice
pentru turismul în extrasezon și să reducă amprenta de carbon
importantă și impactul semnificativ asupra mediului rezultate în urma
turismului de coastă. Având în vedere amploarea activității,
precaritatea și gradul redus de calificare al unei părți
importante din forța de muncă existentă, precum și impactul
dominant al turismului asupra mediului în multe zone de coastă și
marine, măsurile întreprinse la nivel de bazin maritim sau la nivelul UE
ar putea avea un impact pozitiv considerabil. Coordonarea transfrontalieră
în cadrul strategiei unui bazin maritim poate contribui la dezvoltarea unor
zone turistice foarte valoroase. Comisia abordează deja aspecte precum
sarcina de reglementare care afectează întreprinderile mici și
mijlocii. În curând va iniția o evaluare a măsurilor specifice
suplimentare necesare pentru a consolida acest sector. 5.4. Resursele minerale marine Între 2000 și 2010 s-a înregistrat o
creștere anuală de aproximativ 15 % a prețului multor
materii prime neenergetice[28],
în principal ca urmare a cererii consumatorilor din economiile emergente.
Există un risc de deficit de aprovizionare pentru mai multe dintre aceste
economii, inclusiv cele identificate ca fiind esențiale pentru economia
Europei[29]. Progresele tehnologice, precum și
preocupările în materie de securitate a aprovizionării au încurajat
societățile miniere să analizeze ce poate oferi marea.
Exploatarea și extracția din mare a minereurilor, altele decât de
nisip și pietriș, abia au început. În prezent majoritatea activităților
se desfășoară în ape de adâncime mică. Până în 2020,
un procent de 5 % din producția mondială de minereuri, inclusiv
cobalt, cupru și zinc, ar putea proveni din platourile oceanice. Acest
procent s-ar putea ridica la 10 % până în 2030. Se preconizează
că cifra de afaceri anuală globală a sectorului de
extracție a minereurilor marine va crește de la aproape zero
până la 5 miliarde EUR în următorii 10 ani și
până la 10 miliarde EUR până în 2030[30]. Extracția de minereuri dizolvate, precum bor
sau litiu, din apa mării ar putea deveni, de asemenea, fezabilă din
punct de vedere economic. Cele mai promițătoare depozite se
găsesc în sulfurile metalice care rezultă din zăcămintele
de minereuri hidrotermale (cum ar fi așa-numitele „fumigene negre” - black
smokers) din zonele cu vulcani activi. Temperaturile și presiunile din
aceste regiuni sunt extreme, iar impactul perturbărilor asupra acestor
zone fierbinți din punct de vedere al biodiversității marine,
care ar trebui să fie protejate[31]
în temeiul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării
(UNCLOS), este în mare parte necunoscut. În prezent, majoritatea acestor
operațiuni sunt localizate în cadrul zonelor aflate sub jurisdicție
națională (zonele economice exclusive și platforma
continentală), unde transportul minereurilor până pe uscat este mai
ușor. Cu toate acestea, există oportunități în afara
zonelor marine jurisdicționale. În aceste zone, Autoritatea
internațională pentru fundul mărilor și oceanelor (ISA)
este responsabilă pentru organizarea și controlul
activităților, inclusiv pentru monitorizarea tuturor
activităților legate de minereuri. Este inclusă și
protecția mediului marin, în conformitate cu dispozițiile
Convenției Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului
mării, la care UE și toate statele membre sunt părți
contractante. În cazul în care această extindere a
extracției minereurilor de pe fundul mării se concretizează,
întreprinderile europene, cu experiența lor îndelungată în domeniul
navelor specializate și al manipulării subacvatice, sunt actualmente
bine plasate pentru a furniza produse și servicii de înaltă calitate.
Menținerea competitivității acestora depinde de accesul la
finanțare pe o piață care comportă riscuri inerente, de
activitățile de cercetare și dezvoltare precis orientate privind
tehnicile de extracție, de capacitatea de a obține licențe în
apele internaționale și de măsuri energice pentru a evita
prejudicierea ecosistemelor unice. Sectorul minereurilor marine va putea
să beneficieze de experiența dobândită aici în sectorul
exploatării offshore a petrolului și a gazelor. Sprijinul UE ar putea include măsuri care
să garanteze că întreprinderile europene nu sunt eliminate din
lanțul valoric al minereurilor de concurenți sprijiniți de stat.
Acesta ar putea include o acțiune pilot în cadrul propunerii de
Parteneriat european pentru inovare privind materiile prime[32], susținută de un
efort de cercetare structurat al UE care să abordeze principalele
provocări tehnologice. Angajamentul UE ar contribui la garantarea
menținerii standardelor ridicate ale acesteia în materie de mediu,
legislație și securitate. 5.5. Biotehnologia albastră Faptul că lumea subacvatică este, în
mare parte, puțin explorată și studiată înseamnă
că potențialul organismelor marine, altele decât peștii,
moluștele și crustaceele, de a furniza factori de producție
pentru economia albastră abia începe să fie apreciat, parțial
prin intermediul noilor tehnologii de secvențiere genetică pentru
organismele vii. S-au înregistrat deja succese în acest sens. Medicamentele
antivirale Zovirax și Acyclovir au fost obținute din nucleozidele
izolate din bureți din zona Caraibelor. Yondelis, obținut din animale
marine mici cu corp moale, a fost primul medicament de origine marină
împotriva cancerului. Explorarea biodiversității mării ne
ajută acum să înțelegem, de exemplu, modul în care organismele
care pot rezista la temperaturi și presiuni extreme și pot
crește fără lumină ar putea fi utilizate pentru a dezvolta
noi enzime industriale sau produse farmaceutice. În același timp,
îngrijorarea cu privire la impactul utilizării terenurilor și la
nevoia de apă a plantelor terestre cultivate pentru biocarburanți
stimulează eforturile de a cerceta utilizarea algelor ca sursă de
biocarburanți, împreună cu produsele chimice și compușii bioactivi
cu o valoare adăugată ridicată. Deși în prezent se estimează că
ocuparea forței de muncă în acest sector în Europa este încă
relativ scăzută, iar valoarea adăugată brută este de
0,8 miliarde EUR, dezvoltarea sectorului va oferi locuri de
muncă de înaltă calificare, în special dacă din organismele
marine vor putea fi elaborate medicamente inovatoare, precum și
oportunități semnificative în aval. Pe termen foarte scurt, se
estimează că sectorul se va afirma ca piață de
nișă, axată pe produse cu o valoare ridicată pentru
sectorul sănătății, al produselor cosmetice și al
biomaterialelor industriale. Până în 2020, sectorul ar putea deveni o
piață de dimensiuni medii, extinzându-se către producția de
metaboliți și compuși primari (lipide, zaharuri, polimeri,
proteine) folosiți ca factori de producție în industria
alimentară, furajeră și chimică. În a treia etapă,
peste aproximativ 15 ani și sub rezerva efectuării unor descoperiri
tehnologice, sectorul biotehnologiei albastre ar putea deveni un furnizor de
produse de masă, împreună cu o serie de produse specializate cu o
valoare adăugată ridicată. Accelerarea acestui proces va necesita o
combinație de cercetare fundamentală privind viața din oceane
și de cercetare aplicată privind posibilele aplicații industriale
cu probabilități scăzute, dar cu recompense ridicate în caz de
succes. O abordare strategică privind cercetarea
și inovarea ar oferi bazele științifice și tehnologice
pentru justificarea deciziilor strategice de care au nevoie sectoarele
industriale emergente. Prin reducerea blocajelor tehnice în acest domeniu,
întregul sector ar deveni mai atrăgător pentru investitori. De
asemenea, acest lucru ar ajuta industria UE să treacă de la faza de
dezvoltare la comercializarea de produse inovatoare. O abordare europeană
ar permite sensibilizarea factorilor de decizie politică, a sectorului
privat și a publicului larg cu privire la potențialul produselor
acvatice marine. 6. Concluzie Prezenta comunicare a identificat cinci domenii în
care eforturi suplimentare întreprinse la nivelul UE ar putea stimula pe termen
lung creșterea și locurile de muncă în economia albastră,
în conformitate cu obiectivele strategiei Europa 2020. Prin sensibilizarea
publicului în legătură cu economia albastră și analiză
suplimentară, ar putea fi identificate și alte domenii
promițătoare pentru elaborarea de politici ale UE. Pentru fiecare dintre cele cinci
activități evidențiate, Comisia va analiza opțiunile de
politică și va lua în considerare inițiativele viitoare. Acest
lucru va presupune: –
Evaluarea opțiunilor pentru a oferi sectorului
industrial încrederea de a investi în energia din surse regenerabile a
oceanelor, ținând cont de cadrul oferit de planul strategic privind
tehnologiile energetice, în vederea adoptării unei comunicări în
2013. –
Colaborarea cu statele membre pentru a elabora cele
mai bune practici și a conveni asupra unor orientări strategice
privind acvacultura în UE, care să fie adoptate la începutul anului 2013. –
Evaluarea modului în care turismul maritim și
turismul de coastă pot contribui în continuare la creșterea
economică și pot oferi locuri de muncă mai puțin precare,
îmbunătățind, în același timp, sustenabilitatea în materie
de mediu a acestor forme de turism. Va fi elaborată o evaluare a
impactului, urmată de o comunicare, în 2013. –
Evaluarea modului în care industria europeană
poate deveni competitivă în ceea ce privește extracția
minereurilor de pe fundul mării și a celei mai bune
modalități de a garanta că această activitate nu împiedică
generațiile viitoare să beneficieze de ecosisteme până acum
intacte. O evaluare a impactului, urmată de o comunicare, va fi
prezentată în 2014. –
Evaluarea opțiunilor pentru ca biotehnologia
albastră să valorifice diversitatea vieții marine. O evaluare a
impactului, urmată de o comunicare, va fi emisă de asemenea în 2014. În fiecare dintre aceste domenii, evaluarea
opțiunilor va începe prin consultarea cu statele membre, cu sectorul
industrial și cu alte părți interesate relevante pentru a
elabora abordări comune care vor oferi imboldul suplimentar de care
economia albastră are nevoie pentru a aduce o contribuție
pozitivă la viitorul economic al Europei, protejând, în același timp,
mediul nostru marin unic pentru generațiile viitoare. [1] Fără a include activitățile
militare. [2] Pe baza datelor incluse în studiul privind
creșterea albastră intitulat „Scenarii și stimulente pentru
creșterea sustenabilă generată de oceane, mări și zone
de coastă”, ECORYS, 2012. https://webgate.ec.europa.eu/maritimeforum/content/2946
[3] În volum. [4] Per tonă-kilometru. [5] A se vedea Foaia de parcurs către o Europă
eficientă din punct de vedere al resurselor, COM(2011) 571. [6] Cartografiere integrată pentru dezvoltarea
sustenabilă a resurselor marine ale Irlandei. [7] COM(2012) 473 final. [8] Evaluarea impactului Rețelei europene de observare
și date privind mediul marin , 8.9.2010, SEC(2010) 998. [9] COM(2010) 584 final. [10] 2008/56/CE. [11] COM(2009) 10. [12] COM(2011) 870. [13] COM(2011) 860. [14] COM(2008) 534. [15] COM(2003) 717. [16] A se vedea studiul privind creșterea albastră,
ECORYS, 2012. [17] COM(2007) 723 și COM(2009) (519). [18] COM(2012) 271. [19] http://ec.europa.eu/clima/policies/lowcarbon/ner300/index_en.htm [20] COM(2011) 688 final. [21] Situația pescuitului și a
acvaculturii mondiale, 2010, FAO. [22] 70 258 raportate în contextul Cadrului UE de
colectare a datelor. [23] COM(2011) 417 și COM(2011) 425. [24] COM/2011/0804. [25] „Fapte și cifre privind europenii în
vacanță 1997 – 98”, Eurobarometru 48, Bruxelles, 1998. [26] Conform
datelor din studiul privind „Creșterea albastră”. [27] Consiliul
european al navelor de croazieră - European Cruise Council (2011). http://download.ecorys.com/fuu/downloads/Europe_cruise_industry_markets_2011_ecc_jun11.pdf
[28] OMC (2010) „Dezvoltarea comerțului urmează
să se atenueze în 2011, dar în ciuda creșterii record din 2010,
efectele crizei persistă”, PRESS/628, 7 aprilie 2011. [29] Bursa de metale din Londra (London Metal Exchange -
LME) indică o creștere de aproximativ 256 % a prețurilor
metalelor comune neferoase în perioada 2000 - 2010. A se vedea, de asemenea,
COM(2011) 25 final și documentul de lucru însoțitor al
serviciilor Comisiei. [30] Pe baza estimărilor furnizate de părți
interesate din sector în cadrul studiului „Creșterea albastră”. [31] Convenția Organizației Națiunilor Unite
asupra dreptului mării, articolul 194 alineatul (5). [32] COM(2012) 82.